Справа № 2040/8233/18
Суддя: Чудних С.О.
Дата ухвалення: 2018-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 листопада 2018 р. № 2040/8233/18
Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Чудних С.О., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Міністерства Оборони України про визнання дій, бездіяльності протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати пункт 10 протоколу №85 від 17.08.2018 рішення Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та призначенням компенсаційних сум, яким відмовлено ОСОБА_1 в призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги;

- зобов`язати ОСОБА_2 повторно подати висновок за формою (додаток 13 Наказу №530) та документи до нього розпорядникові бюджетних коштів Міністерства Оборони України про виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги згідно Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей" та в Порядку затвердженим Постановою КМУ №975 від 25.12.2013, та Наказу Міністерства Оборони України №530 від 14.08.2014;

- зобов`язати Міністерство оборони України вирішити питання про призначення та нарахування одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 згідно вимог Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей" та в Порядку затвердженим Постановою КМУ №975 від 25.12.2013 та Наказом Міністерства Оборони України №530 від 14.08.2014;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 відповідно до статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України подати у 15 денний строк після набрання чинності рішення, звіт про виконання судового рішення;

- зобов`язати Міністерство оборони України відповідно до статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України подати у 45 денний строк після набрання чинності рішення, звіт про виконання судового рішення.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що Міністерством оборони України прийнято рішення, оформлене протоколом комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби №85 від 17.08.2018 про відмову в призначенні ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги. Позивач з зазначеним рішенням не погоджується, вважає його незаконним та таким, що винесено з порушенням норм чинного законодавства України, а тому підлягає скасуванню. Окрім того, право позивача на вказану одноразову грошову допомогу вже було встановлено постановами Ленінського районного суду м.Харкова та ухвалами Харківського апеляційного адміністративного суду по справах №642/564/17 та 642/3345/17, рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 01.03.2018 по та постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 06.06.2018 по справі 820/757/18, які не були скасовані та набрали законної сили.

Ухвалою суду від 01.10.2018 відкрито спрощене провадження по справі в порядку, передбаченому статтею 263 Кодексу адміністративного судочинства України та запропоновано відповідачам надати відзиви на позов.

Копія ухвали про відкриття спрощеного провадження надіслана та вручена відповідачам, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення.

Представником відповідача, ІНФОРМАЦІЯ_1 , 10 липня 2018 року надано відзив на позовну заяву, в якому він адміністративний позов не визнав та просив суд закрити провадження у справі, у зв`язку з повним виконанням постанови Ленінського районного суду м. Харкова та ухвали Харківського апеляційного адміністративного суду по справі №642/3345/17, а також рішення Харківського окружного адміністративного суду та ухвали Харківського апеляційного адміністративного суду по справі № 820/757/18.

29 жовтня 2018 року від представника відповідача - Міністерства оборони України надійшов відзив на позов, відповідно до якого він просив відмовити у задоволенні позовних вимог, зазначивши, що позивач звільнений зі служби внутрішніх військ СРСР, то в силу ст. 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" правові підстави для виплати Міністерством оборони України одноразової грошової допомоги в разі встановлення інвалідності відсутні. Крім того, у відзиві на позов відповідач просив виключити ІНФОРМАЦІЯ_2 як відповідача по справі та залучити в якості третьої особи. Також, просив проводити розгляд справи у судовому засіданні.

Суд зазначає, що відповідно до частини 2 статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України спрощене позовне провадження призначене для розгляду справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Враховуючи, що предметом розгляду даної справи є оскарження рішення щодо відмови у призначені та виплати одноразової грошової допомоги та дана справа є справою незначної складності, суд приходить до висновку, що відсутні підстави для призначення даної справи до розгляду у судовому засіданні.

Крім того, клопотання представника Міністерства оборони України щодо виключення ІНФОРМАЦІЯ_1 як відповідача та залучення в якості третьої особи є необґрунтованим та не підлягає задоволенню, оскільки ОСОБА_1 заявлені позовні вимоги до ІНФОРМАЦІЯ_1 . Водночас, суд зауважує, що надаючи оцінку позовним вимогам щодо зобов`язання Харківського обласного Військового Комісаріату повторно подати висновок за формою (додаток 13 Наказу №530) та документів до нього розпорядникові бюджетних коштів Міністерства Оборони України про виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, Міністерство оборони України перебирає на себе виключну компетенцією суду. Крім того, кодексом адміністративного судочинства не передбачено виключення відповідача у праві.

Також, суд зазначає, що клопотання представника ІНФОРМАЦІЯ_1 про закриття провадження по даній справі не підлягає задоволенню, оскільки предметом розгляду даної справи та предмети у справах №642/3345/17 та № 820/757/18 різні, так як позивач неодноразово звертався до Міністерства Оборони України та ІНФОРМАЦІЯ_1 із заявою про призначенням та виплату одноразової грошової допомоги та призначення компенсаційних сум, а Міністерством Оборони України приймались різні рішення про відмову у призначення та виплаті таких сум.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 проходив військову службу в період з 02.11.1978 по 11.11.1980, в тому числі у складі військової частини пп НОМЕР_1 в період з грудня 1979 року по листопад 1980 року під час бойових дій (виконання інтернаціонального долгу) на території Демократичної Республіки Афганістан.

Під час проходження строкової військової служби у Демократичній Республіці Афганістан позивач отримав вогнепальні осколкові поранення голови, спини (контузію головного мозку в 1980 році) ЗЧМТ, що підтверджується витягом з протоколу ЦВЛК № 4458 від 26.11.2015.

Відповідно до висновку фахівця у галузі судово-медичної експертизи від 25 листопада 2015 року зазначені поранення у ОСОБА_1 могли бути отримані в період бойових дій на території Демократичної Республіки Афганістан, тобто в зазначений строк.

За змістом протоколу Центральної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України від 26 листопада 2015 року № 4458, поранення, ЗЧМТ, контузія, захворювання у ОСОБА_1 є такими, що пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.

Згідно довідки МСЕК від 13.04.2016 позивачу була встановлена IIІ група інваліда війни з 05.04.2016 з причини поранення, ЗЧМТ, контузія пов`язані з виконанням обов`язків військової служби в країнах де велись бойові дії.

Згадані обставини встановлені також судовими рішеннями, а саме: постанови Ленінського районного суду м. Харкова та ухвали Харківського апеляційного адміністративного суду по справі №642/564/17 та № 642/3345/17, рішення Харківського окружного адміністративного суду та постанови Харківського апеляційного адміністративного суду по справі № 820/757/18.

Відповідно до частини 4 статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до витягу з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсації сум від 17.08.2018 № 85 ОСОБА_1 відмовлено в призначенні одноразової грошової допомоги, оскільки заявником не подано документ, що свідчить про причини та обставини поранення, який передбачено пунктом 11 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги, затвердженого постановою КМУ від 25.12.2013 року № 975. Крім того, зазначено, що ОСОБА_1 проходив строкову службу саме у Збройних Силах колишнього СРСР, а не у військах МВС.

Перевіряючи оскаржуване рішення відповідача на відповідність положенням частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд зазначає наступне.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку із виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснюється відповідно до Закону "Про військовий обов`язок і військову службу", відповідно до якого, виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (стаття 41).

Відповідно до частини першої статті 12 Закону "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.

Згідно з підпунктом 2 пункту 1 статті 3 Закону "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", дія цього Закону поширюється на військовослужбовців, які стали інвалідами внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби, та членів їх сімей, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісти.

Відповідно до статті 16 "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Відповідно до підпункту 4 пункту 2 статті 16 Закону "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.

Згідно з положенням підпункту "б" пункту 1 статті 16-2 Закону "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності IІІ групи.

Пункт 9 статті 16-3 Закону "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначає, що порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

Слід зазначити, що механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Порядком призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, який затверджений постановою КМУ № 975 від 25.12.2013 (далі - Порядок № 975).

Відповідно до Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві визначає, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується військовослужбовцю, інвалідність якого настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок зазначених причин, у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності IIІ групи.

Згідно статті 16-4 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей" призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), інвалідність або часткова втрата працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста є наслідком: а) вчинення ним злочину або адміністративного правопорушення; б) вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння; в) навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, встановленого судом); г) подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати одноразової грошової допомоги (стаття 16-4 Закону № 2011).

Ці положення кореспондуються з пунктом 19 Порядку №975.

Таким чином, відмова у призначенні і виплаті одноразової грошової допомоги можливе лише за наявності підстави, передбаченої статтею 16-4 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей".

Суд зазначає, що такої підстави для відмови у призначенні і виплаті одноразової грошової допомоги як не подання документу, що свідчить про причини та обставини поранення Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей" не передбачено.

Крім того, посилання відповідача на те, що позивачем не подано документ, що свідчить про причини та обставини поранення не відповідає дійсним обставинам справи, оскільки ОСОБА_1 надано із заявою витяг з протоколу ЦВЛК № 4458 від 26.11.2015, висновок фахівця у галузі судово-медичної експертизи від 25 листопада 2015 та довідку МСЕК від 13.04.2016.

Здійснивши системний аналіз норм чинного законодавства та дослідивши докази по справі, суд встановив що позивач набув право на отримання одноразової грошової допомоги військовослужбовцю, якому встановлено інвалідність внаслідок виконання обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії закріплене у статті 16 Закону "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та у Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, який затверджений постановою КМУ № 975 від 25.12.2013 у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності.

Суд зазначає, що згідно пункту 1 частини 1 Указу Президії Верховної Ради СРСР від 21.03.1989 року № 10224-ХІ "Про виведення із складу Збройних Сил СРСР прикордонних, внутрішніх і залізничних військ" прикордонні, внутрішні і залізничні війська виведені зі складу Збройних Сил СРСР.

У відповідності до п.1, 2 Постанови Верховної Ради України від 24.08.1991 року "Про військові формування на Україні", Верховна Рада України постановила підпорядкувати всі військові формування, дислоковані на території республіки, Верховній Раді України. Утворено Міністерство оборони України.

Згідно зі статтею 4 Закону України "Про правонаступництво України", органи держави влади і управління, органи прокуратури, суди та арбітражні суди, сформовані на підставі Конституції (Основного Закону) Української РСР, діють в Україні до створення органів державної влади і управління, органів прокуратури, судів та арбітражних судів на підставі нової Конституції України.

Отже, посилання представника Міністерства Оборони України в оскаржуваному рішенні на те, що позивач звільнений зі служби внутрішніх військ СРСР, то в силу ст. 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" правові підстави для виплати Міністерством оборони України одноразової грошової допомоги в разі встановлення інвалідності відсутні є необґрунтованими.

З огляду на вищевикладене, приймаючи до уваги, що позивач проходив службу саме у збройних силах СРСР, які на той час були підпорядковані та знаходились на фінансовому забезпеченні Міністерства оборони СРСР, правонаступником якого в подальшому стало Міністерство оборони України, то в силу ст. 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" і Постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві" від 25.12.2013 № 975, суд дійшов висновку про те, що обов`язок для призначення та виплати позивачу одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням йому IIІ групи інвалідності, у зв`язку з пораненням, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби, покладений саме на Міністерство оборони України, що також встановлено судовими рішеннями, а саме: постанови Ленінського районного суду м. Харкова та ухвали Харківського апеляційного адміністративного суду по справі №642/564/17 та № 642/3345/17, рішення Харківського окружного адміністративного суду та постанови Харківського апеляційного адміністративного суду по справі № 820/757/18.

Крім того, така позиція узгоджується з практикою Вищого адміністративного суду, яка викладена в ухвалі по справі К/800/12297/16 від 21.09.2016, щодо права отримання одноразової грошової допомоги саме від Міністерства оборони України.

Однак, незважаючи на встановлені норми чинного законодавства, які визначають гарантії соціального забезпечення військовослужбовців, відповідач Міністерство оборони України не прийняв відповідного рішення про призначення та виплату позивачу спірної допомоги, а тому такі дії відповідача є протиправними і підлягають судовому захисту.

Враховуючи, що відповідачем Міністерством оборони України не надано доказів правомірності своїх дій, рішення, які полягають у відмові в призначенні одноразової грошової допомоги позивачу, суд приходить до висновку, що останній має право на нарахування та виплату одноразової грошової допомогу як військовослужбовцю, який отримав ІІІ групу інвалідності внаслідок виконання обов`язків військової служби у розмірі та порядку, встановленому Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 р. №975, а порушені права позивача підлягають судовому захисту.

За таких обставин, з врахуванням наведених вище положень чинного законодавства України, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог позивача в частині визнання протиправним та скасування пункт 10 протоколу №85 від 17.08.2018 рішення Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та призначенням компенсаційних сум, яким відмовлено ОСОБА_1 в призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги.

Щодо позовних вимог в частині зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_1 повторно подати висновок за формою (додаток 13 Наказу №530) та документи до нього розпорядникові бюджетних коштів Міністерства Оборони України про виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги згідно Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей" та в Порядку затвердженим Постановою КМУ №975 від 25.12.2013, та Наказу Міністерства Оборони України №530 від 14.08.2014, суд зазначає наступне.

Враховуючи, що рішення щодо призначення позивачу одноразової грошової допомоги можливо прийняти на підставі наданих позивачем документів та висновку Харківського обласного військового комісаріату згідно приписів п. 13. Порядку 975, з метою захисту порушеного права позивача, наявні підстави для зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_1 надіслати висновок з документами про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги на адресу Міністерства оборони України.

Щодо позовних вимог в частині зобов`язання Міністерства оборони України вирішити питання призначення та нарахування одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 згідно вимог: Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей" та в Порядку затвердженим Постановою КМУ №975 від 25.12.2013р., та Наказом Міністерства Оборони України №530 від 14.08.2014, суд зазначає наступне.

Відповідності з Рекомендаціями № R (80) 2 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень від 11.03.1980, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Отже, під дискреційним повноваженням розуміють таке повноваження, яке надає певний ступінь свободи адміністративному органу при прийнятті рішення, тобто, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибрати один з кількох варіантів рішення.

Адміністративний суд, приймаючи рішення стосовно заявлених позовних вимог, не може втручатися у дискрецію суб`єкта владних повноважень в межах розгляду відповідної адміністративної справи. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - ключовим завданням якого є здійснення правосуддя. Тому завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішення. Тому, суд не вправі перебирати на себе функції відповідного органу.

Таким чином, суд дійшов висновку, що прийняття рішення про призначення позивачу одноразової грошової допомоги, передбачену ст. 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей", законодавцем віднесено до виключної компетенції Міністерства оборони України.

Враховуючи наведене, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог в цій частині та зазначає, що належним захистом порушеного права позивача є зобов`язання Міністерства оборони України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення одноразової грошової допомоги, передбаченої статтею 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та прийняти відповідне рішення з урахуванням висновків суду.

Крім того, суд звертає увагу, що ОСОБА_1 неодноразово звертався до суду за захистом своїх прав із позовами до Міністерства оборони України та ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішеннями Ленінського районного адміністративного суду, Харківського окружного адміністративного суду та Харківського апеляційного адміністративного суду встановлено факт того, що ОСОБА_1 має право на нарахування та виплату одноразової грошової допомогу як військовослужбовець, який отримав ІІІ групу інвалідності внаслідок виконання обов`язків військової служби у розмірі та порядку, встановленому Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975. Проте, Міністерства оборони України при розгляді заяви ОСОБА_1 не враховує висновки судів та відмовляє у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги з тих самих підстав.

Так, згідно із статтею 124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до частини 2 статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Положеннями статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне зобов`язати Міністерство оборони України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення одноразової грошової допомоги саме з урахуванням висновків суду.

Щодо вимог позивача про зобов`язання відповідачів подати звіти про виконання рішення суду, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Враховуючи, що встановлення судового контролю за виконанням судового рішення є правом, а не обов`язком суду, а також приписи статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України щодо обов`язковості судових рішень та відсутності об`єктивних обставин щодо невиконання судового рішення з боку відповідача, суд не вбачає підстав для зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення.

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню, з підстав викладених вище.

Керуючись статтями 14, 243-246, 293, 295, 296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_2 ) до Харківського обласного військового комісаріату ( АДРЕСА_2 , код НОМЕР_3 ), Міністерства Оборони України (пр. Повітрофлотський, 6, м. Київ, 03168, код 00034022) про визнання дій, бездіяльності протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати пункт 10 протоколу №85 від 17.08.2018 рішення Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та призначенням компенсаційних сум, яким відмовлено ОСОБА_1 в призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги.

Зобов`язати ОСОБА_2 повторно подати висновок за формою (додаток 13 Наказу №530) та документи до нього розпорядникові бюджетних коштів Міністерства Оборони України про виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги згідно Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей" та в Порядку затвердженим Постановою КМУ №975 від 25.12.2013, та Наказу Міністерства Оборони України №530 від 14.08.2014.

Зобов`язати Міністерство оборони України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення одноразової грошової допомоги, передбаченої статтею 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та прийняти відповідне рішення, з урахуванням висновків суду.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.О.Чудних