Справа № 620/3405/18
Суддя: Клопот С.Л.
Дата ухвалення: 2018-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 листопада 2018 року м. Чернігів Справа № 620/3405/18

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Клопота С.Л.,

за участю секретаря Єгунової О.М.,

представника відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України та просить:

1. Визнати протиправною бездіяльність Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України щодо незарахування ОСОБА_2 частини страхового стажу роботи, підтвердженого трудовою книжкою та іншими письмовими документами з місць роботи, що дають право на виплату грошової допомоги при досягненні пенсійного віку, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

2. Зобов'язати Чернігівське обєднане управління Пенсійного фонду України провести ОСОБА_2 перерахунок страхового стажу роботи, що дає право на призначення та виплату одноразової грошової допомоги при досягненні пенсійного віку, та зобовязати виплатити одноразову грошову допомогу у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення з врахуванням індексації на день її виплати.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідачем, в порушення приписів розділу XV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» (на момент призначення пенсії), допущено протиправну бездіяльність, яка виразилась в безпідставному не зарахуванні позивачу частини стажу, що дає право на отримання одноразової допомоги, та невиплаті йому одноразової грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Позивач в заяві від 5.11.2018 просить розглядати справу у його відсутності.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити в задоволенні позову, посилаючись на заперечення, які викладені у відзиві на позовну заяву, що приєднаний до матеріалів справи.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення представника відповідача, суд вважає позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

ОСОБА_2 перебуває на обліку в Чернігівському обєднаному управлінні Пенсійного фонду України з 18.07.2017 та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Його загальний стаж роботи складає 44 роки 6 місяців 25 днів, в тому числі медичний стаж з роботою за сумісництвом у період державної служби - 36 років 8 місяців 21 день.

Відповідно до пункту 7-1 розділу XV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» (на момент призначення пенсії) особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого ст. 26 вказаного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до п.п. «е» і «ж» статті 55 закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію за віком, виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Пунктом 2 підпунктом 1 Порядку обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, визначено, що до такого страхового стажу зараховуються періоди роботи, що передбачені переліком закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів від 4 листопада 1993 року № 909 «Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років».

Згідно пункту 7 цього Порядку виплата грошової допомоги здійснюється органами Пенсійного фонду України одноразово у розмірі десяти місячних пенсій за рахунок коштів Державного бюджету України одночасно з першою виплатою пенсії, яка призначена до виплати.

Зазначених вимог Чернігівським обєднаним управлінням Пенсійного фонду України при призначенні позивачу пенсії за вислугу років виконано не було.

На письмовий запит з цього приводу Чернігівське обєднане управління Пенсійного фонду України листом від 25.07.2018 позивачу було відмовлено у такій виплаті з посиланням на недостатність страхового стажу, що дає право на виплату одноразової грошової допомоги, зокрема;

- записи у трудовій книжці містять інформацію, яка свідчить про наявність лише 33 років 4 місяців 14 днів страхового стажу (при необхідних 35 роках);

- відсутні довідки з установ охорони здоров'я щодо перебування у відпустках без збереження заробітної плати та неможливості витребувати необхідні документи про періоди роботи у м. Горлівка Донецької області через непідконтрольність вказаного населеного пункту українській владі;

- Ленінградський санітарно-гігієнічний медичний інститут, у якому позивач працював у Ленінградській міській дезстанції, є вищим навчальним закладом і не відноситься до установ охорони здоров'я, визначених Постановою КМ України від 04.11.1993 № 909.

Дослідивши спірні правовідносини, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 1 «Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Так, інформація щодо роботи позивача в установах охорони здоров'я у м. Горлівка Донецької області безпосередньо вказана у його трудовій книжці, і суду не представлено жодних доказів того, що є підстави вважати, що, в цей період, позивач міг перебування у відпустках без збереження заробітної плати.

Дійсно, Ленінградський санітарно-гігієнічний медичний інститут, у якому позивач працював у вказаний в його трудовій книжці період, не є медичним закладом.

Однак, пунктом 2 підпунктом 1 Порядку обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, визначено, що до такого страхового стажу зараховуються періоди роботи, що передбачені переліком закладів і установ, не тільки охорони здоров'я та соціального захисту, а і установ освіти, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів від 4 листопада 1993 року № 909 «Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років».

Ленінградський санітарно-гігієнічний медичний інститут є установою освіти.

За таких підстав, сукупний період роботи позивача, який також підтверджений записами у трудовій книжці та дає право на отримання грошової допомоги, перевищує 35 років.

Помилковим є і висновок відповідача з приводу того, що Ленінградська міська дезстанція не належить до установ охорони здоров'я, який спростовується довідкою № 14001-22-170 від 18.04.2018 Санкт-Петербурзької державної бюджетної установи «Санкт-Петербурзька міська дезінфекційна станція», що підтверджує факт належності вказаної установи до бюджетної установи охорони здоров'я.

Як вбачається з архівної довідки про перейменування установи, Ленінградська міська дезінфекційна станція ніколи не перебувала у системі вищих навчальних закладів, а була самостійною медичною установою. Вказана довідка також містить інформацію про перебування у відпустці без збереження заробітної плати.

Твердження відповідача про неможливість витребувати необхідні документи про періоди роботи у м. Горлівка Донецької області через непідконтрольність вказаного населеного пункту українській владі не може бути підставою для неврахування такого стажу, оскільки він підтверджений записами у трудовій книжці та повністю відповідає вимогам п. 1 «Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній».

Згідно з частинами першою та другою етапі 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Аналізуючи вище викладене, судом встановлено, що відповідачем допущено протиправну бездіяльність, яка виражається в безпідставному не зарахуванні позивачу частини стажу, що дає право на отримання одноразової допомоги, та невиплаті йому одноразової грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

При вказаних обставинах суд дійшов висновку, що відповідачем не доведено правомірність та обґрунтованість своїх дій та рішення з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, позов підлягає задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Тому, за рахунок бюджетних асигнувань Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України на користь ОСОБА_2 підлягає стягненню сплачений ним при поданні позовної заяви судовий збір в розмірі 704,80 грн.

Керуючись ст. ст.139, 227, 241-243, 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов задовольнити в повному обсязі.

Визнати протиправною бездіяльність Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України щодо незарахування ОСОБА_2 частини страхового стажу роботи, підтвердженого трудовою книжкою та іншими письмовими документами з місць роботи, що дають право на виплату грошової допомоги при досягненні пенсійного віку, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Зобов'язати Чернігівське обєднане управління Пенсійного фонду України провести ОСОБА_2 перерахунок страхового стажу роботи, що дає право на призначення та виплату одноразової грошової допомоги при досягненні пенсійного віку, та зобовязати виплатити одноразову грошову допомогу у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення з врахуванням індексації на день її виплати.

Стягнути з Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України () на користь ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) судовий збір в розмірі 704,80 грн. за рахунок бюджетних асигнувань.

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Повний текст рішення виготовлено 06 листопада 2018 року.

Суддя С.Л. Клопот