Справа № 810/3343/17
Суддя: Гончарова І.А.
Дата ухвалення: 2018-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

22 жовтня 2018 року

Київ

справа №810/3343/17

адміністративне провадження №К/9901/63727/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Гончарової І.А.,

суддів: Олендера І.Я., Ханової Р.Ф.,

перевіривши матеріали касаційної скарги Головного управління ДФС у Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 14.05.2018 та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 10.09.2018 у справі №810/3343/17 за позовом Комунального підприємства Фастівської міської ради «Фастівський житлово-експлуатаційна контора» до Головного управління ДФС у Київській області про скасування податкового повідомлення рішення,

УСТАНОВИВ:

На адресу Верховного Суду надійшла касаційна скарга Головного управління ДФС у Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 14.05.2018 та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 10.09.2018 у справі №810/3343/17.

У 2018 році Комунальне підприємство Фастівської міської ради «Фастівський житлово-експлуатаційна контора» звернулось з позовом до Київського окружного адміністративного суду до Головного управління ДФС у Київській області, в якому просило скасувати податкове повідомлення-рішення від 22.08.2017 № у розмірі 40601,90 грн.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 14.05.2018, залишеним без змін постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 10.09.2018, позов задоволено повністю.

Суди попередніх інстанцій встановили, що Головним державним ревізором-інспектором відділу адміністрування податку на прибуток території обслуговування Києво-Святошинської ОДПІ управління податків і зборів з юридичних осіб Головним управлінням ДФС у Київській області 27.07.2017 на підставі пп.20.1.4 п. 20.1 ст. 20, п. 75.1 ст. 75, ст. 102 Податкового кодексу України проведено камеральну перевірку з питань своєчасності сплати узгоджених податкових зобовязань з податку на прибуток, назва звітності .

Результати перевірки оформлено актом від 27.07.2017 №1851/10-36-12-20/05447958, в якому встановлено порушення позивачем граничних термінів сплати самостійно визначеного грошового зобовязання з податку на прибуток, визначених п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України, зокрема у таблиці вказаного акта перевірки зазначено, що граничним терміном сплати самостійно визначеного грошового зобовязання з податку на прибуток на суму 400619,03 грн. є 11.03.2017, датою сплати є 15.03.2017, кількість днів затримки становить 4 дні.

Головне управління ДФС у Київській області 22.08.2017 на підставі акта перевірки прийняло податкове повідомлення-рішення №, яким на підставі ст. 126, п. 54.1 ст. 54, пп. 75.1 ст. 75, ст. 76, ст. 102 глави ІІ розділу ІІ Податкового кодексу України за затримку на 4 календарних дні оплати суми грошового зобовязання в розмірі 400 619,03 грн. нараховано штраф у розмірі 10% у сумі 40 601,90 грн.

Судами попередніх інстанцій зазначено, що позивачем при заповненні податкової декларації з податку на прибуток підприємства за 2016 рік № від 07.02.2017 допущено технічну помилку у рядку 03 РІ, що призвело до невірно зазначеної суми податку на прибуток, нарахованого за результатами останнього (звітного) податкового періоду, яка була ним виправлена у порядку, визначеному податковим законодавством, шляхом подання відповідного уточнюючого розрахунку.

При цьому, господарська діяльність Фастівської житлово-експлуатаційної контори за податкові звітні періоди 2015, 2016 роки була збитковою, що не передбачає виникнення у неї позитивного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток, та, відповідно, податкового зобов'язання з податку на прибуток за 2016 рік.

Таким чином, суди попередніх інстанцій вважають, що в даному випадку відсутні достатні та необхідні правові підстави для притягнення позивача до відповідальності у вигляді штрафу за затримку оплати суми грошового зобов'язання з податку на прибуток в сумі 400 619,03 грн. та накладення на нього штрафу у розмірі 40601,90 грн.

Головне управління ДФС у Київській області, не погодившись із судовими рішеннями, звернулося до суду з касаційною скаргою, в якій просить їх скасувати та прийняти нове про відмову в задоволенні позову.

Перевіривши матеріали касаційної скарги, суд дійшов висновку про наявність підстав для відмови у відкритті касаційного провадження, виходячи з наступного.

Згідно з частиною першою статті 13 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, що діє з 15.12.2017) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Аналіз наведеного законодавства дозволяє зазначити про те, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку лише у визначених законом випадках.

Відповідно до частини третьої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Згідн з пунком 2 частиною п'ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Відповідно до пункту 6 частини шостої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо оскарження рішення суб'єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з пунктом 24 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб - розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Станом на 01.01.2018 прожитковий мінімум для працездатних осіб становить 1762 гривень (стаття 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2018 рік" від 07.12.2017 № 2246-VIII).

Враховуючи викладене, справи щодо оскарження рішення суб'єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що не перевищує 176200 грн., відносяться до категорії справ незначної складності (за винятком випадків, передбачених пунктом 2 частини п'ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України).

З матеріалів касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень вбачається, що предметом позову у справі №810/3343/17 є майнова вимога про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення від 22.08.2017 № у розмірі 40 601,90 грн.

Отже рішення Київського окружного адміністративного суду від 14.05.2018 та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 10.09.2018 у справі №810/3343/17 не підлягають касаційному оскарженню.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про необхідність відмови у відкритті касаційного провадження.

Керуючись статтею 333 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною Головного управління ДФС у Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 14.05.2018 та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 10.09.2018 у справі №810/3343/17.

Надіслати особі, яка подала касаційну скаргу, копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач І. А. Гончарова

Судді І. Я. Олендер

Р. Ф. Ханова