Справа № 320/5813/18
Суддя: Харченко С.В.
Дата ухвалення: 2018-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову в забезпеченні позову

02 листопада 2018 року м. Київ Справа № 320/5813/18

Суддя Київського окружного адміністративного суду Харченко С.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення адміністративного
позовуОСОБА_1
до Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області
провизнання протиправними та скасування приписів,
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області, в якому просить суд визнати протиправними та скасувати приписи відповідача від 10.10.2018 № С-1010/1 та 10.10.2018 № С-1010/2 про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил.

Одночасно з позовною заявою позивачем подано заяву про забезпечення позову шляхом зупинення дії оскаржуваних приписів до набрання судовим рішенням у даній справі законної сили.

В обґрунтування наведеної вище заяви позивач посилається на те, що приписи відповідача про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, якими позивача зобовязано усунути допущені порушення та зупинити експлуатацію обєкта будівництва, є очевидно протиправними, а відтак вжиття судом заходів забезпечення позову є необхідною умовою для відновлення порушених прав та інтересів позивача.

Крім того, позивач посилається на те, що їх виконання перешкоджає провадженню його господарської діяльності та змушує орендувати квартиру, що у свою чергу завдає значних матеріальних збитків.

При вирішенні питання щодо наявності підстав для забезпечення позову суд виходить з наступного.

Відповідно до частин першої та другої статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності субєкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

В силу приписів частини першої статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України, позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обовязку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Частиною другою цієї ж статті передбачено, що суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Аналізуючи вказані вище норми у сукупності, суд дійшов висновку, що заходи забезпечення адміністративного позову мають вживатись виключно у двох випадках: 1) якщо існує така небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача (фізичної або юридичної особи, субєкта владних повноважень), яка у разі невжиття судом заходів забезпечення позову в майбутньому зробить неможливим їх захист або ускладнить виконання рішення суду; 2) якщо є очевидні ознаки протиправності рішень, дій та бездіяльності субєктів владних повноважень, що призводять до порушення прав, свобод та інтересів позивача.

При цьому, суд зауважує, що принцип рівності сторін - один із складників концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом (рішення Європейського суду з прав людини "Кресс проти Франції" від 07.06.2001).

Відповідно до Рекомендації про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах № R (89) 8 від 13.09.1989, прийнятої Комітетом ОСОБА_2 Європи, рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов'язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта.

Таким чином, забезпечення адміністративного позову є крайнім заходом, оскільки вживається судом з метою охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних рішень, дій та бездіяльності з боку відповідача, щоб забезпечити в подальшому реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, у тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, суд дійшов висновку про недоведеність заявником існування передбачених статтею 150 Кодексу адміністративного судочинства України підстав, за наявності яких суд може вжити заходи забезпечення позову.

Так, заявник не довів суду належними та достатніми доказами наявність очевидних ознак протиправності оскаржуваних приписів та існування обставин, які без вжиття судом відповідних заходів вказували б на неможливість захисту прав, свобод та інтересів позивача або необхідність докладання значних зусиль та витрат для їх відновлення в майбутньому.

Суд також констатує, що оскільки питання протиправності оскаржуваних приписів є предметом публічно-правового спору в даній адміністративній справі, повна, всебічна та об'єктивна оцінка рішенням суб'єкта владних повноважень може бути надана судом виключно за результатами розгляду справи по суті.

У свою чергу задоволення заяви позивача про забезпечення позову шляхом зупинення дії приписів може призвести до продовження експлуатації обєкта перевірки, будівництво якого здійснюється з порушенням вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, встановлених спеціальним органом у сфері містобудування, що, у свою чергу, не відповідає меті правового інституту забезпечення позову.

Аналогічна правова позиція висловлена судом касаційної інстанції, зокрема, у постанові Верховного Суду від 03.10.2018 в адміністративній справі № 826/5233/18.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що заява позивача про забезпечення позову задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись статтями 150, 151, 154, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

2. Копію ухвали надіслати (видати) заявнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом пятнадцяти днів з дня її складання (підписання).

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Харченко С.В.