Справа № 460/2551/18
Суддя: Друзенко Н.В.
Дата ухвалення: 2018-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
про закриття провадження у справі
06 листопада 2018 року м. Рівне №460/2551/18
Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Друзенко Н.В. за участю секретаря судового засідання Романчук В.В. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі: позивача: не прибув, відповідача: не прибув, розглянувши у підготовчому судовому засіданні адміністративну справу за позовом
доВиконавчого комітету Сарненської міської ради Рівненської області
визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинення певних дій,
05.10.2018 ОСОБА_1 звернулась в Рівненський окружний адміністративний суд з позовом до Виконавчого комітету Сарненської міської ради Рівненської області про визнання протиправним та скасування рішення №294 від 18 липня 2018 року "Про розгляд звернення ОСОБА_1 про надання дозволу на переоформлення договору найму (зміну договору найму)" та про зобов'язання розглянути заяву та прийняти рішення про надання дозволу на переоформлення договору найму на квартиру АДРЕСА_1.
Ухвалою від 08.10.2018 відкрито провадження у справі; розгляд справи вирішено провести за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 06.11.2018.
В підготовче засідання позивач не прибула, 29.10.2018 надіслала заяву, в якій просила розглядати справу без її участі.
Відповідач не прибув, 01.11.2018 подав клопотання про закриття провадження у справі на підставі пункту 1 частини першої статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України. Зазначене клопотання обґрунтоване тим, що спірні правовідносини повязані із захистом порушених житлових прав ОСОБА_1, а відтак спір не є публічно-правовим і має вирішуватися за правилами ЦПК України. На підтвердження такої позиції зазначено покликання на постанову Верховного Суду від 24.05.2018 по справі №2а-310/12.
Підстави для відкладення підготовчого засідання, визначених ст. ст.181, 205 Кодексу адміністративного судочинства, відсутні.
З огляду на вимоги частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Розглянувши клопотання про закриття провадження у справі суд встановив таке.
Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 20.07.2006 у справі "Сокуренко і Стригун проти України" зазначено, що фраза "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Термін "судом, встановленим законом" у п.1 ст.6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів".
Отже, під поняттям "суд, встановлений законом" розуміється і суд, який розглядає справу, яка належать до його юрисдикції.
Відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.
За визначенням, яке міститься у пункті 2 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України, публічно-правовий спір це спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у звязку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобовязує надавати такі послуги виключно субєкта владних повноважень, і спір виник у звязку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є субєктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у звязку із порушенням її прав у такому процесі з боку субєкта владних повноважень або іншої особи.
В свою чергу, за правилами пункту 1 частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах фізичних чи юридичних осіб із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.
Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних осіб з органом державної влади, предметом яких є рішення, дії чи бездіяльність, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.
Як встановлено судом рішенням виконавчого комітету Сарненської міської ради Рівненської області №294 від 18 липня 2018 року громадянці ОСОБА_1 відмовлено у наданні дозволу на переоформлення договору найму на квартиру АДРЕСА_1 у звязку з відсутністю підтвердження факту проживання за цією адресою. Рішення мотивоване положеннями статті 106 Житлового кодексу України.
Не погоджуючись із таким рішенням відповідача позивач звернулася в суд з адміністративним позовом, в якому просить визнати вказане рішення протиправним і скасувати його, а також зобовязати відповідача прийняти рішення про надання їй дозволу на переоформлення договору найму на квартиру АДРЕСА_1.
Наведене свідчить, що позивач звернулася до суду з адміністративним позовом, направленим на захист її житлових прав.
За правилами статті 19 Цивільного процесуального кодексу України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
Спори, пов'язані із реалізацією житлових прав громадян, зокрема права на користуванням жилим приміщенням, підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки у такому випадку особа звертається до суду за захистом саме цивільного права. Такий спір не стосується захисту прав, свобод та інтересів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, а пов'язаний з вирішенням питання щодо права особи на користування житловим приміщенням. Такі спори є житловими (цивільними) спорами, незалежно від участі у справі суб'єкта владних повноважень як відповідача. Більше того, такому випадку відповідач не здійснює владних управлінських функцій, а виступає як особа, що представляє власника державного житлового фонду.
За правилами частини пятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Враховуючи наведене і той факт, що спірні правовідносини у цій справі пов'язані із захистом порушених житлових прав ОСОБА_1, суд дійшов висновку, що цей спір не є публічно-правовим і має вирішуватися судами за правилами Цивільного процесуального кодексу України.
За вимогами пункту 1 частини першої статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.
А в силу вимог частин першої статті 239 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої статті 238 цього Кодексу, суд повинен розяснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ.
Відповідно до вимог частини другої статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України, про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету. Ухвала суду про закриття провадження у справі може бути оскаржена.
ОСОБА_1, при зверненні з даним позовом до суду було сплачено судовий збір у розмірі 1409,60 грн. згідно квитанції №17 від 03.10.2018.
Разом з тим, за правилами пункту 5 частини першої статті 7 Закону України "Про судовий збір" №3674-VI від 08.07.2011, у разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у звязку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду, але лише за клопотанням особи, яка його сплатила.
Оскільки на даному етапі клопотання відсутнє, підстав для повернення судового збору наразі немає, однак суд не позбавлений можливості повернути судовий збір при надходженні відповідного клопотання.
Також за правилами пункту 2 частини другої статті 183 Кодексу адміністративного судочинства України, ухвалу про закриття провадження у справі суд має право постановити і за результатами підготовчого засідання.
Керуючись пунктом 2 частини другої статті 183, пунктом 1 частини першої статті 238, частиною другою статті 238, статтями 239, 248, 256, 294, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
Провадження у справі №460/2551/18 за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Сарненської міської ради Рівненської області про визнання протиправним та скасування рішення №294 від 18 липня 2018 року "Про розгляд звернення ОСОБА_1 про надання дозволу на переоформлення договору найму (зміну договору найму)" та про зобов'язання розглянути заяву та прийняти рішення про надання дозволу на переоформлення договору найму на квартиру АДРЕСА_1, - закрити.
Розяснити позивачеві, що розгляд таких справ віднесено до юрисдикції загальних судів і здійснюється у порядку цивільного судочинства, тобто за правилами Цивільного процесуального кодексу України.
Повторне звернення до суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.
Наявність ухвали про закриття провадження у звязку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору.
Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Повну ухвалу суду складено 06 листопада 2018 року

Суддя Друзенко Н.В.