Справа № 804/3109/18
Суддя: Букіна Лілія Євгенівна
Дата ухвалення: 2018-10-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 жовтня 2018 року Справа № 804/3109/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Букіна Л.Є.,
за участі: секретаря судового засідання Бутенко П.В.,
представника позивача - ОСОБА_1,
представника відповідача - ОСОБА_2,
розглянувши за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом Приватного підприємства «Науково-виробнича фірма «ЕРБІ» до Маріупольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача,- Донецька обласна військово-цивільна адміністрація, Головне управління Державної казначейської служби України у Донецькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії,-
Приватне підприємство «Науково-виробнича фірма «ЕРБІ» звернулося до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовом до Маріупольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області, в якому з урахуванням уточнених позовних вимог просить:
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду позовну заяву від 03.05.2018 року залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.05.2018 року позовну заяву прийнято до розгляду і відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. Тією ж ухвалою залучено Донецьку обласну військово-цивільну адміністрацію до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.07.2018 року подальший розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження. Тією ж ухвалою суду залучено Головне управління Державної казначейської служби України у Донецькій області до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача.
Від відповідача на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній у задоволенні позову просить відмовити, оскільки позивачем подано заяву про повернення надмірно сплачених коштів з перевищенням 1095 днів від дня виникнення такої переплати.
Від донецької обласної військово-цивільної адміністрації надійшли пояснення по справі, відповідно до яких остання зазначила, що не допустила порушення прав позивача, оскільки за період з 2014 року до початку розгляду справи у суді, висновків від територіального органу ДФС щодо погодження повернення помилково/надміру перерахованих позивачем коштів з податку на доходи фізичних осіб не надходило.
Від позивача надійшла відповідь на відзив, в якому останній зазначив, що не пропустив встановленого строку для подачі заяви про повернення надмірно сплачених коштів, а тому доводи відповідача в цій частині є необґрунтованими. Також зауважив, що грошові кошти, які помилково перераховані позивачем до місцевого бюджету належить йому на праві приватної власності, а відсутність врегулювання на законодавчому рівні питання щодо врегулювання спірних правовідносин на території Донецької області не мають впливати на законні інтереси Підприємства.
У судовому засіданні представники сторін підтримали свої правові позиції і надали суду пояснення, аналогічні тим, що викладені у заявах по суті.
Представники третіх осіб у судове засідання не зявилися, про час, дату і місце розгляду справи повідомлені належним чином.
Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази, долучені до матеріалів справи, проаналізувавши відповідні норми чинного на момент виникнення спірних правовідносин законодавства, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав.
Судом встановлено, що Приватне підприємство «Науково-виробнича фірма «ЕРБІ» (далі - ПП «НВП «ЕРБІ») з 14.05.2015р. перебуває на податковому обліку в Державній податковій інспекції у Центральному районі м. Дніпра Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області, а до цього часу підприємство перебувало на податковому обліку в Маріупольській об'єднаній державній податковій інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області (далі - Маріупольська ОДПІ ГУ ДФС у Донецькій області).
За результатами розгляду заяви, Жовтневою ОДПІ м. Маріуполя ГУ Міндоходів у Донецькій області надано відповідь від 23.01.2015 року про відсутність можливості для передачі на виконання до УДКСУ у м. Донецьку або у м. Маріуполі висновків щодо повернення помилково сплачених сум у звязку з проведенням антитерористичної операції на території Донецької області.
У подальшому позивач з аналогічною заявою звернувся до ДПІ у Калінінському районі м. Донецька ГУ ДФС у Донецькій області, проте отримав відповідь про неможливість виконання такої заяви у звязку з відсутністю місцевих фінансових органів та до Мараіупольської ОДПІ ГУ ДФС у Донецькій області, яка повідомила про необхідність звернення до контролюючого органу за поточним місцем податкового обліку для повернення вказаних сум.
Вважаючи цю відповідь, такою, що вводить позивача в оману, останній звернувся до суду.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.12.2017 року, яке набрало законної сили, у задоволені адміністративного позову Приватного підприємства «Науково-виробнича фірма «ЕРБІ» до Державної податкової інспекції у Центральному районі м.Дніпра Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області, третя особа-1, яка не заявляє самостійний вимог на предмет спору - Головне управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області; третя особа-2, яка не заявляє самостійний вимог на предмет спору - Маріупольська об'єднана державна податкова інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії відмовлено у повному обсязі. При цьому, з вказаного рішення суду вбачається, що позивач для вирішення означеного питання має звернутисятися саме до Маріупольської ОДПІ ГУ ДФС у Донецькій області.

16.03.2018 року позивач звернувся до Маріупольської ОДПІ ГУ ДФС у Донецькій області з заявою щодо повернення надміру сплачених коштів.

Відповідачем вказану заяву залишено без виконання (лист від 22.03.2018 року № 2673/10/05-19-62-07), оскільки вона (заява) подана позивачам з перевищенням 1095 днів від дня виникнення переплати. Також у листі вказано, що на момент звернення позивача до органів ДФС у вересні 2014 року та у серпні 2015 року, питання щодо погодження висновків на повернення коштів, зарахованих до місцевих бюджетів територій, тимчасово непідконтрольних державній владі, не було врегульоване на законодавчому рівні. Крім того зазначено, що висновки по платежах, зарахованих до місцевих бюджетів населених пунктів Донецької області погоджується Донецькою обласною військово-цивільною адміністрацію.

Вказані обставини слугували підставою для звернення Підприємства до суду з цим позовом.

При вирішенні спору, суд виходить з того, що відповідно до статті 67 Конституції України, кожен повинен сплачувати податки і збори у порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно до п. 9.3. Податкового кодексу України (далі - ПК України), зарахування загальнодержавних податків та зборів до державного і місцевих бюджетів здійснюється відповідно до Бюджетного кодексу України.

Умови повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань та пені регламентовано с.43 ПК України.

Помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов'язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та статті 301 Митного кодексу України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу.

Обов'язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов'язання є подання платником податків заяви про таке повернення (крім повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку з доходів фізичних осіб, які розраховуються контролюючим органом на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік шляхом проведення перерахунку за загальним річним оподатковуваним доходом платника податку) протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми.

Платник податків подає заяву на повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань у довільній формі, в якій зазначає напрям перерахування коштів: на поточний рахунок платника податків в установі банку; на погашення грошового зобов'язання (податкового боргу) з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, незалежно від виду бюджету; повернення готівковими коштами за чеком у разі відсутності у платника податків рахунку в банку. У разі повернення надміру сплачених грошових зобов'язань з податку на додану вартість такі кошти підлягають поверненню виключно на рахунок платника в системі електронного адміністрування податку на додану вартість.

Судом встановлено, що першочергове звернення позивача до Маріупольської ОДПІ ГУ ДФС у Донецькій області відбулось у вересні 2014 року і у серпні 2015, що не заперечується останнім, а тому висновок відповідача щодо порушення позивачем 1095 строку звернення (у березні 2018 року) щодо повернення надмірно сплачених сум з дня виникнення переплати не відповідає дійсності.

При цьому, контролюючий орган не пізніше ніж за п'ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви готує висновок про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету та подає його для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.

На підставі отриманого висновку орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів протягом п'яти робочих днів здійснює повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань платникам податків у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Контролюючий орган несе відповідальність згідно із законом за несвоєчасність передачі органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів для виконання висновку про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету.

Повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань платникам податків здійснюється з бюджету, у який такі кошти були зараховані.

Наказом Міністерства фінансів України №1146 від 15.12.2015 року затверджено «Порядок взаємодії територіальних органів Державної фіскальної служби України, місцевих фінансових органів та територіальних органів Державної казначейської служби України у процесі повернення платникам податків помилково та/або надмiру сплачених сум грошових зобов'язань» (далі - Порядок №1146), який регламентує взаємовідносини територiальних органів Державної фіскальної служби України (далі - органи ДФС) з мiсцевими фiнансовими органами та територіальними органами Державної казначейської служби України (далі - органи Казначейства) в процесi повернення платникам податкiв помилково та/або надмiру сплачених сум грошових зобов'язань за платежами, контроль за справлянням яких покладено на органи ДФС, з метою належного виконання положень статей 43, 102 Податкового кодексу України, частини другої статтi 45 та частини другої статтi 78 Бюджетного кодексу України.

Відповідно до п. 5 Порядку №1146 повернення помилково та/або надмiру сплачених сум грошових зобов'язань у випадках, передбачених законодавством, здiйснюється виключно на пiдставi заяви платника податку (за винятком повернення надмiру утриманих (сплачених) сум податку на доходи фiзичних осiб, якi розраховуються органом ДФС на пiдставi поданої платником податкiв податкової декларацiї за звiтний календарний рiк шляхом проведення перерахунку за загальним рiчним оподатковуваним доходом платника податку), яка може бути подана до територіального органу ДФС за місцем адміністрування (обліку) помилково та/або надмiру сплаченої суми протягом 1095 днiв вiд дня її виникнення.

Згідно з п. 6 Порядку №1146 у заяві платник вказує суму і вид помилково та/або надміру сплаченого платежу та визначає напрям(и) перерахування коштiв, що повертаються:

1) на поточний рахунок платника податку в установі банку;

2) на погашення грошового зобов'язання (податкового боргу) з iнших платежiв, контроль за справлянням яких покладено на органи ДФС, незалежно вiд виду бюджету;

3) готiвкою за чеком у разi вiдсутностi у платника податкiв рахунку в установі банку;

4) готівкою з рахунків банків у разі відсутності у платника податків рахунку в установі банку;

5) поштовим переказом через підприємства поштового зв'язку;

6) для подальших розрахункiв як авансові платежі (передоплата) або грошова застава:

на небюджетний рахунок з облiку коштiв забезпечення сплати майбутніх митних та інших платежів - рахунок 3734, відкритий на балансі Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві;

банкiвський балансовий рахунок 2603, відкритий для органу ДФС у відповідному уповноваженому банку (у разі якщо кошти авансових платежів (передоплати), доплати тощо вносилися готівкою).

Пунктом 7 Порядку №1146 встановлено, що після реєстрації в органі ДФС заява платника про повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань (крім грошових зобов'язань з митних та інших платежів, які сплачуються під час митного оформлення товарів) передається на розгляд до структурних підрозділів, що виконують функції з адміністрування відповідних податків і зборів та погашення заборгованостей. Не пізніше другого робочого дня, наступного за днем реєстрації, заява з відміткою вказаних підрозділів щодо правомірності повернення передається до структурного підрозділу, на який покладено функцію з підготовки висновку.

Заява платника про повернення помилково або надміру сплачених грошових зобов'язань з митних та інших платежів, які сплачуються під час митного оформлення товарів, після реєстрації передається до структурного підрозділу митниці ДФС, на який покладено функцію з підготовки висновку.

Відповідно до п. 8 Порядку №1146 у разі якщо вказана у заяві платника сума (її частина) за даними інформаційних систем обліковується як помилково та/або надміру сплачена, орган ДФС готує:

висновок на повернення такої суми (її частини) за формою згiдно з додатком 1 до цього Порядку;

два примiрники реєстру висновкiв за платежами, належними державному бюджету, за формою згiдно з додатком 2 до цього Порядку;

три примiрники реєстру висновкiв за платежами, належними мiсцевим бюджетам, та платежами, якi пiдлягають розподiлу мiж державним та мiсцевими бюджетами, за формою згiдно з додатком 3 до цього Порядку.

Контроль за прийняттям/передаванням висновкiв органи ДФС, мiсцеві фiнансові органи, органи Казначейства здійснюють шляхом проставляння на відповідних примірниках Реєстрів відміток про надходження документів до установи у порядку, визначеному Типовою інструкцією з діловодства у центральних органах виконавчої влади, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих органах виконавчої влади, затвердженою постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2011 року № 1242 (із змінами).

За платежами, належними державному бюджету, орган ДФС у строк не пiзнiше нiж за п'ять робочих днiв до закiнчення двадцятиденного строку з дня подання платником податкiв заяви передає висновки згiдно з реєстром висновкiв за платежами, належними державному бюджету, для виконання вiдповiдному органу Казначейства.

Отже, враховуючи вищевказані положення законодавства, суд дійшов висновку, що умовою перерахування з одного бюджетного рахунку на інший сплачених грошових коштів є наявність висновку податкового органу, який готується територіальним органом ДФС.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем не було підготовлено та направлено до органів Державної казначейської служби України висновок про повернення (перерахуваня) сплаченої позивачем суми податку.

У свою чергу, окрім зазначено вище, відповідач у своєму листі від 22.03.2018 року № 2673/10/05-19-62-07 зазначив про те, що висновки по платежах, зарахованих до місцевих бюджетів населених пунктів Донецької області погоджуються Донецькою обласною військово-цивільною адміністрацією.

Проте, суд звертає увагу на те, що ані ст. 43 Податкового кодексу України, ані Порядком №1146 не передбачено направлення на погодження підготовленого територіальним податковим органом висновку про повернення надміру сплаченої суми податку до податкового органу вищого рівня або іншого органу місцевого самоврядування.

Так, зокрема, виходячи зі змісту вищенаведених положень, підготовлений відповідачем висновок мав бути направлений виключно до територіального органу державного казначейства для вчинення наступних дій щодо повернення позивачу надміру сплаченої суми податку шляхом перерахування на інший рахунок.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Касаційного адміністративного суду Верховного Суду від 14.08.2018 року у справі № 805/5042/16-а.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Під час розгляду справи відповідачем не надані належні та допустимі докази, які підтверджують правомірність відмови в наданні ним висновку щодо повернення з Державного бюджету України надмірно сплаченої позивачем суми податку та відповідно, про дотримання ним порядку щодо отримання вказаного висновку.

З урахуванням вищевказаного, суд вважає, що відповідачем всупереч вимогам Податкового кодексу України та Порядку №1146 безпідставно не підготовлено та направлено до органу Державної казначейської служби висновок про повернення надміру сплаченої позивачем до Державного бюджету України суми податку на доходи фізичних осіб, чим допущено протиправну бездіяльність.

Статтею 5 Кодексу адміністративного судочинства України закріплено право кожної особи в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вона вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Частиною 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших субєктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Відповідно до статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі задоволення позову суд може прийняти рішення, у тому числі, про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів, людини і громадянина, інших субєктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку субєктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Отже, суд не обмежений вимогами адміністративного позову, виходячи з предмету судового захисту, на який він направлений. Нечіткість прохальної частини позовної заяви не є та не може бути підставою для відмови у її задоволенні, оскільки це суперечить принципам адміністративного судочинства і судового захисту у цілому.

Згідно із статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументами учасників справи.

За таких обставин, з метою ефективного захисту прав, свобод, інтересів позивача, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог і зобов'язати відповідача підготувати та передати до належного органу Державної казначейської служби України висновку на повернення позивачу грошових коштів у розмірі 48865,85 грн. у порядку передбаченому ст. 43 Податкового кодексу України.

Зважаючи на встановлені у справі обставини, а також враховуючи приписи податкового законодавства України, яке регулює спірні правовідносини, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Згідно зі статтею 139 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати зі сплати судового підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст. 241-246, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, -

В И Р І Ш И В:

Позов Приватного підприємства «Науково-виробнича фірма «ЕРБІ» задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Маріупольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області щодо ненадання до належного органу Державної казначейської служби України висновку про повернення Приватному підприємству «Науково-виробнича фірма «ЕРБІ» надмірно сплаченого податку з доходів фізичних осіб у розмірі 48865,85 грн.

Зобовязати Маріупольську об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Донецькій області (, адреса: Донецька область, м. Маріуполь, вул. А. Куїнджи, 93, 87549) підготувати і передати до належного органу Державної казначейської служби України висновок про повернення Приватному підприємству «Науково-виробнича фірма «ЕРБІ» (, місцезнаходження: 49038, Дніпропетровська область, місто Дніпро, вулиця Фрунзе, будинок 4) надмірно сплаченого податку з доходів фізичних осіб у розмірі 48865,85 грн. (сорок вісім тисяч вісімсот шістдесят пять гривень 85 копійок).

Стягнути на користь Приватного підприємства «Науково-виробнича фірма «ЕРБІ» (, місцезнаходження: 49038, Дніпропетровська область, місто Дніпро, вулиця Фрунзе, будинок 4) за рахунок бюджетних асигнувань Маріупольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області (, адреса: Донецька область, м. Маріуполь, вул. А. Куїнджи, 93, 87549) понесені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1762,00 грн. (одна тисяча сімсот шістдесят дві гривні 00 коп.).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, у разі якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного перегляду справи.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його складання.

Учасник справи, якому повне рішення суду не вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складений 16.10.2018 року.

Суддя ОСОБА_3