Справа № 815/1421/18
Суддя: Білостоцький О. В.
Дата ухвалення: 2018-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/1421/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2018 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Білостоцького О.В.

При секретарі: Єренкевич О.А.

За участю сторін:

Позивача: не з'явилась

Представника відповідача: Узун М.Ю.

Представників третьої особи: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_3, яка діє в інтересах малолітньої доньки ОСОБА_4 до Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради та адміністратора Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради Лафутник Вікторії Анатоліївни, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача ОСОБА_7, про визнання протиправними та скасування рішень, зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_3, яка діє в інтересах малолітньої доньки ОСОБА_4, до Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради та адміністратора Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради Лафутник Вікторії Анатоліївни, в якому позивач просить суд визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 12 січня 2018 року про відмову у знятті з реєстрації ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, з адреси попереднього проживання: АДРЕСА_1; визначити спосіб виконання рішення, а саме - зазначити в рішенні, що для Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради судове рішення є підставою для зняття з реєстрації ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, з адреси попереднього проживання: АДРЕСА_1.

В обґрунтування своїх позовних вимог ОСОБА_3 зазначила, що відповідач неправомірно відмовив їй у знятті з реєстрації її малолітньої дитини ОСОБА_4 для подальшої реєстрації нового місця проживання дитини разом з нею, оскільки позивачкою не було надано згоду батька дитини, як то передбачено пунктом 26 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 року №207. Проте позивачка не може отримати таку згоду, оскільки батько дитини ОСОБА_7 разом з ними не проживає, долею доньки не цікавиться, самоусунувся від виконання своїх батьківських обов'язків, аліменти на утримання ОСОБА_4 не сплачує. Крім того ОСОБА_3 не має жодних відомостей щодо місця проживання ОСОБА_7.

Ухвалою суду від 14.05.2018 року у справі було відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання.

03.05.2018 року, 29.05.2018 року, 04.07.2018 року у справі були проведені підготовчі судові засідання, в яких позивач, представник відповідача та треті особи надали пояснення, відзив на адміністративний позов (а.с. 67-76) та додаткові письмові докази (а.с. 56-66, 77-84, 108-113, 115-166).

04 липня 2018 року ухвалою суду до участі у справі було залучено в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: на стороні позивача - ОСОБА_7, на стороні відповідача - Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області,.

Ухвалою суду від 04.07.2018 року підготовче провадження у справі було закрито та призначено справу до судового розгляду по суті на 26.07.2018 року.

За клопотанням представника відповідача ухвалою суду від 26.07.2018 року провадження у справі було зупинено на підставі п.1 ч.2 ст. 236 КАС України. 30.10.2018 року провадження у справі було поновлено та продовжено розгляд справи по суті.

Позивач до судового засідання 30.10.2018 року не з'явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином та своєчасно, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі.

Представник Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради у судовому засіданні 30.10.2018 року проти задоволення позовних вимог заперечувала з підстав, викладених у відзиві на адміністративний позов, та зазначила, що відповідно до п. 26 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету міністрів України №207 від 02.03.2018 року, у разі реєстрації місця проживання батьків за різними адресами, зняття з реєстрації місця проживання дитини, яка не досягла 14 років, здійснюється за письмовою згодою другого з батьків у присутності особи, яка приймає заяву, або на підставі засвідченої в установленому порядку письмової згоди другого з батьків (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування).

Оскільки такої згоди позивачкою відповідачу надано не було, ОСОБА_3 було правомірно відмовлено у знятті з реєстрації та послідуючій реєстрації місця проживання її малолітньої дитини ОСОБА_4.

Адміністратор Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради Лафутник Вікторія Анатоліївна до судового засідання не з'явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином та своєчасно. В матеріалах справи наявний лист Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради від 19.09.2018 року №01-02-17/1610 про перебування даної посадової особи у відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача - ОСОБА_7 до судових засідань не з'явився, причин неявки суду не повідомив, будь-яких пояснень по суті позовних вимог не надав.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області у судовому засіданні 30.10.2018 року проти задоволення позовних вимог позивача заперечувала та просила суд відмовити у задоволенні адміністративного позову в повному обсязі.

На підставі положень ст. 205 КАС України судом за згодою присутніх у судовому засіданні учасників справи вирішено слухати справу за зазначеною явкою учасників справи.

Судом у справі встановлено наступне.

ОСОБА_3 в період з 20.03.2000 року по 23.11.2011 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з громадянином Республіки Афганістан ОСОБА_7.

Від шлюбу позивачка має малолітню дитину - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Першим Суворівським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції від 26 січня 2010 року (а.с. 11).

23.11.2011 року рішенням Суворівського районного суду м.Одеси шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_7 було розірвано (а.с.13). При винесенні рішення про розірвання шлюбу місце проживання дитини визначено судом не було.

Судом встановлено, що позивачка є власником квартир, які знаходяться за адресами: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с. 16-18).

Як зазначила позивачка у підготовчому судовому засіданні, після розірвання шлюбу вона з донькою ОСОБА_4 були зареєстровані та проживали разом за адресою: АДРЕСА_1.

11.12.2017 року позивачка змінила місце свого проживання та зареєструвала нове місце проживання за адресою: АДРЕСА_2, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами (а.с. 56).

На підставі вищезазначеного, 12.01.2018 року ОСОБА_3 звернулась до Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради із заявою про зняття з реєстрації місця проживання її малолітньої дитини ОСОБА_4 за адресою АДРЕСА_1 з метою подальшої реєстрації дитини за новою адресою матері, а саме: АДРЕСА_2 (а.с. 19).

Однак державним реєстратором Департаменту з надання адміністративних послуг Одеської міської ради позивачці було відмовлено у задоволенні її заяви через відсутність письмової згоди батька на зняття з реєстрації місця проживання малолітньої дитини, що підтверджується відповідним записом на зворотній стороні заяви ОСОБА_3 (а.с. 19).

Вважаючи дії відповідачів протиправними, позивачка звернулась з даним адміністративним позовом до суду.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази та оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному і об'єктивному дослідженні, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Рішенням Одеської міської ради від 16.03.2016 року №421-VІІ Департамент надання адміністративних послуг Одеської міської ради було визначено виконавчим органом, який здійснює повноваження органу реєстрації, передбачені Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", зокрема здійснює реєстрацію, зняття з реєстрації місця проживання осіб на території міста Одеси.

Питання реєстрації/зняття з реєстрації місця проживання/перебування осіб в Україні регулюються Законами України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", Правилами реєстрації місця проживання, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 року № 207 "Про затвердження Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру", а також Цивільним і Сімейним кодексами України.

Згідно із ч. 1 ст. 2 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" №1382-IV від 11.12.2003 року (далі - Закон №1382-IV) громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом.

Статтею 13 Закону №1382-IV вільний вибір місця проживання обмежується щодо осіб, які не досягли 14-річного віку.

Відповідно до положень ст. 7 Закону №1382-IV зняття з реєстрації місця проживання особи за заявою законного представника здійснюється за згодою інших законних представників

Відповідно до частин 3, 4 Цивільного Кодексу України зазначено, що місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна.

У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом.

Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає.

Відповідно до ч.1 ст.160 Сімейного кодексу України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Згідно ч.1 ст.161 Сімейного кодексу України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Відповідно до п.26 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 року №207 (далі - Правила №207) у разі реєстрації місця проживання батьків за різними адресами, зняття з реєстрації місця проживання дитини, яка не досягла 14 років, разом з одним із батьків здійснюється за письмовою згодою другого з батьків у присутності особи, яка приймає заяву, або на підставі засвідченої в установленому порядку письмової згоди другого з батьків (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування).

Пункт 3.5 Правил №207 передбачає, що зняття з реєстрації місця проживання особи за заявою законного представника здійснюється за згодою інших законних представників.

Відповідно до п.11 Правил №207 орган реєстрації відмовляє в реєстрації/знятті з реєстрації місця проживання, якщо особа не подала необхідних документів або інформації, зокрема, відсутня згода одного з батьків на зміну реєстрації місця проживання малолітньої дитини.

Як вбачається з відповіді Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області від 18.06.2018 року №5100.8-10155/51.1-18, наданої на виконання протокольної ухвали суду від 03.05.2018 року ОСОБА_4 на час розгляду справи зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 115-117, 136).

В підготовчому засіданні позивачка зазначила, що батько дитини ОСОБА_7 разом з ними не проживає, долею доньки не цікавиться, самоусунувся від виконання своїх батьківських обов'язків, аліменти на утримання ОСОБА_4 не сплачує, у зв'язку з чим у неї немає можливості отримати його згоду на зняття з реєстрації місця проживання дитини з подальшою її реєстрацією за новою адресою матері.

Судом було встановлено, що ОСОБА_7, батько ОСОБА_4, був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3. Однак 29.11.2011 року на підставі рішення Болградського районного суду Одеської області від 19.09.2011 року у справі №2-911/11 був знятий з реєстрації за даною адресою та на сьогоднішній день іншої адреси реєстрації місця проживання не має (а.с.56, 115-117).

Під час судового розгляду адміністративної справи №815/1421/18 судом було також встановлено, що ОСОБА_3 при знятті з реєстрації свого попереднього місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 та реєстрації нового місця проживання за адресою: АДРЕСА_2, не повідомила Департамент надання адміністративних послуг Одеської міської ради, зокрема адміністратора відділу Постійчук І.О., про те, що за попередньою адресою реєстрації залишається зареєстрованою її дитина ОСОБА_4.

На підставі вищезазначеного, 30.05.2018 року Департаментом надання адміністративних послуг Одеської міської ради були винесені повідомлення про скасування рішення про зняття з реєстрації місця проживання ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 та рішення про реєстрацію місця проживання позивачки за новою адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 220-221).

З Висновку за результатами перевірки підстав реєстрації/зняття з реєстрації місця проживання/перебування особи від 30.05.2018 року вбачається, що підставою для винесення зазначених повідомлень слугувало порушення ОСОБА_3 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету міністрів України від 02.03.2016 року №207.

Проти встановлених судом відомостей представник Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області не заперечувала.

Позивач будь-яких пояснень та доказів на спростування зазначеної інформації до суду не надала. ОСОБА_3 також не було надано до суду будь-яких відомостей щодо наявності між нею та Департаментом надання адміністративних послуг Одеської міської ради адміністративного чи судового спору з приводу зазначених рішень суб'єкта владних повноважень від 30.05.2018 року.

Враховуючи встановлені судом обставини, зокрема те, що станом на час розгляду справи зареєстрованою адресою місця проживання позивачки є: АДРЕСА_1, у суду відсутні правові підстави для зобов'язання Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської або його посадових осіб щодо зняття з реєстрації ОСОБА_4 з адреси, де зареєстровано місце проживання її матері - ОСОБА_3.

На підставі вищезазначеного суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_3, яка діє в інтересах малолітньої доньки ОСОБА_4 про визнання протиправним та скасування рішення відповідача від 12 січня 2018 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Частиною 1 ст. 77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 та ч. 1 ст. 73 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Згідно з ч.ч.1.2 ст. 76 КАС України встановлено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з ч.1, 3 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч.2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України).

Виходячи з необхідності відмови судом у задоволенні позовних вимог позивача, у суду відсутні підстави, передбачені ст. 139 КАС України, для розподілу судових витрат у цій справі (сплаченого позивачем судового збору у розмірі 704,80 грн. при поданні адміністративного позову до Одеського окружного адміністративного суду).

Керуючись вимогами ст.ст. 2, 6-11, 77, 179-183, 192-194, 205, 241-246, 251, 255, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволені адміністративного позову ОСОБА_3, яка діє в інтересах малолітньої доньки ОСОБА_4 (АДРЕСА_1) до Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради (65069, м. Одеса, вул. Косовська, буд. 2-Д), адміністратора Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради Лафутник Вікторії Анатоліївни (65069, м. Одеса, вул. Косовська, буд. 2-Д), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області (65045, м. Одеса, вул. Преображенська, 44), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача - ОСОБА_7 (реєстрації немає) про визнання протиправним та скасування рішення - відмовити в повному обсязі.

Розподіл судових витрат не проводити.

Рішення суду може бути оскаржене до П'ятого апеляційного адміністративного суду в порядку та строки, встановлені статтями 293, 295 та пп.15.5 п.15 ч.1 розділу VII Перехідних положень КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний суддею 08 листопада 2018 року.

Головуючий суддя Білостоцький О.В.

.