Справа № 815/4617/16
Суддя: Гончарова І.А.
Дата ухвалення: 2018-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

05 листопада 2018 року

Київ

справа №815/4617/16

адміністративне провадження №К/9901/46716/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Гончарової І.А., суддів - Ханової Р.Ф., Олендера І.Я.,

здійснивши попередній розгляд касаційної скарги Комунального підприємства «Міськзелентрест»

на постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 15.02.2018 (судді - Єщенко О.В., Димерлій О.О., Домусчі С.Д.)

у справі №815/4617/16

за позовом Комунального підприємства «Міськзелентрест»

до Головного управління ДФС в Одеській області

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2016 року Комунальне підприємство «Міськзелентрест» (далі -Підприємство) звернулося до суду з позовом до Головного управління ДФС в Одеській області (далі - ГУ ДФС в Одеській області), в якому з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог просило визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 30.08.2016 та від 05.09.2016.

Позовні вимоги мотивовано тим, що за наслідками проведеної перевірки контролюючий орган дійшов помилкового висновку про наявність у діяльності Підприємства порушень податкового законодавства при визначенні розміру податкових зобов'язань позивача, відтак відповідач не мав підстав для прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 07.12.2016 адміністративний позов задоволено:

- визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення № від 30 серпня 2016 року про нарахування грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, пені в частині нарахування податкового зобов'язання в розмірі 23640, 45 грн., штрафних санкцій в розмірі 52 768,58 грн. та пені в розмірі 17 922,90 грн.;

- визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення №007291409 від 05 вересня 2016 року про нарахування грошового зобов'язання з податку на прибуток у розмірі 1 089 969,00 грн.;

- визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення № від 05 вересня 2016 року про нарахування грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 257 044,00 грн.;

- визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення № від 05 вересня 2016 року про зменшення від'ємного значення з податку на додану вартість у розмірі 138 156,00 грн.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 15.02.2018 скасовано постанову суду першої інстанції та прийнято нову постанову, якою адміністративний позов задоволено частково:

- визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 05.09.2016 року № в частині збільшення грошового зобов'язання по податку на прибуток за основним платежем у розмірі 673 864,14 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями у сумі 168 466,04 грн.;

- визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 05.09.2016 року № в частині зменшення від'ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 97 159,00 грн.

В задоволенні решти позовних відмовлено.

Не погодившись із судовим рішенням, Підприємство звернулося з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, просило скасувати постанову суду апеляційної інстанції та залишити в силі постанову Одеського окружного адміністративного суду від 07.12.2016. При цьому скаржник зазначив, що суд дійов помилкового висновку про часткову необґрунтованість позовних вимог, невірно оцінивши залучені до справи докази.

ГУ ДФС в Одеській області своїм правом подати відзив на касаційну скаргу нескористалося.

Касаційний розгляд справи проведено в попередньому судовому засіданні відповідно до статті 343 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши та обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

З матеріалів справи вбачається, що за наслідками документальної планової виїзної перевірки Підприємства з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період діяльності з 01.01.2013 року по 31.03.2016 року ГУ ДФС в Одеській області складено акт від 15.08.2016, в якому викладено висновки контролюючого органу про наявність в діяльності позивача порушень, які призвели до заниження податку на додану вартість всього на суму 462 170,00 грн.; завищення від'ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду на загальну суму 138 156,00 грн.; заниження податку на прибуток всього у сумі 871 975,00 грн.; заниження податку на доходи фізичних осіб у розмірі 70 651,48 грн.

На цій підставі та з урахуванням наслідків адміністративного оскарження Підприємством акта перевірки від 15.08.2016, ГУ ДФС в Одеській області прийняло податкові повідомлення-рішення:

- № від 30.08.2016, яким, зокрема, Підприємству визначено грошове зобов'язання по податку на доходи фізичних осіб за основним платежем у розмірі 23640,45 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями у сумі 52 768,58 грн. та пені у сумі 17 922,9 грн.;

- № від 05.09.2016, яким збільшено грошове зобов'язання по податку на прибуток за основним платежем у розмірі 871 975,00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями у сумі 217 994,00 грн.;

- № від 05.09.2016, яким позивачу зменшено від'ємне значення суми податку на додану вартість у розмірі 138 156,00 грн.;

- № від 05.09.2016, яким збільшено грошове зобов'язання по податку на додану вартість за основним платежем у розмірі 205 635,00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями у сумі 51 409,00 грн.

Свої дії щодо прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень ГУ ДФС в Одеській області обґрунтовувало наступним:

- Підприємство не віднесло до складу доходів суму коштів, що дорівнює частині амортизації об'єктів основних засобів, придбаних за рахунок цільового фінансування або безоплатно отриманих за рішенням місцевих органів виконавчої влади, внаслідок чого було занижено податок на прибуток за 2013 рік, 2014 рік, 2015 рік та 1 квартал 2016 року;

- позивачем не підтверджено обґрунтованості витрат за 2013 рік по платежам щодо сплати відновної вартості зелених насаджень відповідними документами, зокрема рішенням компетентного органу про видалення зелених насаджень, ордером на видалення зелених насаджень та документами, визначеними Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності»;

- позивач за 2015 не збільшив свій дохід на суму безнадійної кредитної заборгованості суб'єктів господарювання, визнаних банкрутами у встановленому законом порядку або припинених у зв'язку із ліквідацією чим занизив об'єкт оподаткування податком на прибуток за вказаний період;

- під час перевірки не надано належних доказів реальності постачання ПП «Бі-Пласт» Підприємству багаторічних насаджень, отже позивачем завищено розмір витрат при визначені фінансових результатів за 2015 рік та 1 квартал 2016 року та занижено податок на додану вартість та завищено від'ємне значення по податку на додану вартість;

- позивачем порушено порядок утримання податку на доходи фізичних осіб, що призвело до заниження цього податку.

Суд апеляційної інстанції дійшов висновку щодо наявності підстав для часткового задоволення заявленого адміністративного позову, оскільки відповідач, на думку суду, не довів належними та допустимими доказами законність прийнятих податкових повідомлень-рішень від 05.09.2016 № в частині збільшення грошового зобов'язання з податку на прибуток за основним платежем у розмірі 673864,14 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями у сумі 168 466,04 грн. та податкового повідомлення-рішення № в частині зменшення від'ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 97 159,00 грн.

Щодо податкових повідомлень-рішень, в задоволенні позову про скасування яких судом апеляційної інстанції відмовлено, колегія суддів Касаційного адміністративного суду зазначає наступне.

Здійснивши системний аналіз доказів залучених до матеріалів справи, суд апеляційної інстанцій дійшов правильного висновку про те, що надані позивачем документи бухгалтерського обліку та інші докази не спростовують висновків ГУ ДФС в Одеській області щодо заниження позивачем доходу від будь-якої діяльності (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку з 01.01.2015 року по 31.03.2016 року на суму безнадійної заборгованості суб'єктів господарювання, визнаних банкрутами у встановленому законом порядку або припинених у зв'язку з їх ліквідацією.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем ані під час перевірки, ані під час розгляду справи в судах першої та апеляційної інстанцій не надано належних доказів припинення кредиторської заборгованості перед ФОП ОСОБА_2 та перед ОСОБА_3

Також відповідає матеріалам справи висновок суду апеляційної інстанції щодо не підтвердження Підприємством у повному обсязі податковими накладними сум податкового кредиту, а також не віднесенні позивачем у повному обсязі зобов'язань з податку на додану вартість.

Під час апеляційного перегляду справи судом апеляційної інстанції дано належну оцінку всім доводам і запереченням сторін та правильно застосовано норми матеріального права, що регламентують спірні правовідносини.

Щодо відмови в задоволенні позову в частині скасування податкового повідомлення-рішення від 30.08.2016 №, яким визначено грошове зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, то судом апеляційної інстанції обґрунтовано прийнято до уваги, що правильність висновків ГУ ДФС в Одеській області з приводу наявності цих порушень не заперечувались позивачем ані під час перевірки, ані під час адміністративного оскарження рішень контролюючого органу, ані під час судового розгляду.

Водночас, касаційна скарга позивача, в порушення приписів статті 330 КАС України, також не містить обґрунтування із зазначенням того, в чому полягає неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права чи порушення норм процесуального права в цій частині

Таким чином, касаційна скарга Підприємства не спростовує правильності доводів, якими мотивовано судове рішення, зводиться по суті до переоцінки проаналізованих судом доказів та не дає підстав вважати висновки суду апеляційної інстанцій помилковими, а застосування норм матеріального та процесуального права - неправильним.

Відповідно до частини третьої статті 343 КАС України суд касаційної інстанції, здійснивши попередній розгляд справи, залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Згідно з частиною першою статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 343, 350, 356 Кодексу адміністративного судочинства України,

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу Комунального підприємства «Міськзелентрест» залишити без задоволення, постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 15.02.2018 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач І.А. Гончарова

Судді І.Я. Олендер

Р.Ф. Ханова