Справа № 805/4191/18-а
Суддя: Блохін Анатолій Андрійович
Дата ухвалення: 2018-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 листопада 2018 року справа №805/4191/18-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого Блохіна А.А., суддів Сіваченка І.В., Шишова О.О., розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 06 серпня 2018 року (повний текст складено 10 серпня 2018 року в м. Слов`янськ ) у справі № 805/4191/18-а (суддя І інстанції Кониченко О.М.) за позовом ОСОБА_2 до Міністерства оборони України за участю третьої особи яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та зобов`язати вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

06 червня 2018 року Позивач, ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Міністерства оборони України за участю третьої особи яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 відповідно до якого просив суд визнати протиправними дії Міністерства оборони України, щодо порушення порядку розгляду заяви ОСОБА_2 ; скасувати п. 4 Протоколу засідання комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби від 11 червня 2016 року № 42; зобов`язати Міністерство оборони України нарахувати та виплатити ОСОБА_2 одноразову грошову допомогу допомогу відповідно до п. б ч. 1 ст. 16-2 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей у редакції, що діяла на момент прийняття Міністерством оборони України оскаржуваного рішення, у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності III групи; встановити судовий контроль за виконанням даного судового рішення.

На обгрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він проходив службу на території Демократичної Республіки Афганістан. 08 лютого 2013 року позивачу було встановлено інвалідність ІІІ групи в наслідок травми отриманої при виконанні обов`язків військової служби при перебуванні в країні, де велись бойові дії.

У квітні 2016 року позивач звернувся до Донецького обласного військкомату із заявою про призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку з отриманням інвалідності ІІІ групи, яке пов`язане з виконанням військової служби в Демократичній республіці Афганістан відповідно до п. 4, ч. 2 ст. 16 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей.

17 січня 2018 року позивачу присвоєно II групу інвалідності.

28 травня 2018 року було отримано відповідь Міністерства оборони України №248/3/6/1292 від 14.05.2018 р., в якій було надано витяг п. 4 з протоколу постійної

комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби №42 від 11 червня 2016 року, яким документи позивача направлено на доопрацювання.

Відповідно до ч. 6. ст. 16-3 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх членів їх сімей, одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони країни, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами.

Відповідно до наказу Міністерства оборони України від 12.04.2007 № 168, розгляд документів по призначенню одноразової грошової допомоги здійснюється постійною комісією з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби.

Однак, всупереч ч. 6. ст. 16-3 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх членів їх сімей, та наказу Міністерства оборони України від 12.04.2007 №168, документи позивача не було розглянуто по суті та не

було прийнято рішення про призначення, або про відмову у виплаті одноразової грошової допомоги позивачу постійною комісією.

Позивач вважає такі дії відповідача неправомірними та просив суд визнати протиправними дії Міністерства оборони України, щодо порушення порядку розгляду заяви ОСОБА_2 ; скасувати п. 4 Протоколу засідання комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби від 11 червня 2016 року № 42; зобов`язати Міністерство оборони України нарахувати та виплатити ОСОБА_2 одноразову грошову допомогу відповідно до п. б ч. 1 ст. 16-2 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей у редакції, що діяла на момент прийняття Міністерством оборони України оскаржуваного рішення, у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності III групи; встановити судовий контроль за виконанням даного судового рішення, зобов`язавши відповідача в місячний термін надати

Донецького окружного адміністративного суду звіт про його виконання.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 06 серпня 2018 року у справі № 805/4191/18-а у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Представник позивача не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив оскаржене рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення позову.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що рішення суду першої інстанції є необґрунтованим, оскільки судом не було взагалі проаналізовано неправомірність чи правомірність дій Міністерства оборони України щодо повернення документів скаржника на доопрацювання обласному військовому комісаріату, яке було вмотивоване тим, що в наданих Скаржником документах не має підтверджень настання інвалідності під час проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення його з такої служби.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження у відповідності до ст. 311 КАС України.

Відповідно до вимог ч. 1,2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, перевірила матеріали справи, вивчила доводи апеляційної скарги, і дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач, ОСОБА_2 у період з 23.12.1983 р. по 11.03.1985 р. проходив військову службу на території Демократичної Республіку Афганістан (згідно довідки від 28.02.2013 року №3/3) .

Згідно посвідчення від 30 січня 2018 року серії НОМЕР_1 позивач є інвалідом 2 групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - інвалідів війни.

Відповідно до довідки до акту огляду МСЕК Серія АВ №0599844 позивачу з 10.05.2016 року до 19.05.2017 року встановлено ІII групу інвалідності, у зв`язку з пораненням (контузією) та захворюванням, що пов`язане з виконанням військового обов`язку при проходженні військової служби у місцях, де велися бойові дії.

У квітні 2016 року позивач звернувся до Донецького обласного військкомату із заявою про призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку з отриманням інвалідності ІІІ групи, яке пов`язане з виконанням військової служби в Демократичній республіці Афганістан відповідно до п. 4, ч. 2 ст. 16 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей.

17 січня 2018 року позивачу присвоєно II групу інвалідності.

28 травня 2018 року на адвокатський запит, щодо стану розгляду документів, було отримано відповідь Міністерства оборони України №248/3/6/1292 від 14.05.2018 р., в якій було надано витяг п. 4 з протоколу постійної комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби №42 від 11 червня 2016 року, яким документи позивача направлено на доопрацювання.

Не погодившись з відповіддю відповідача, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Задовольняючи частково позовні вимоги, судом першої інстанції зазначено, що оскільки, позивачу встановлена інвалідність більше ніж через 20 років після звільнення зі строкової військової служби, право на отримання одноразової грошової допомоги за статтею 16 Закону №2011-ХІІ у позивача відсутнє.

З таким висновком суду першої інстанції не погоджується колегія суддів, з огляду на наступне.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей врегульовано Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Відповідно до частини першої статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, - є гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Згідно із пунктом 4 частини другої статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю (крім військовослужбовців строкової служби) інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.

Частиною другою статті 16-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено, що одноразова грошова допомога у випадках, зазначених у підпунктах 5 - 9 пункту 2 статті 16 цього Закону, призначається і виплачується залежно від встановленої військовослужбовцю, військовозобов`язаному або резервісту інвалідності та ступеня втрати ним працездатності у розмірі, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Перелік документів, які військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст, якому виплачується одноразова грошова допомога у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення йому інвалідності подає уповноваженому органу зазначений у пункті 11 Порядку № 975 призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві.

Такими документами відповідно до пункту 11 Порядку № 975 є: заява про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності чи часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності; довідка медико-соціальної експертної комісії про встановлення групи інвалідності або відсотка втрати працездатності із зазначенням причинного зв`язку інвалідності чи втрати працездатності.

До заяви додаються копії: постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема, про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження; сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації; документа, що засвідчує реєстрацію фізичної особи у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, виданого органом доходів і зборів (для фізичної особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, офіційно повідомила про це відповідний орган доходів і зборів та має відмітку в паспорті громадянина України, - копію сторінки паспорта з такою відміткою).

Відповідно до пункту 13 Порядку № 975 призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 10 і 11 цього Порядку.

Розпорядник бюджетних коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або у разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови.

Виходячи з наведеного, Порядком № 975 призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, встановлено вичерпний перелік рішень (про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги), що приймаються розпорядником бюджетних коштів за наслідками розгляду висновку керівника уповноваженого органу щодо виплати одноразової грошової допомоги та документів, зазначених в пунктах 10 і 11 цього Порядку; повернення ж документів на доопрацювання даним Порядком не передбачено, а тому повернення Міністерством оборони України документів позивача на доопрацювання суперечить зазначеним вище вимогам закону.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 30 січня 2018 року № 806/986/16.

З огляду на викладене. колегія суддів вважає, що позовні вимоги в частині визнання протиправними дії Міністерства оборони України щодо порушення порядку розгляду заяви ОСОБА_2 і скасування п. 4 Протоколу засідання комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби від 11 червня 2016 року № 42 підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог в частині зобов`язання Міністерство оборони України нарахувати та виплатити ОСОБА_2 одноразову грошову допомогу відповідно до п. б ч. 1 ст. 16-2 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей у редакції, що діяла на момент прийняття Міністерством оборони України оскаржуваного рішення, у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності III групи, колегія суддів зазначає наступне.

Порядком № 975 призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, встановлено вичерпний перелік рішень (про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги), що приймаються розпорядником бюджетних коштів за наслідками розгляду висновку керівника уповноваженого органу щодо виплати одноразової грошової допомоги та документів, зазначених в пунктах 10 і 11 цього Порядку

Колегія суддів зазначає, що прийняття рішення щодо призначення і виплати одноразової грошової допомоги відноситься до дискреційних повноважень відповідача, а саме можливість суб`єкта прийняти рішення з кількох можливих.

З огляду на зазначене, колегія суддів вважає, що відповідач у встановленому порядку не розглянув заяву позивача та не прийняв рішення щодо можливості призначення виплати одноразової грошової допомоги позивачу, чим допустив порушення права позивача на належний розгляд поданої ним заяви та документів і прийняття відповідного рішення з приводу призначення та виплати одноразової грошової допомоги, відповідно до Порядку № 975.

У зв`язку з неприйняттям відповідачем після надходження документів позивача відповідного рішення, позовні вимоги підлягають задоволенню шляхом зобов`язання Міністерства оборони України розглянути документи щодо призначення позивачу одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням ІІІ групи інвалідності, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії відповідно до Закону № 2011-XII та Порядку № 975 і прийняти відповідне рішення.

Колегія суддів приходить до висновку про неповне з`ясування судом першої інстанції всіх обставин, які мають значення для правильного вирішення справи.

Пунктом 1 частини 1 ст. 317 КАС України передбачено, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи.

Колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції при ухваленні судового рішення неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, а тому рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись статтями 23, 33, 139, 292, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 06 серпня 2018 року у справі № 805/4191/18-а задовольнити частково.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 06 серпня 2018 року у справі № 805/4191/18-а скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_2 до Міністерства оборони України за участю третьої особи яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та зобов`язати вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Міністерства оборони України щодо порушення порядку розгляду заяви ОСОБА_2 .

Скасувати п. 4 Протоколу засідання комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби від 11 червня 2016 року № 42.

Зобов`язати Міністерство оборони України розглянути документи щодо призначення ОСОБА_2 одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням ІІІ групи інвалідності, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії відповідно до Закону № 2011-XII та Порядку № 975 і прийняти відповідне рішення.

Повне судове рішення складено 06 листопада 2018 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя А.А. Блохін

Судді І.В. Сіваченко

О.О. Шишов