Справа № 813/1526/18
Суддя: Ніколін Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2018-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2018 рокуЛьвів№ 857/1278/18

Колегія суддів Восьмого апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Ніколіна В.В.,

суддів Заверухи О.Б., Старунського Д.М.

при секретарі судового засідання Смидюк Х.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 15 червня 2018 року (суддя Москаль Р.М., м. Львів) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Личаківського відділу державної виконавчої служби міста Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Міжрегіональна митниця ДФС України про скасування постанов,-

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 19.04.2018 звернувся до суду з позовом до Личаківського відділу державної виконавчої служби м. Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Міжрегіональна митниця ДФС України про скасування постанови державного виконавця Личаківського відділу державної виконавчої служби м. Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області про відкриття виконавчого провадження від 04.04.2018 ВП №56017200 та про арешт майна боржника від 04.04.2018 ВП №56017200. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що постанова Міжрегіональної митниці ДФС України в справі про порушення митних правил від 11.01.2018 №0015/12600/17, яка є виконавчим документом у виконавчому провадженні №56017200, перебуває на стадії судового оскарження. Ця постанова не набрала законної сили, відтак державний виконавець помилково відкрив виконавче провадження на підставі виконавчого документа, який не набрав законної сили. Враховуючи сукупність вищенаведених обставин вважає постанови державного виконавця від 04.04.2018 про відкриття виконавчого провадження №56017200 та про арешт майна боржника №56017200 протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 15 червня 2018 року у справі №813/1526/18 в задоволенні позову - відмовлено.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, його оскаржив позивач, подавши апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Львівського окружного адміністративного суду від 15 червня 2018 року та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов задовольнити. В обґрунтування вимог апеляційної скарги, скаржник покликається на порушення судом першої інстанції норм матеріального права та виходить з мотивів аналогічних тим, які наведені в позовній заяві.

Відповідач у письмовому відзиві на апеляційну скаргу вважає рішення суду першої інстанції обґрунтованим, прийнятим з врахуванням всіх обставини справи та таким, що відповідає нормам матеріального та процесуального права. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача у письмовому відзиві на апеляційну скаргу вважає рішення суду першої інстанції обґрунтованим, прийнятим з врахуванням всіх обставини справи та таким, що відповідає нормам матеріального та процесуального права. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Судом першої інстанції вірно встановлено та сторонами не оспорюється те, що 11.01.2018 Міжрегіональна митниця Державної фіскальної служби України прийняла постанову в справі про порушення митних правил №0015/12600/17. Відповідно до цієї постанови ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст.485 МК України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів, тобто 437 041 грн.

Міжрегіональна митниця Державної фіскальної служби України 02.03.2018 скерувала в.о. начальника Личаківського ВДВС м. Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області лист №58/9/30-70-20-05-16, до якого долучила постанову Міжрегіональної митниці ДФС України від 11.01.2018 про порушення митних правил №0015/12600/17 та просила відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» здійснити заходи з її виконання. Вказаний лист разом з постановою про порушення митних правил від 11.01.2018 №0015/12600/17 отриманий відповідачем 19.03.2018 за вхідним №02 06/2294.

ОСОБА_1 не погодився з цією постановою та оскаржив її до суду. Ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 19.03.2018 суд відкрив спрощене провадження в адміністративній справі №463/1410/18 за позовом ОСОБА_1 до Міжрегіональної митниці ДФС України, Державної фіскальної служби України про визнання протиправною та скасування постанови про порушення митних правил від 11.01.2018 №0015/12600/17. Цією ж ухвалою суд поновив пропущений процесуальний строк на звернення до суду з цим позовом.

Державним виконавцем Личаківського відділу державної виконавчої служби м. Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_2 04.04.2018 прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження №56017200 з виконання постанови від 11.01.2018 №0015/12600/17 Міжрегіональної митниці Державної фіскальної служби України. З метою своєчасного виконання постанови про порушення митних правил від 11.01.2018 №0015/12600/17 згідно з ст.56 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець постановою від 04.04.2018 наклав арешт на майно боржника, ОСОБА_1 Копії цих постанов того ж дня направлені сторонам за вихідним №56017200.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не скористався наданими законодавством можливостями вчасного оскарження постанови про порушення митних правил та зупинення виконання цієї постанови у випадку її оскарження в судовому порядку.

Колегія суддів вважає наведені висновки суду першої інстанції підставними і такими, що відповідають фактичним обставинам справи, виходячи з наступного.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню, у разі невиконання їх у добровільному порядку, регламентується Законом України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин; далі Закон №1404-VIII).

Виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (ст.1 Закону №1404-VIII).

Відповідно до п.6 ч.1 ст.3 Закону №1404-VIII рішення підлягають примусовому виконанню на підставі постанов органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом.

Пунктом 1 ч.1 ст.26 Закону №1404-VIII визначено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у ст.3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення. Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов'язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей (ч.5 ст.26 Закону №1404-VIII).

Відповідно до п.1 ч.4 ст.4 Закону №1404-VIII виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред'явлення, якщо рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної сили (крім випадків, коли рішення у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання).

Згідно з приписами ч.1 ст.535 Митного кодексу України (МК України) постанова органу доходів і зборів про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил підлягає виконанню після закінчення строку оскарження, зазначеного у ст.529 цього Кодексу.

Відповідно до ч.4 ст.529 МК України скарга (адміністративний позов) на постанову органу доходів і зборів у справі про порушення митних правил подається у строк, встановлений Кодексом України про адміністративні правопорушення. У разі пропуску цього строку з поважних причин він за заявою особи, яка подає скаргу (адміністративний позов), може бути поновлений відповідно митницею, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, або судом.

Статтею 289 КУпАП визначено, що скаргу на постанову у справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такої постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанов, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Відповідно до частини 1 статті 4 Закону №1404-VIII у виконавчому документі крім іншого зазначається: дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); строк предявлення рішення до виконання.

Як уже зазначалось вище, постанова про порушення митних правил №0015/12600/17 прийнята 11.01.2018, законної сили відповідно до норм ст.535 МК України та ст.289 КУпАП набрала 21.01.2018, що зазначено в цій постанові. Таким чином починаючи з 22.01.2018 вказана постанова підлягала виконанню.

Виходячи з наведених норм права та фактичних обставин справи, після набрання законної сили постановою у справі про порушення митних правил, яка є виконавчим документом, державний виконавець позбавлений можливості відмовляти у прийнятті чи повертати таку постанову навіть у тому випадку коли така постанова оскаржена та судом відкрито провадження у справі. На цей випадок Законом №1404-VIII передбачено інші можливості реагування.

Відповідно до ч.1 ст.19 Закону №1404-VIII сторони виконавчого провадження та прокурор, як учасник виконавчого провадження мають право ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, робити з них виписки, знімати копії, заявляти відводи у випадках, передбачених цим Законом, мають право доступу до автоматизованої системи виконавчого провадження, право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність виконавця у порядку, встановленому цим Законом, надавати додаткові матеріали, заявляти клопотання, брати участь у вчиненні виконавчих дій, надавати усні та письмові пояснення, заперечувати проти клопотань інших учасників виконавчого провадження та користуватися іншими правами, наданими законом. А згідно з ч.4 цієї статті сторони зобовязані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обовязкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи.

Закон №1404-VIII надає сторонам виконавчого провадження, зокрема боржнику достатньо можливостей для реалізації своїх прав як учасника виконавчого провадження.

Зокрема, боржник відповідно до п.2 ч.1 ст.34 Закону №1404-VIII одночасно з поданням позовної заяви про скасування рішення на підставі якого видано виконавчий документ або яке є виконавчим документом, вправі заявити клопотання про зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа. Проте такою можливістю позивач не скористався.

Крім того, ст.38 Закону №1404-VIII встановлено, що виконавче провадження зупиняється виконавцем у разі поновлення судом строку подання апеляційної скарги на рішення, за яким видано виконавчий документ, або прийняття такої апеляційної скарги до розгляду (крім виконавчих документів, що підлягають негайному виконанню). Про зупинення виконавчого провадження виконавець виносить постанову не пізніше наступного робочого дня з дня отримання судового рішення.

Як уже зазначалось вище, 19.03.2018 судом відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Міжрегіональної митниці ДФС України, Державної фіскальної служби України про визнання протиправною та скасування постанови про порушення митних правил від 11.01.2018 №0015/12600/17.

Проте можливістю заявити клопотання про зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа чи повідомлення державного виконавця про відкриття судом провадження у справі з метою зупинення стягнення за виконавчим листом чи зупинення виконавчого провадження позивач не скористався.

Що стосується долучених скаржником рішення Личаківського районного суду м. Львова від 20 червня 2018 року у справі № 463/1410/18, яке залишене без змін постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 19 вересня 2018 року у справі №876/6862/18, яким адміністративний позов ОСОБА_1 до Міжрегіональної митниці Державної фіскальної служби України, про визнання протиправними та скасування постанов задоволено частково, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що такі не є підставою для задоволення позовних вимог у розглядуваній справі, оскільки факт скасування судом постанови про порушення митних правил від 11.01.2018 №0015/12600/17 та закриття справи про адміністративне правопорушення, не свідчить про протиправність винесених державним виконавцем постанов про відкриття виконавчого провадження від 04.04.2018 ВП №56017200 та про арешт майна боржника від 04.04.2018 ВП №56017200. Сукупність вищевикладених обставин, в контексті п.5 ч.1 ст.39 Закону №1404-VIII є підставою для закінчення виконавчого провадження.

На підставі наведеного, апеляційним судом встановлено, що постанова про відкриття виконавчого провадження та про арешт майна боржника є законною так як, прийнята відповідно до норм Закону №1404-VIII, а тому судом першої інстанції правомірно відмовлено в задоволенні адміністративного позову.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні (ч.1 ст.90 КАС України).

Згідно із ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно зясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У п.58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, повязаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобовязує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обовязок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобовязаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до переконання в тому, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Таким чином, апеляційний суд вважає доводи апеляційної скарги безпідставними, та такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду без змін.

Керуючись ч.3 ст.243,. 271, 272, 287, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 15 червня 2018 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя ОСОБА_3
судді ОСОБА_4
ОСОБА_5
Повне судове рішення складено 07 листопада 2018 року.