Справа № 806/2203/18
Суддя: Романченко Євген Юрійович
Дата ухвалення: 2018-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2018 року м. Житомир справа № 806/2203/18

категорія 10.1

Житомирський окружний адміністративний суд

у складі: судді Романченка Є.Ю.,

розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовною заявою Державного підприємства "Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№71)" до Коростенського об’єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправними та скасування рішень про застосування фінансових санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків у тому числі донарахованих страхувальниками або органом Пенсійного фонду,

встановив:

Державне підприємство "Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№71)" звернулося до суду з вказаним позовом, у якому просить визнати протиправними та скасувати рішення Коростенського об’єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про застосування фінансових санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків у тому числі донарахованих страхувальниками або органом Пенсійного фонду № 6-9, 11 від 17 листопада 2017 року та № 1 від 15 січня 2018 року. В обґрунтування пред'явлених позовних вимог позивач указує на порушення відповідачем строків застосування адміністративно - господарських санкцій, передбачених ст. 250 Господарського кодексу України.

Ухвалою суду прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в даній адміністративній справі. Вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання у справі на 30.07.2018.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав і просив суд позов задовольнити, з підстав наведених у позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, просив суд відмовити в задоволенні позову. Пояснив, що під час прийняття оскаржуваних рішень Коростенське об’єднане управління Пенсійного фонду України в Житомирській області діяло лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачений Конституцією та законами України.

Заслухавши усні пояснення представників сторін та приймаючи до уваги відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, судом постановлено протокольну ухвалу про подальший розгляд справи в письмовому провадженні.

Перевіривши матеріали справи, усебічно й повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Установлено, що Державне підприємство "Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№71)" зареєстровано як юридична особа та взято на облік в Коростенському об’єднаному управлінні Пенсійного фонду України в Житомирській області як страхувальник.

Матеріалами справи підтверджено, що 17 листопада 2017 року начальником Коростенського об’єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, на підставі пункту 7 "Прикінцевих та перехідних положень" Закону України № 2464-VI від 08.07.2010 "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", пункту 2 частини 9 статті 106 Закону України № 1058-IV від 09.07.2003 "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", прийнято рішення про застосування фінансових санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків, у тому числі донарахованих страхувальниками або органом Пенсійного фонду, а саме:

- № 6, яким Державному підприємству "Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№71)" нараховано пеню в розмірі 293703, 12 грн за період з 03.04.2009 по 21.02.2017;

- № 7, яким до позивача застосовано штраф у розмірі 3545,68 грн (10 % на суму недоїмки) за період з 20.05.2009 по 24.02.2016;

- № 8 щодо застосування до "Підприємства Коростенської виправної колонії №71" штрафу в розмірі 5210,24 грн (10% на суму недоїмки) за період з 22.06.2009 по 07.10.2016;

- № 9, яким застосовано штраф у розмірі 5267,27 грн (10 % на суму недоїмки) за період з 20.07.2009 по 19.10.2017;

- № 11 про нарахування пені в сумі 441,38 грн за період з 20.08.2008 по 08.05.2015.

15 січня 2018 року начальником Коростенського об’єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, на підставі пункту 7 "Прикінцевих та перехідних положень" Закону України № 2464-VI від 08.07.2010 "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", пункту 2 частини 9 статті 106 Закону України № 1058-IV від 09.07.2003 "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", прийнято рішення № 1 про застосування фінансових санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків, у тому числі донарахованих страхувальниками або органом Пенсійного фонду, яким "Підприємству Коростенської виправної колонії №71" нараховано пеню в розмірі 48395,28 грн за період з 21.04.2009 по 26.12.2017.

Із розрахунків фінансової санкції та пені по особовому рахунку страхувальника, які долучені до матеріалів справи, видно, що фактичними підставами нарахування пені та фінансових санкції вказаними рішеннями стало те, що впродовж 2014-2017 років позивачем здійснено сплату боргів, які виникли 20.08.2008, 03.04.2009, 21.04.2009, 20.05.2009, 22.06.2009, 20.07.2009.

Державним підприємством "Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№71)" факт наявності заборгованості за вказані періоди та несвоєчасної сплати (несвоєчасного перерахування) коштів на погашення заборгованості, яка виникла у 2008 і 2009 роках, не заперечується.

Втім, позивач вважає, що вказані рішення підлягають скасуванню, оскільки відповідачем порушено строки застосування до Підприємства адміністративно - господарських санкцій, передбачених ст. 250 Господарського кодексу України.

Надаючи оцінку наведених аргументам позивача, суд зважає на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції, чинній на момент розгляду та вирішення спору, далі - КАС України), у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно із положеннями статті 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 67 Конституції України проголошено, що кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування розроблено Закон України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV від 09.07.2003, який визначає, зокрема, принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування.

Абзацом 37 статті 1 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV від 09.07.2003 визначено, що страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов'язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

В силу приписів ст.ст. 14, 15 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV від 09.07.2003, позивач є страхувальником та платником страхових внесків до солідарної системи.

Згідно із ч. 10 ст. 20 вказаного Закону, якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Питання відповідальності страхувальника за несвоєчасну сплату заборгованості до Пенсійного фонду до 01 січня 2011 року були врегулюванні статтею 106 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV.

Так, пунктом 2 частини 9 цієї статті Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV (у редакції до 01.01.2011) передбачено, що виконавчі органи Пенсійного фонду застосовують до страхувальників такі фінансові санкції: за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків, у тому числі донарахованих страхувальниками або територіальними органами Пенсійного фонду, накладається штраф у розмірі 10 відсотків своєчасно не сплачених сум. Одночасно на суми своєчасно не сплачених (не перерахованих) страхових внесків і фінансових санкцій нараховується пеня в розмірі 0,1 відсотка зазначених сум коштів, розрахована за кожний день прострочення платежу.

Верховною Радою України 08 липня 2010 року прийнято Закон України №2464-VІ "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов’язкове державне соціальне страхування", який набрав чинності 01 січня 2011 року.

З набранням чинності зазначеним Законом, згідно підпункту "й" пункту 12 розділу VIII "Прикінцеві та перехідні положення", норми частини першої - дев'ятої статті 106 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" виключено.

У той же час, приписами пункту 7 розділу VIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов’язкове державне соціальне страхування" №2464-VІ від 08.07.2010, який набрав чинності 01 січня 2011 року, визначено, що суми внесків, нарахованих на загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням, загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, строк сплати яких не настав на 1 січня 2011 року, та суми нарахованого збору на обов'язкове державне пенсійне страхування до 1 січня 2004 року, строк сплати яких не настав на 1 січня 2011 року, не сплачені станом на 1 січня 2011 року, підлягають сплаті в порядку, що діяв до 1 січня 2011 року.

Стягнення заборгованості із сплати страхових внесків за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування та сум штрафних санкцій, нарахованих та/або не сплачених у період до 1 січня 2011 року, в тому числі страхових внесків, строк сплати яких на 1 січня 2011 року не настав, здійснюється фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування відповідно до законодавства, що діяло на момент виникнення такої заборгованості або застосування штрафних санкцій. Погашення заборгованості з використанням коштів, що надходять у рахунок сплати єдиного внеску, забороняється.

На період до повного стягнення заборгованості із сплати страхових внесків за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування та сум штрафних санкцій, нарахованих та/або не сплачених у період до 1 січня 2011 року, в тому числі нарахованих внесків, строк сплати яких на 1 січня 2011 року не настав, та відповідних штрафних санкцій за фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування зберігаються повноваження щодо контролю за правильністю нарахування, своєчасністю сплати страхових внесків, застосування фінансових санкцій, якими вони були наділені до набрання чинності цим Законом.

Частиною 12 статті 106 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV, в редакції, яка діяла до та після 01.01.2011 і є чинною на момент прийняття спірних рішень відповідачем, установлено, що нарахування пені, передбаченої частинами дев'ятою і десятою цієї статті, починається з першого календарного дня, що настає за днем настання строку відповідного платежу, до дня його фактичної сплати страхувальником, або з першого календарного дня, що настає за днем закінчення строку перерахування (зарахування) відповідних сум, до дня їх фактичного перерахування (зарахування) банками та організаціями, які здійснюють виплату і доставку пенсій.

За змістом положень абзацу першого частини 13 статті 106 згаданого Закону про нарахування пені та накладення штрафів, передбачених частинами дев'ятою і десятою цієї статті, посадові особи виконавчих органів Пенсійного фонду в порядку, встановленому правлінням Пенсійного фонду, виносять рішення, які протягом трьох робочих днів із дня їх винесення надсилаються страхувальнику, банку чи організації, яка здійснює виплату і доставку пенсій.

У відповідності до п. 9.3.2 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої постановою Пенсійного фонду від 19.12.2003 № 21-1 (у редакції, чинній на момент прийняття спірних рішень, надалі - Інструкція), за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків, у тому числі донарахованих страхувальниками або територіальними органами Пенсійного фонду, накладається штраф у розмірі 10 відсотків своєчасно не сплачених сум. Розрахунок цієї фінансової санкції здійснюється на підставі даних картки особового рахунку платника. При застосуванні штрафів, зазначених у цьому підпункті, приймається одне рішення після сплати (погашення) у повному обсязі недоїмки окремо за кожний базовий звітний період незалежно від кількості випадків сплати за вказаний період.

Пунктом 10.1 Інструкції визначено, що на суми простроченої заборгованості зі сплати страхових внесків (недоїмки) та своєчасно не сплачені (не перераховані) фінансові санкції нараховується пеня в розмірі 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу.

Нарахування пені починається з першого календарного дня, що настає за днем настання строку сплати відповідного платежу, до дня його фактичної сплати страхувальником включно.

Документами, які є підставою для нарахування пені, є:

документи, що підтверджують суму страхових внесків, фінансових санкцій та строк їх сплати - Розрахунок суми страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування з позитивною сумою; звіт про суми нарахованої заробітної плати (грошового забезпечення, доходу) застрахованих осіб та суми нарахованих внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до органів Пенсійного фонду України з позитивною сумою; звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованих внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до органів Пенсійного фонду України з позитивною сумою; вимога про донараховані суми страхових внесків за актами перевірок та узгоджене рішення про застосовані фінансові санкції (штрафи); рішення суду;

документи, що підтверджують суму та дату погашення недоїмки за страховими внесками та боргу за фінансовими санкціями - виписки з рахунків у вигляді електронного реєстру розрахункових документів; корінець прибуткового документа про приймання установою банку платежів готівкою; договорів про розстрочення (відстрочення) страхових внесків; Розрахунок суми страхових внесків з від'ємною сумою; звіт про суми нарахованої заробітної плати (грошового забезпечення, доходу) застрахованих осіб та суми нарахованих внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування з від'ємною сумою; звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованих внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування з від'ємною сумою; рішення про виключення з Державного реєстру підприємств та організацій України; свідоцтво про смерть фізичної особи.

В контексті наведеного, суд приходить до висновку, що фінансові санкції за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків, у тому числі донарахованих страхувальниками або територіальними органами Пенсійного фонду, обов'язок щодо сплати яких виник до 01.01.2011, а також пеня зумовлена несвоєчасною сплатою заборгованості, яка виникла до 01.01.2011, накладаються та нараховуються таким страхувальникам і після 1 січня 2011 року відповідно до частини дев'ятої статті 106 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" у редакції, що діяла до 1 січня 2011 року.

Подібна правова позиція неодноразово була висловлена колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України, зокрема, у постановах від 19 лютого, 26 березня та 15 жовтня 2013 року у справах №№ 21-432а12, 21-71а13, 21-318а13 відповідно, від 07 жовтня 2014 року в справі № 21-269а14.

В постановах Верховного Суду від 30 січня 2018 року (справа №817/1049/15), від 27 лютого 2018 року (справа №2а-637/12/1370) та від 24 травня 2018 року (справа № 2а/0470/671/12) висловлено аналогічний підхід застосування означених норм права.

Суд зауважує, що строки застосування адміністративно-господарських санкцій, визначені статтею 250 Господарського кодексу України не підлягають застосуванню до спірних правовідносин, оскільки порядок сплати страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, стягнення недоїмки, нарахування штрафів та пені було врегульовано спеціальним Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV.

Приписами частини 15 статті 106 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV, в редакції, яка діяла до та після 01.01.2011 і є чинною на момент прийняття спірних рішень відповідачем, визначено, що строк давності щодо стягнення недоїмки, пені та штрафів не застосовується.

Наведене узгоджується із правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постановах від 25 червня, 2 та 4 липня 2011 року (№№ 21-146а11, 21-163а11, 21-160а11 відповідно), від 11 березня 2014 року (справа № 21-465а13).

Таким чином, суд вважає, що рішення Коростенського об’єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про застосування фінансових санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків у тому числі донарахованих страхувальниками або органом Пенсійного фонду від 17 листопада 2017 року №№ 6, 7, 8, 9, 11 та від 15 січня 2018 року № 1 є такими, що прийняті на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством України.

Частиною першою статті 9 КАС України встановлено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин (ч. 2 ст. 77 КАС України).

Отже, поряд з тим, що на суб'єкта владних повноважень, у випадку, якщо він є відповідачем в адміністративній справі, покладено обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності, Кодексом адміністративного судочинства України на кожну сторону, в не залежності від того чи є вона суб'єктом владних повноважень, покладено обов'язок щодо доведення обставин на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

З огляду на викладене, а також ураховуючи завдання адміністративного судочинства України, суд дійшов переконання про необґрунтованість позовних вимог Державного підприємства "Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№71)" і відсутність підстав для їх задоволення.

Відтак, позов необхідно залишити без задоволення.

Зважаючи на висновок суду про відмову в задоволенні позову в повному обсязі, а також ураховуючи положення ст. 139 КАС України, судові витрати понесені позивачем у вигляді сплати судового збору в розмірі 13215,55 грн стягненню не підлягають.

Керуючись статтями 9, 72-77, 90, 242-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

У задоволенні позову Державного підприємства "Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№71)" (вул. Білокоровицьке шосе, 4, м.Коростень, Коростенський район, Житомирська область,11500, ) до Коростенського об’єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул. Грушевського,16/1, м. Коростень, Коростенський район, Житомирська область,11501, ) про визнання протиправними та скасування рішень про застосування фінансових санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків у тому числі донарахованих страхувальниками або органом Пенсійного фонду від 17 листопада 2017 року №№ 6, 7, 8, 9, 11 та від 15 січня 2018 року № 1 відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням приписів пп. 15.5 п. 15 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Є.Ю. Романченко