Справа № 1540/4188/18
Суддя: Балан Я. В.
Дата ухвалення: 2018-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 1540/4188/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2018 року

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Балан Я.В., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Арцизького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними та скасування рішень та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Арцизького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про :

визнання протиправним рішення комісії при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області від 26.04.2018р., протокол №4, в підтвердженні періодів роботи на посаді тракториста-машиніста;

визнання протиправним рішення Арцизького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області №37 від 23.07.2018р., про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах згідно з п. «в» с.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», як трактористу-машиністу, що досяг 55 років при загальному стажі роботи не менше 30 років, з них не менше 20 років на цій роботі;

зобов'язання призначити пільгову пенсію згідно з п. «в» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з часу звернення за призначенням пенсії, тобто з 16.07.2018 р.

В обґрунтування позовних вимог, ОСОБА_1 зазначив, що його загальний стаж роботи складає біля 35 років, з них 21 рік 02 місяці та 14 днів на посаді тракториста-машиніста.

16.07.2017 року він звернувся до Арцизького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області із заявою про призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах, проте рішенням комісії при Арцизькому ОУПФУ в Одеській області №37 від 23.07.2018 року та рішенням комісії при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області від 26.04.2018 (протокол №4) йому відмовлено в підтвердженні періоду роботи на посаді тракториста-машиніста. А саме: з 01.01.1981 - 19.05.1981 роки, 01.01.1983 - 31.12.1994 роки з посиланням на те, що документи, що підтверджують безпосередню занятість позивача у виробництві сільськогосподарської продукції протягом повного польового періоду відсутні, а також періоду з 01.01.1995 - 31.12.1999 років - оскільки за одним трактором закріплено 2 трактористи і періоду з 01.01.2000 - 14.11.2004 років, оскільки відсутня інформація про те, що перебуваючи на посаді бригадира, позивач виконував роботу тракториста.

Позивач вважає зазначені рішення протиправними та такими, що підлягають скасуванню, а на Арцизьке об'єднане управління Пенсійного фонду України Одеської області має бути покладений обов'язок нарахувати та виплатити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах з моменту досягнення пенсійного віку.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 04 вересня 2018 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження по справі.

Представник відповідача, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області проти задоволення позову у своєму відзиві заперечував, та зазначив, що позивач звернувся до комісії при ГУ ПФУ надавши заяву про підтвердження пільгового стажу з наявними у нього документами.

За результатами вивчення наданих документів, комісією встановлено, що документи, які підтверджують безпосередню зайнятість позивача у виробництві сільськогосподарської продукції протягом повного польового періоду збереглися з 1995 по 2004 роки, але наявна інформація про роботу двох трактористів на одному тракторі, а також, комісією встановлено, що позивач з 01.01.2000 по 14.11.2004 роках - працював на посаді бригадира, на думку відповідача, це також не підтверджує те, що позивач виконував роботу тракториста будучи бригадиром (а.с.63).

Представник відповідача, Арцизького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області, також надав відзив на позов, в якому зазначив, що рішенням ОУПФУ №37 від 23.07.2018 року позивачу відмовлено в призначенні пенсії на пільгових умовах з урахуванням рішення комісії при Головному управлінні ПФУ від 26.04.2018 року щодо відмови в підтвердженні стажу роботи на посаді тракториста-машиніста.

Представник відповідача зазначив, що при проведенні зустрічної перевірки управлінням вже були розглянуті усі додані документи до справи, але вони не підтверджують повну занятість позивача (а.с.75).

У своїй відповіді на відзив позивач наголошує, що зазначені доводи відповідачів є безпідставними, оскільки право на пільгову пенсію підтверджується даними трудової книжки позивача (а.с.83).

У судове засідання призначене на 24.10.2018 року на 10 годину 30 хвилин особи, які беруть участь у розгляді справи не з'явились, належним чином та своєчасно повідомлялись про час дату та місце розгляду справи.

01.10.2018 року через канцелярію Одеського окружного адміністративного суду надійшло клопотання позивача, про розгляд справи за його відсутністю (вх.№28865/18 від 24.09.2018р.) (а.с.73).

Від представника відповідача, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області 20.09.2018 року також надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника відповідача (вх.№27574/18 від 19.09.2018р.) (а.с.67).

Враховуючи клопотання позивача про розгляд справи за його відсутності, а також клопотання представника відповідача, зважаючи на те, що представник другого відповідача до суду не з'явився, будучи повідомленим про дату, час і місце судового розгляду справи, а також те, що відсутня потреба заслухати свідка чи експерта, на підставі ч.9 ст.205 КАС України, суд вважає необхідним здійснити розгляд справи в письмовому провадженні.

Пунктом 10 частини 1 статті 4 КАС України письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

Дослідивши письмові докази та пояснення, викладені в заявах по суті справи, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзиви проти нього, урахувавши відповідь на відзив, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що як зазначає позивач, спеціальний трудовий стаж ОСОБА_1 на посаді тракториста-машиніста, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах складає 21 рік 02 місяці та 14 днів.

Вищевикладені обставини підтверджуються копією трудової книжки ОСОБА_1, витягом з Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб-підприємців, архівними довідками, посвідченням тракториста-машиніста, обліковими листами тракториста-машиніста (а.с.11-19, 23-50).

Наявність у позивача фахової кваліфікації тракториста-машиніста підтверджується посвідченням тракториста-машиніста серії НОМЕР_2(а.с.23).

16.07.2018 року, досягнувши 55 років, позивач звернувся до Арцизького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області за призначенням пільгової пенсії відповідно до п. «в» ст..13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», як трактористу-машиністу, що досяг 55 років при загальному стажі роботи не менше 30 років, з них не менше 20 років на цій роботі.

Однак, листом від Арцизького об'єднаного управління пенсійного фонду України Одеської області №3320/03 від 27.07.2018 року ОСОБА_1 було повідомлено про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах у зв'язку з невиконанням вимог ст..13 п.«в» Закону України «Про пенсійне забезпечення» (а.с.21).

У вищезгаданому листі, відповідач зазначає, що по наданим до заяви №564 від 16.17.2018 р. ОСОБА_1, документам, страховий стаж складає 34 роки 11 місяців 3 дні. Стаж роботи на пільгових умовах - 0 років 0 місяців 0 днів.

Не враховано до стажу роботи для призначення пенсії за віком (тракторист) періоди: 01.01.1981-19.05.1981 р. та 01.01.1983 - 31.12.1994р. - відсутність документів, які підтверджують безпосередню зайнятість у виробництві сільськогосподарської продукції протягом повного польового періоду;

01.01.1995 - 31.12.1999 р. - за одним трактором, який працює у виробництві було закріплено два тракториста;

01.01.2000-14.11.2004р. - відсутня інформація, що перебуваючи на посаді бригадира виконував роботу тракториста.

Враховуючи вищевикладене, рішенням Арцизького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області №37 від 23.07.2018 року, винесеному на підставі рішення про результати розгляду заяви, протокол №4 від 26.04.2018 року, комісією при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області, ОСОБА_1 було відмовлено в призначені пенсії за віком у зв'язку з невиконанням вимог ст.13 п.«в» Закону України «Про пенсійне забезпечення» та зазначено, що право на пенсію за віком позивач матиме після досягнення 60 років згідно ст.26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (а.с.20-22).

Позивач, не погоджуючись з висновками відповідачів та вважаючи прийняті рішення протиправними звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд керується наступними приписами норм чинного законодавства.

Відповідно до п. "в" ч.1 ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: трактористи-машиністи, безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства - чоловіки після досягнення 55 років при загальному стажі роботи не менш 25 років, з них не менше 20 років на зазначеній посаді.

Відповідно до п.1.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", затверджене постановою правління ПФУ від 25.11.2015 року №22-1 (у редакції постанови від 07.07.2014 року №13-1) заява про призначення пенсії непрацюючим особам, а також членам сім'ї у зв'язку з втратою годувальника подається заявником особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, безпосередньо до управління Пенсійного фонду України у районі, місті, районі у місті, об'єднаного управління за місцем проживання (реєстрації).

Згідно з п.2.1 до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи: 1) документ про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків (крім осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний орган і мають відмітку у паспорті) або свідоцтво про загальнообов'язкове державне соціальне страхування; 2) документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного стажу для призначення пенсій за відсутності трудовій книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637 (далі - Порядок № 637). За період роботи, починаючи з 01.01.2004 року, структурний підрозділ, відповідальний за ведення персоніфікованого обліку, надає структурному підрозділу, відповідальному за призначення пенсії, довідку з бази даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Пунктом 1 Порядку №637 визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно з п.3 цього Порядку за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Також Порядком встановлені особливості підтвердження трудового стажу окремих категорій працівників. Відповідно до п.20 Порядку у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

У разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Мінсоцполітики та Мінфіном.

Такий Порядок підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, затверджений постановою Пенсійного фонду України №18-1 від 10.11.2006 року.

Відповідно до п.1 цей Порядок визначає механізм підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремої категорії працівників у разі ліквідації підприємства, установи та організації без визначення правонаступника.

Згідно з п.3,п.4 Порядку підтвердження періодів роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років (далі - підтвердження стажу роботи), здійснюється комісіями з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років (далі - Комісії). Комісії створюються при головних управліннях Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, до складу яких обов'язково включаються представники органів соціального захисту населення, органів Пенсійного фонду України, Державної служби України з питань праці. До складу Комісії за згодою включаються представники членських організацій Федерації професійних спілок України та регіональних організацій роботодавців та їх об'єднань.

Дослідивши надані сторонами докази суд дійшов висновку, що відповідачами не дотримано вимог ст.19 Конституції України, відповідно до якої органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд наголошує, що пунктом 1 Порядку №637 визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

В жодному рішенні відповідачів не висвітлено питання щодо причин не врахування записів наявних в трудовій книжці колгоспника ОСОБА_1 НОМЕР_3, в якій відображені відомості його роботи трактористом з кількістю пророблених людина-днів, що відображено також в архівних довідках (а.с.11-19,27-50).

При цьому згідно з трудовою книжкою позивача та архівними довідками позивача при прийнятому колгоспом мінімуму людино-днів у рік ним значно перевищений вказаний мінімум. Проте в рішенні відсутнє будь-яке обґрунтування неприйняття вказаних відомостей та не зарахування періодів праці до пільгового стажу.

Таким чином рішення Комісії при ГУ ПФУ від 26.04.2018 року (протокол№4), а також прийняте на його підставі рішення Арцизького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області №37 від 23.07.2018 року, прийняті у межах повноважень, але не на підставі закону, нерозсудливо, необґрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, а тому суд вважає їх неправомірними та такими, що підлягають скасуванню.

Згідно приписів частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Частиною 2 статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень на відповідність закріпленим ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки. Призначення пенсії є дискрецією пенсійного органу в основі якої є повне та об'єктивне дослідження документів наданих особою для призначення пенсії.

Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного судочинства завжди є контроль легальності.

Частиною 4 ст.245 КАС України встановлено, що у випадку, визначеному п.4 ч.2 цієї статті, суд може зобов'язати відповідача - суб'єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб'єкта владних повноважень діяти на власний розсуд. У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб'єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов'язує суб'єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Відповідно до п. 4 ч.2 ст.245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язати вчинити певні дії.

Частиною другою статті 9 КАС України визначено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Так як, по даній справі, суд дійшов висновку про протиправність рішень відповідачів, суб'єктів владних повноважень, враховуючи що вони прийняті на підставі неповного, необ'єктивного дослідження всіх документів, що є дискрецією відповідачів, та вважає необхідним застосувати положення 4 ст.245 КАС України.

Суд вважає, що з метою належного та ефективного захисту прав позивача необхідно зобов'язати відповідачів повторно розглянути заяву позивача, з врахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Надаючи правову оцінку обраного позивачем способу захисту шляхом зобов'язання відповідача вчинити дії, варто зважати на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У пункті 145 рішення від 15.11.1996 у справі "Чахал проти Об'єднаного Королівства"(Chahal v. The United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Засіб захисту, що вимагається зазначеною статтею повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Афанасьєв проти України" від 05.04.2005 (заява № 38722/02).

Таким чином, ефективний засіб правого захисту у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату.

Згідно з частиною 2 статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини" встановлено, що Європейська Конвенція "Про захист прав людини і основоположних свобод" і практика Європейського Суду з прав людини є джерелом права.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні „Броньовський проти Польщі" від 22 червня 2004 року зазначив «чинні положення національного законодавства потрібно формулювати так, щоб вони були достатньо доступними, чіткими і передбачуваними у практичному застосуванні».

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі „Ґавенда проти Польщі" від 14 березня 2002 року також встановлено, що « якість закону вимагає, щоб він був доступний для даної особи і вона також могла передбачити наслідки його застосування до неї та щоб закон не суперечив принципові верховенства права. Це означає, що в національному праві має існувати засіб правового захисту від свавільного втручання з боку державних органів у права, гарантовані Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод. Небезпека свавілля є особливо очевидною, коли виконавча влада здійснює свої функції закрито. Закон має містити досить зрозумілі й чіткі формулювання, які давали б громадянам належне уявлення стосовно обставин та умов, за якими державні органи уповноважені вдаватися до втручання в право».

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Статтею 76 КАС України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши докази надані сторонами з урахуванням встановлених обставин по справі, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог шляхом визнання протиправними та скасування рішень Арцизького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області №37 від 23.07.2018 року, комісії при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області від 26.04.2018 року, протокол №4, зобов'язання Арцизьке об'єднане управління розглянути повторно заяву позивача від 16.07.2018 року про призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах як трактористу - машиністу.

Відповідно до ч.3 ст.139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З урахуванням часткового задоволення позовних вимог, суд дійшов висновку про стягнення з відповідачів, за рахунок їх бюджетних асигнувань, на користь позивача витрат зі сплати судового збору в розмірі 1000,00 гривень.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 6, 7, 9, 72, 77, 139, 241-243, 245, 246, 255, 295 КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) до Арцизького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області (68404, Одеська область, м. Арциз, вул. Соборна 27 б, ) та Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (65107, м. Одеса, вул. Канатна 83, ) про визнання протиправним рішення комісії при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області від 26.04.2018р., протокол №4, з питань підтвердження періодів роботи на посаді тракториста-машиніста; визнання протиправним рішення Арцизького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області №37 від 23.07.2018р., про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах згідно з п. «в» с.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», як трактористу-машиністу, що досяг 55 років при загальному стажі роботи не менше 30 років, з них не менше 20 років на цій роботі; зобов'язання призначити пільгову пенсію згідно з п. «в» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з часу звернення за призначенням пенсії, тобто з 16.07.2018 р. - задовольнити частково.

Рішення Арцизького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області №37 від 23.07.2018 року про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ч.3 ст.114 Закону України " Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування " - визнати протиправним та скасувати.

Рішення комісії з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області від 26.04.2018р., протокол №4, щодо відмови ОСОБА_1 в підтверджені стажу роботи на посаді тракториста-машиніста, необхідного для призначення пенсії на пільгових умовах - визнати протиправним та скасувати.

Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області розглянути повторно заяву ОСОБА_1 від 16.07.2018 року про підтвердження стажу роботи.

Зобов'язати Арцизьке об'єднане управління Пенсійного фонду України Одеської області розглянути повторно заяву ОСОБА_1 від 16.07.2018 року про призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах як трактористу - машиністу.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Арцизького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області (68404, Одеська область, м. Арциз, вул. Соборна 27 б, ) та Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (65107, м. Одеса, вул. Канатна 83, ) понесені ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) судові витрати у розмірі 1000 (одна тисяча) гривень солідарно.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст.255 КАС України - після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в порядку ст.295 КАС України до П'ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Одеський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Балан Я.В.

.