Справа № 219/11698/18
Суддя: Радченко Л. А.
Дата ухвалення: 2018-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/219/622/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 листопада 2018 року м.Бахмут

Артемівський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Радченко Л.А.,

за участю секретаря Дубаніної О.В.,

позивача ОСОБА_1,

відповідача інспектора СРПП ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Бахмут справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора сектору реагування патрульної поліції Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

встановив:

Позивач звернувся до суду із адміністративним позовом, в якому просить скасувати постанову інспектора сектору реагування патрульної поліції Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області ОСОБА_2від 15 жовтня 2018 року серії ДПО18 № 835622 про накладення на нього адміністративного стягнення у розмірі 425 грн.

Свої вимоги обгрунтовує тим, що 15.10.2018 року, приблизно о 17 год. 55 хвил., він рухався на автомобілі ВАЗ 2115, номерний знак AH7226BB, в м.Бахмут по вул.Горбатова, біля будинку №3, був зупинений поліцейським ОСОБА_2, який, не пояснивши суті скоєного правопорушення, наказав передати позивачу документи для перевірки, після чого відповідач почав вносити відомості з наданих ним документів до бланку постанови ДП018 №835622 від 15.10.2018 р., копія якої була вручена позивачу, в якій були внесені данні написані не вірно, а саме, щодо марки автомобіля та місця реєстрації та місця реєстрації позивача, дрібним, погано розбірливим почерком та мали не чіткий відтиск. На звернення позивача до поліцейського ОСОБА_2 з вимогою надати йому можливість зробити фотокопію з оригіналу постанови ДП018 №835622 від 15.10.2018р. та з вимогою роз'яснити написаний ним текст постанови, поліцейський пояснив, що 15.10.2018р., о 17год. 55хвил., в місті Бахмут Донецької області при повороті на вул. Горбатова, ОСОБА_1 не подав сигналу лівим покажчиком повороту, чим порушив п.9.2(б) ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП, у зв,язку з чим накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 гривень.

Вважає, що дії відповідача не відповідають вимогам КУпАП та Конституції України, постанова серії ДП018 №835622 від 15.10.2018р. винесена з грубими порушеннями КУпАП та Конституції України.

Так, в постанові зазначено, що ОСОБА_1 рухався на автомобілі ВАЗ 2116, хоча на справді він рухався на автомобілі ВАЗ 2115, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу. В постанову інспектор вніс неправдиві дані, зазначивши, що ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: Червоноармійська 9, кв. 9, м. Бахмут, Донецька область, між тим, останній зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1.

Також, відповідач в порушення ст.268 КУпАП не надав позивачу змоги знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, справу про адміністративне правопорушення розглянув без присутності ОСОБА_1

Більше того, в порушення ст.278 КпАП України при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення відповідач не вирішив такі питання: чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце п розгляду; чи витребувано необхідні додаткові матеріали; чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката. Перед розглядом справи не представився, не оголосив, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, не роз'яснив позивачу його права і обов'язки, не заслухавши позивача, не дослідив докази і не вирішив клопотання позивача.

Відповідач при розгляді справи про адміністративне правопорушення не з'ясував: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винний позивач в його вчиненні, чи підлягає останній адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також не з'ясував інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розглянувши справу про адміністративне правопорушення, відповідачем винесено постанову, яка не містить необхідних відомостей , а саме, не зазначено, з якої вулиці позивач здійснив поворот ліворуч, та посилань на будь- які докази такого правопорушення.

Відповідно ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, отже постанова ДПО18 №835622 від 15.10.2018р. винесена з повним та всебічним ігноруванням вимог КУпАП, а тому підлягає скасуванню.

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити, дав пояснення аналогічні викладеним в адміністративній позовній заяві.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та пояснив суду, що факт правопорушення мав місце, але відеозапис не зберігся.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Постановою інспектора сектору реагування патрульної поліції Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області ОСОБА_2 від 16 жовтня 2018 року, серії ДПО18 № 835622, позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП і на нього накладене адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. (а.с.20).

Із змісту постанови вбачається, що ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності за те, що він 13 жовтня 2018 року, о 17 год. 55 хв., в м.Бахмут по вул..Горбатова, керуючи автомобілем марки ВАЗ 2116С, державний номер АН 7226ВВ, не включив лівий поворот при виїзді на вул..Горбатова, чим порушив п.п.9.2 «б» ПДР України.

Суд вважає, що оскаржувана постанова прийнята з порушенням порядку, передбаченого Законами України « Про Поліцію»; Про дорожній рух», ПДР України, КУпАП, наказу МВС «Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» від 07.11.2015 № 1395, а тому підлягає скасуванню.

У постанові інспектором не зазначено, як було виявлене правопорушення, якими доказами підтверджується факт порушення позивачем ПДР України, не надано відео фіксацію, яка підтверджувала б факт вчинення правопорушення.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух" від 30.06.1993р. № 3353, встановлений Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001р. №1306 (далі - ПДР).

Згідно з п.1.1. ПДР вони, відповідно до Закону України "Про дорожній рух", встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Відповідно до п. 1.9. ПДР, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Статтею 14 Закону України "Про дорожній рух" встановлено, що учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Згідно ч.2 ст. 122 КУпАП порушення водіями транспортних засобів правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, ненадання переваги в русі маршрутним транспортним засобам, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування водієм під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до 9.2 (б) ПДР України водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку - перед перестроюванням, поворотом або розворотом.

Згідно зі ст.55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно з ч.1, 3 ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, прокурорським наглядом, правом оскарження, іншими встановленими законом способами. Згідно ч.2 ст.33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Положеннями ч.2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов'язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб'єкта владних повноважень, зокрема, поліцейського, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчення якого передбачена чинним законодавством.

Згідно зі ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, що встановлюються протоколом, про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до приписів ст. 72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Частиною 1 статті 73 КАС України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно ст. 96 КАС України визначено, що речовими доказами є предмети матеріального світу, які своїми якостями, властивостями, місцезнаходженням, іншими ознаками дають змогу встановити обставини, що мають значення для справи. Відповідно до ч. 1 ст.99 КАС України зазначено, що електронними доказами є інформація в електронній (цифровій формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електроні документи (тестові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео, та звукозаписи тощо).

За приписами статті 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини неодноразово посилався на те, що провадження у справах про адміністративне правопорушення, за гарантіями може прирівнюватися з кримінальним для цілей застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п.39 рішення «Лучанінова проти України» від 09.09.2011 року (заява №16347/02), п.1 резолютивної частини рішення «Швидка проти України від 30.10.2014 року (заява №17888/12), обґрунтовуючи їх, зокрема, як характером законодавчого положення, яке порушувалося (КУпАП), так і профілактичною та каральною метою стягнень, передбачених цим положенням.

Відповідно до ст.62 Конституції України ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст.23 ЗУ «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених завдань: здійснює превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень; виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення; у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання; регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережу.

Згідно Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС від 07.11.2015 № 1395 справа про адміністративне правопорушення розглядається на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121,статтями 121-1,121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125,126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128,129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» від 14.07.2015 № 596-УІП статтю 258 було доповнено новою частиною такого змісту: «Протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі».

Відповідно до ч.2 ст.258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Крім того, відповідно до пункту 4 наказу МВС «Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» від 07.11.2015 № 1395 встановлено, що у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст.283 КУпАП, без складання відповідного протоколу.

Частина 5 статті 258 КУпАП визначає, що у разі складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Правила дорожнього руху відповідно до Закону України- "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Згідно з п.1 ст. 247 КпАП України обов'язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Європейський суд з прав людини, що у своєму рішенні від 10 лютого 1995 р. у справі "Аллене де Рібермон проти Франції" підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов'язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Жодних доказів на підтвердження скоєння позивачем правопорушення за ч.1 ст.122 КпАП України відповідачем не надано і судом не встановлено. Крім того, фабула правопорушення не містить необхідних відомостей про порушення позивачем п.9.2 Б ПДР України, у т.ч. не зазначено точне місце скоєння правопорушення , та посилань на будь- які докази такого правопорушення. При цьому, при прийнятті постанови відповідачем допущені описки щодо транспортного засобу та не було встановлено дійсне місце проживання позивача.

Отже, виходячи з зазначених обставин справи, в даному випадку відсудня належна доказова база, яка підтверджує факт скоєння позивачем адміністративного правопорушення та як наслідок обґрунтовує правомірність притягнення його до адміністративної відповідальності, при цьому, відповідачем не спростовані доводи позивача про порушення його права на захист, що в свою чергу свідчить про необґрунтованість прийняття відповідачем оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення та необхідності її скасування у зв,язку з недоведеністю в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КпАП України, а тому суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Судові витрати компенсувати за рахунок держави.

На підставі вищевикладеного та керуючись ч. 2 ст.122, ст. ст. 247, ст. 288, 289 , 293 КУпАП, ст. ст.8-9 , 77,246, 247,250 КАС України, суд-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (адреса реєстрації: м,Бахмут, Донецька область, пров.Ватутіна,25/8, іпн НОМЕР_1) до інспектора сектору реагування патрульної поліції Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області ОСОБА_2 (місце знаходження: м.Бахмут, Донецька область, вул.Садова, 149, іпн, серія та номер паспорту невідомо) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити.

Скасувати постанову інспектора інспектора сектору реагування патрульної поліції Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області ОСОБА_2 від 15 жовтня 2018 року, серії ДПО18 № 835622 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП, а справу про адміністративне правопорушення закрити.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до Донецького апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Л.А.Радченко