Справа № 0940/1592/18
Суддя: Матуляк Я.П.
Дата ухвалення: 2018-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"05" листопада 2018 р. справа № 0940/1592/18
м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Матуляка Я.П., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Івано-Франківського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги про визнання протиправною бездіяльність, зобов'язання до вчинення дій та стягнення моральної шкоди, -
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Івано-Франківського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги про визнання протиправною бездіяльності щодо ненадання безоплатної вторинної правової допомоги, зобов'язання надати безоплатну вторинну правову допомогу шляхом складання документа процесуального характеру, стягнення моральної шкоди та судових витрат.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 05.09.2018 року відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження.
Позовні вимоги мотивовано тим, що відповідачем протиправно, в порушення законодавчо встановленого права на правову допомогу, що гарантується державою, допущено бездіяльність щодо ненадання ОСОБА_1 безоплатної вторинної правової допомоги, яка призначена останньому на підставі наказу Івано-Франківського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги від 05.09.2017 року за № 612/03, що полягала у складенні заяви до ОСОБА_2 Верховного Суду про перегляд судових рішень по справі № 343/2294/16-ц.
Відповідач скористався правом на подання відзиву на позовну заяву, який надійшов на адресу суду 19.09.2018 року. Представник відповідачів проти заявлених позовних вимог заперечив з підстав, наведених у відзиві, який міститься в матеріалах справи (а.с.21-24). Просив суд в задоволенні позову відмовити, вказавши, що вимога ОСОБА_1 про складення заяви про перегляд судових рішень ОСОБА_2 Палатою Верховного Суду суперечить нормам Цивільного процесуального кодексу України, а відтак у відповідача відсутні правові підстави для подальшого надання позивачу безоплатної вторинної правової допомоги з урахуванням тієї обставини, що ОСОБА_1 є тією особою, яка використала всі національні засоби правового захисту.
Розглянувши матеріали адміністративної справи в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами у відповідності до вимог статті 262 КАС України, дослідивши в сукупності письмові докази, якими сторони обґрунтовують позовні вимоги та заперечення на позов, судом встановлено наступне.
На підставі звернення ОСОБА_1 від 21.08.2017 року, позивачу надано безоплатну вторинну правову допомогу, що підтверджується наказом директора Івано-Франківського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги від 05.09.2017 року за № 612/03 (а.с.8).
Пунктом 2 вказаного наказу "Про надання безоплатної вторинної правової допомоги ОСОБА_1П." уповноважено працівників відділу представництва Івано-Франківського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги на надання безоплатної вторинної правової допомоги ОСОБА_1, що полягає у складенні процесуальних документів та представництва інтересів клієнта в судах, інших державних органах, органах місцевого самоврядування, перед іншими особами у справі щодо визнання наказу недійсним та скасування неправомірних нарахувань за проживання у гуртожитку (а.с.8).
Відносини представництва оформлені сторонами шляхом підписання довіреності від 08.09.2017 року, в якій визначено коло повноважень представників ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у справі щодо визнання наказу недійсним та скасування неправомірних нарахувань за проживання у гуртожитку (а.с.9).
Судом встановлено, що відповідачем забезпечено ОСОБА_1 правовими послугами по складенню, зокрема, апеляційної та касаційної скарг на рішення Долинського районного суду Івано-Франківської області від 15.03.2018 року у справі № 343/2294/16-ц за позовом ОСОБА_1 до ПАТ "Укрнафта" в особі Нафтогазовидобувного управління "Долинанафтогаз" про визнання недійсним пункту 1 наказу "Про плату за проживання в гуртожитку "Дружба" НГВУ "Долинанафтогаз" на 2013 рік № 148". Вказана обставина не заперечується сторонами.
Так, ухвалою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 30.07.2018 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Долинського районного суду Івано-Франківської області від 15 березня 2018 року та постанову Апеляційного суду Івано-Франківської області від 31 травня 2018 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ПАТ "Укрнафта" в особі Нафтогазовидобувного управління "Долинанафтогаз" про визнання недійсним пункту 1 наказу "Про плату за проживання в гуртожитку "Дружба" НГВУ "Долинанафтогаз" на 2013 рік № 148" (а.с.29-31).
08.08.2018 року ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою, згідно якої просив підготувати заяву про перегляд судових рішень по справі № 343/2294/16-ц у ОСОБА_2 Верховного Суду.
21.08.2018 року позивачем подано до Івано-Франківського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги запит на інформацію про складення заяви до ОСОБА_2 Верховного Суду.
Листом від 27.08.2018 року за № 661-01, Івано-Франківський місцевий центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги повідомив позивача про припинення надання безоплатної вторинної правової допомоги у справі щодо визнання наказу недійсним та скасування неправомірних нарахувань за проживання у гуртожитку згідно рішення Місцевого центру, що прийняте на підставі доповідної записки від 22.08.2018 року, де ОСОБА_4 дійшла висновку про невідповідність вимоги ОСОБА_1 щодо складення заяви про перегляд судових рішень по справі № 343/2294/16-ц до ОСОБА_2 Верховного Суду нормам Цивільного процесуального кодексу України (а.с.26).
Матеріалами справи підтверджено, що 27.08.2018 року Івано-Франківським місцевим центром з надання безоплатної вторинної правової допомоги прийнято наказ за № 133-п "Про припинення надання безоплатної вторинної правової допомоги ОСОБА_1" (а.с.27-28).
Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склались між сторонами, суд зазначає наступне.
Приписами частини 1 статті 59 Конституції України встановлено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Відповідно до статті 13 Закону України "Про безоплатну правову допомогу" безоплатна вторинна правова допомога - вид державної гарантії, що полягає у створенні рівних можливостей для доступу осіб до правосуддя.
Безоплатна вторинна правова допомога включає такі види правових послуг: 1) захист; 2) здійснення представництва інтересів осіб, що мають право на безоплатну вторинну правову допомогу, в судах, інших державних органах, органах місцевого самоврядування, перед іншими особами; 3) складення документів процесуального характеру.
Згідно статті 17 Закону України "Про безоплатну правову допомогу" центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги: 1) приймає рішення про надання безоплатної вторинної правової допомоги або про відмову в наданні безоплатної вторинної правової допомоги; 2) забезпечує складення процесуальних документів за зверненням суб'єктів права на безоплатну вторинну правову допомогу; 3) забезпечує участь захисника при здійсненні досудового розслідування та судового провадження у випадках, коли захисник відповідно до положень Кримінального процесуального кодексу України залучається слідчим, прокурором, слідчим суддею чи судом для здійснення захисту за призначенням або проведення окремої процесуальної дії; 4) забезпечує участь захисника у розгляді справи про адміністративне правопорушення; 5) забезпечує здійснення представництва інтересів суб'єктів права на безоплатну вторинну правову допомогу в судах, інших органах державної влади, органах місцевого самоврядування, перед іншими особами; 6) укладає контракти з адвокатами, включеними до Реєстру адвокатів, які надають безоплатну вторинну правову допомогу, для надання такої допомоги на постійній основі; 7) укладає договори з адвокатами, включеними до Реєстру адвокатів, які надають безоплатну вторинну правову допомогу, для надання такої допомоги на тимчасовій основі (на підставі окремих договорів про надання послуг); 8) видає доручення для підтвердження повноважень захисника або повноважень адвоката для здійснення представництва інтересів особи в судах, органах державної влади, органах місцевого самоврядування, перед іншими особами; 9) приймає рішення про заміну адвоката відповідно до статті 24 цього Закону; 10) подає клопотання до Координаційного центру з надання правової допомоги про виключення адвоката з Реєстру адвокатів, які надають безоплатну вторинну правову допомогу, у випадках, передбачених пунктами 2 і 3 частини першої статті 24 цього Закону; 11) приймає рішення про припинення надання безоплатної вторинної правової допомоги; 12) подає Координаційному центру з надання правової допомоги звіти про свою діяльність; 13) виконує інші функції, передбачені Положенням про центри з надання безоплатної вторинної правової допомоги.
Перелік підстав припинення надання безоплатної вторинної правової допомоги передбачений частиною 1 статті 23 Закону України "Про безоплатну правову допомогу", відповідно до положень якої надання безоплатної вторинної правової допомоги припиняється за рішенням Центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у разі, якщо: 1) особою подано неправдиві відомості з метою віднесення її до однієї з категорій осіб, які мають право на безоплатну вторинну правову допомогу; 2) обставини чи підстави, за наявності яких особа була віднесена до однієї з категорій осіб, передбачених статтею 14 цього Закону, припинили своє існування; 3) особа користується захистом іншого захисника або залучила іншого представника у справі, за якою їй призначено захисника чи представника відповідно до цього Закону; 4) особа використала всі національні засоби правового захисту у справі; 5) особа, яка отримує безоплатну вторинну правову допомогу, оголошена в розшук у кримінальному провадженні; 6) особа, яка отримує безоплатну вторинну правову допомогу, визнана безвісно відсутньою або оголошена померлою.
Відповідно до частини 1 статті 26 Закону України "Про безоплатну правову допомогу" адвокат або працівник Центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги, який надає безоплатну вторинну правову допомогу, зобовязаний: 1) неухильно дотримуватися вимог Конституції України, цього Закону, міжнародних договорів України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, та інших нормативно-правових актів; 2) надавати якісно та в необхідному обсязі безоплатну вторинну правову допомогу; 3) приймати до провадження справи осіб, які потребують безоплатної вторинної правової допомоги, відповідно до договорів, укладених з Центром з надання безоплатної вторинної правової допомоги, або наказів, виданих Центром з надання безоплатної вторинної правової допомоги; 4) не розголошувати конфіденційну інформацію про особу, яка стала відомою у зв'язку з наданням безоплатної вторинної правової допомоги.
Статтею 31 Закону України "Про безоплатну правову допомогу" передбачено, що дії та бездіяльність посадових і службових осіб, які порушують порядок та строки розгляду звернень про надання безоплатної правової допомоги, надання неякісної правової допомоги можуть бути оскаржені в установленому законом порядку до суду.
Як встановлено судом, у липні 2018 року ОСОБА_1 подав касаційну скаргу на рішення Долинського районного суду Івано-Франківської області від 15.03.2018 року та постанову Апеляційного суду Івано-Франківської області від 31.05.2018 року, в якій просив скасувати оскаржувані судові рішення, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, і ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.
Підстави для передачі справи на розгляд палати, обєднаної палати або ОСОБА_2 Верховного Суду регламентовано статтею 403 Цивільного процесуального кодексу України, згідно вимог якої, суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії суддів, передає справу на розгляд палати, до якої входить така колегія, якщо ця колегія вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів з цієї ж палати або у складі такої палати. Суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії суддів або палати, передає справу на розгляд обєднаної палати, якщо ця колегія або палата вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів з іншої палати або у складі іншої палати чи обєднаної палати. Суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії суддів, палати або обєднаної палати, передає справу на розгляд ОСОБА_2, якщо така колегія (палата, обєднана палата) вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів (палати, обєднаної палати) іншого касаційного суду. Суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії суддів, палати або обєднаної палати, передає справу на розгляд ОСОБА_2 Верховного Суду, якщо така колегія (палата, обєднана палата) вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні ОСОБА_2. Суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії або палати, має право передати справу на розгляд ОСОБА_2 Верховного Суду, якщо дійде висновку, що справа містить виключну правову проблему і така передача необхідна для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики. Справа підлягає передачі на розгляд ОСОБА_2 Верховного Суду у всіх випадках, коли учасник справи оскаржує судове рішення з підстав порушення правил предметної чи субєктної юрисдикції.
Аналізуючи вимоги вищенаведеної норми, суд звертає увагу сторін на те, що відмова у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1, унеможливлює процедуру розгляду його скарги ОСОБА_2 Палатою Верховного Суду.
Враховуючи наведене, суд зазначає, що ОСОБА_1 вичерпав засоби юридичного захисту, які надані йому національним законодавством.
Під ефективними національними засобами юридичного захисту слід розуміти визначені законодавством, доступні та результативні процедури, які можуть забезпечити припинення порушень або відшкодування шкоди.
За загальним правилом, свідченням того, що особа використала усі наявні засоби національного захисту є оскарження судового рішення до суду касаційної інстанції та прийняття рішення за наслідками такого розгляду.
Щодо категорій справ, у яких судові рішення відповідно до вимог процесуального закону не підлягають апеляційному чи касаційному оскарженню, про використання усіх можливих засобів національного захисту буде свідчити рішення суду останньої інстанції у конкретній справі.
В даному випадку, у справі № 343/2294/16-ц, таким судовим рішенням є постанова Апеляційного суду Івано-Франківської області від 31.05.2018 року.
Таким чином, відповідачем правомірно припинено надання безоплатної вторинної правової допомоги у справі № 343/2294/16-ц на підставі пункту 4 частини 1 статті 23 Закону України "Про безоплатну правову допомогу", що в свою чергу виключає наявність у Івано-Франківського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги зобовязань щодо подальшого забезпечення правовими послугами ОСОБА_1
В той же час судом встановлено, що Івано-Франківським місцевим центром з надання безоплатної вторинної правової допомоги, на виконання наказу від 05.09.2017 року за № 612/03, дотримано порядок реалізації права ОСОБА_1 на безоплатну правову допомогу, зміст якого склав здійснення представництва інтересів позивача в судах та складення документів процесуального характеру, зокрема апеляційна та касаційна скарги, що свідчить про належне виконання обовязків, покладених на відповідача як на суб'єкта надання безоплатної вторинної правової допомоги в Україні згідно чинного законодавства.
Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та безпідставними, а відтак в задоволенні даного позову слід відмовити.
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ВИРІШИВ:
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Відповідно до статтей 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції або через Івано-Франківський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Матуляк Я.П.