Справа № 601/776/18
Суддя: Ільчишин Надія Василівна
Дата ухвалення: 2018-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2018 рокуЛьвів№ 857/968/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ільчишин Н.В.,

суддів Гудима Л.Я., Коваля Р.Й.,

за участі секретаря судового засідання Федак С.Р.,

розглянувши у судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Поліцейського роти № 4 батальйону УПП в Хмельницькій області рядового поліції ОСОБА_1 на рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 08.08.2018 року (головуючого судді Варневич Л.Б.) ухвалене у відкритому судовому засіданні в м. Кременець без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у справі №601/776/18 провадження №2-а/601/51/2018 за позовом ОСОБА_2 до Поліцейського роти № 4 ГУНП в Хмельницькій області рядового поліції ОСОБА_1 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 04.05.2018 року звернувся в суд з позовом до поліцейського роти № 4 ГУНП в Хмельницькій області рядового поліції ОСОБА_1 в якому просить постанову серії БР №283421 від 30.03.2017 року відповідача скасувати, а справу закрити у звязку з відсутністю складу адміністративного правопорушення передбаченого частиною 3 статті 121 КУпАП.

Рішенням Кременецького районного суду Тернопільської області від 08.08.2018 року позов задоволено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції поліцейський роти № 4 батальйону УПП в Хмельницькій області рядовий поліції ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, яку обґрунтовує тим, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення допущено порушення норм процесуального та матеріального права, неповно з'ясовано обставини справи, не доведено обставини, просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову.

Від позивача відзив на апеляційну скаргу не надходив, що не перешкоджає її розгляду по суті.

Сторони в судове засідання не зявилися, належним чином повідомленні про дату, час і місце розгляду справи в порядку, визначеному статтею 268 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), також позивач викликався в судове засідання апеляційного суду, що підтверджує рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, однак клопотань до апеляційного суду не подавав, в суді першої інстанції просив слухати без його участі, відповідач в апеляційній скарзі просить слухати справу без нього.

Згідно з частини 3 статті 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Відповідно до частини 4 статті 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

В порядку статті 230 КАС України секретарем судового засідання забезпечено ведення протоколу судового засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що подана скарга підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції посилається на не зясування всіх обставин справи відповідачем згідно вимог статей 33, 280 КУпАП.

Відповідно до приписів частини 3 статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, відповідно до постанови про адміністративне правопорушення серії ВР №047687 від 20 квітня 2018 року зазначено, що позивач 20 квітня 2018 року о 13 год. 45 хв., керуючи автомобілем Volkswagen Caddy, рухався на автодорозі Хмельницький - Тернопіль без обовязкового технічного огляду транспортного засобу, чим порушив підпункт «б» пункту 31.3 Правил дорожнього руху України, у зв'язку з цим до нього застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340,00 грн. на підставі частини 3 статті 121 КУпАП.

Згідно із частиною 3 статті 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) керування водієм транспортним засобом, що підлягає обов'язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України визначено Правилами дорожнього руху, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (надалі «Правила дорожнього руху»).

Згідно пункту 1.9. Правил дорожнього руху, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно підпункту 31.1 Правил дорожнього руху технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств-виробників та іншої нормативно-технічної документації.

Відповідно до підпункту «б» пункту 31.3 Правил дорожнього руху забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством, якщо вони не пройшли обов'язковий технічний контроль (для транспортних засобів, що підлягають такому контролю).

Відповідно до статті 14 Закон України «Про дорожній рух» учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів. До учасників дорожнього руху належать водії та пасажири транспортних засобів, пішоходи, велосипедисти, погоничі тварин. Учасники дорожнього руху зобов'язані, у тому числі, знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до статті 16 Закону України «Про дорожній рух» водій зобов'язаний своєчасно подавати транспортний засіб, що підлягає обов'язковому технічному контролю, на такий контроль.

Згідно статті 35 Закону України «Про дорожній контроль» транспортні засоби, що беруть участь у дорожньому русі та зареєстровані територіальними органами Міністерства внутрішніх справ України, підлягають обов'язковому технічному контролю.

На кожний транспортний засіб, що пройшов обов'язковий технічний контроль і визнаний технічно справним, суб'єкт проведення обов'язкового технічного контролю складає протокол перевірки його технічного стану, який видається водію транспортного засобу. У протоколі зазначається строк чергового проходження обов'язкового технічного контролю транспортного засобу відповідно до періодичності проходження, встановленої частиною восьмою цієї статті.

Порядок проведення обов'язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 30.01.2012 року № 137, в якому визначено періодичність проходження обов'язкового технічного контролю для вантажних автомобілів незалежно від форм власності вантажопідйомністю до 3,5 тони із строком експлуатації більше двох років становить - два роки.

Вчинення позивачем адміністративного правопорушення підтверджується наявними в матеріалах справи доказами (аркуш справи 21), зокрема письмовими доказами - реєстраційною карткою транспортного засобу, з якого вбачається, що рік його випуску - 2000, тип 2 вантажний фургон малотоннажний.

А тому автомобіль є вантажним, строк його експлуатації - більше двох років, вантажопідйомність до 3,5 тон.

Отже, цей транспортний засіб не входить до переліку транспортних засобів, визначених пунктом 2 частини 2 статті 35 Закону України «Про дорожній рух», для яких проходження технічного контролю не є обов'язковим, а тому повинен проходити технічний контроль в порядку, визначеному постановою Кабінету Міністрів України від 30 січня 2012 року № 137.

Стосовно посилання позивача на порушення відповідачем процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно статті 222 КУпАП справи про адміністративні правопорушення, передбачені частиною 3 статті 122 розглядають органи Національної поліції. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно частин 2-5 статті 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, а також порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису). Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення. У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу або залишається повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення правил зупинки, стоянки або паркування транспортних засобів у разі їх фіксації у режимі фотозйомки (відеозапису), крім випадків фіксації в автоматичному режимі правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобовязана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі, або порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису). Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

З огляду на викладене, дії відповідача щодо винесення оскаржуваної постанови на місці вчинення правопорушення відповідають вимогам Закону.

Відповідачем було розглянуто справу при притягнення позивача до адміністративної відповідальності в порядку та у спосіб, що передбачені законодавством.

Суд вважає, що відповідачем доведено правомірність своїх дій щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності. У той же час, позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про обґрунтованість заявлених позовних вимог. Сама незгода позивача щодо його притягнення до адміністративної відповідальності за частиною 3 статті 121 КУпАП не є підставою для звільнення позивача від адміністративної відповідальності та скасування постанови. Наявність підстав для притягненні позивача до відповідальності підтверджено належними доказами, порушнику роз'яснено його права при розгляді справи про адміністративне правопорушення, у зв'язку з чим колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Зважаючи, що судом не встановлено належних доказів, що спростовують факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, колегія суддів, на відміну від суду першої інстанції, вважає, що постанова у справі про адміністративне правопорушення є правомірною та підстави для її скасування відсутні.

Відповідно до вимог статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Статтею 10 КУпАП передбачено, що адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Згідно із статтею 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).

Відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно, апеляційний суд погоджується з висновками апелянта про те, що притягнення позивача до адміністративної відповідальності, передбаченої частиною 3 статті 121 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340,00 грн. відповідає вимогами чинного законодавства.

Підсумовуючи наведене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що доводи, викладені в апеляційній скарзі знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи.

Таким чином, протиправним є висновок суду першої інстанції про задоволення даного адміністративного позову.

Отже при винесенні оскаржуваної постанови судом першої інстанції було допущено порушення норм матеріального права, що призвело до невірного по суті вирішення справи.

Також апеляційний суд вказує, що відповідно до поданої позовної заяви ОСОБА_2 просить постанову серії БР №283421 від 30.03.2017 року відповідача скасувати, а справу закрити у звязку з відсутністю складу адміністративного правопорушення передбаченого частиною 3 статті 121 КУпАП, однак в матеріалах справи така постанова з таким номером відсутня, а тому колегія суддів враховує такі вимоги, як помилкові вказані, оскільки в обґрунтуваннях позовної заяви вказується оскаржувана постанова відповідача із зазначенням правильного номеру та дати, судом першої інстанції вказаної обставини не досліджено.

Відповідно до частини 1 статті 317 КАС України - підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Згідно частини 3 статті 272 КАС України судові рішення суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду справ, визначених статтями 273-277, 282-286 цього Кодексу, набирають законної сили з моменту проголошення і не можуть бути оскаржені.

Керуючись ст.ст. 268, 271, 272, 286, 315, 317, 321, 322 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Поліцейського роти № 4 батальйону УПП в Хмельницькій області рядового поліції ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 08.08.2018 року у справі №601/776/18 провадження №2-а/601/51/2018 скасувати та ухвалити нове, яким постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ВР №047687 від 20.04.2018 року поліцейського роти № 4 батальйону УПП в Хмельницькій області рядового поліції ОСОБА_1 залишити без змін, а позовну заяву ОСОБА_2 до Поліцейського роти № 4 ГУНП в Хмельницькій області рядового поліції ОСОБА_1 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення залишити без задоволення.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Н.В. Ільчишин

Судді Л.Я. Гудим

ОСОБА_3