Справа № 2040/7420/18
Суддя: Чудних С.О.
Дата ухвалення: 2018-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 жовтня 2018 р. № 2040/7420/18

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Чудних С.О.,

за участю секретаря судового засідання - Хмелівської Н.М.,

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Головного управління Національної поліції в Харківській області - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Головного управління Національної поліції в Харківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому, з урахуванням уточнень позовних вимог, просить суд визнати протиправною бездіяльність Головного управління національної поліції в Харківській області щодо нарахування грошового забезпечення за період з 28.03.2017 по 18.09.2017 та компенсації за невикористану відпустку за період з 01.01.2017 по 18.09.2017 у кількості 30 діб та зобов'язати здійснити нарахування та виплату відповідно до середньомісячної заробітної плати.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що не погоджується з бездіяльністю відповідача щодо невиконання вимог законодавства про нарахування та виплату грошового забезпечення за період з 28.03.2017 по 18.09.2017 та грошової компенсації за невикористану відпустку у кількості 30 діб за період з 01.01.2017 по 18.09.2017. Наслідком несплати позивачу вказаної заборгованості стало помилкове нарахування пенсії, у зв'язку із чим позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив суд позов задовольнити.

Представник Головного управління Національної поліції в Харківській області у судовому засіданні проти позову заперечував, надав письмовий відзив на позов, відповідно до якого зазначив, що вимоги ОСОБА_3 є необґрунтованими, оскільки на час поновлення позивача на службі в поліції посада старшого інспектора з особливих доручень ОСОБА_4 в Харківській області 28.03.2017 була скорочена. Фінансуванням забезпечуються тільки ті посади, які зазначені в постійному штатному розписі. Таким чином, грошове забезпечення за період з 28.03.2017 по 18.09.2017 та грошова компенсація за невикористану відпустку у кількості 30 діб за період з 01.01.2017 по 18.09.2017 позивачу не нараховувались та не виплачувались.

Представник Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області у судове засідання 31.10.2018 не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи за відсутності уповноваженого представника.

Суд, вислухавши осіб, які беруть участь у справі, дослідивши наявні матеріали, дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 працював у Головному управління Національної поліції Харківської області.

Наказом Головного управління Національної поліції Харківської області від 09.09.2016 № 329 о/с майора поліції ОСОБА_3 звільнено зі служби в поліції через службову невідповідність.

Не погоджуючись із вказаним наказом від 09.09.2016, ОСОБА_3 звернувся до суду за захистом своїх прав.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 20.12.2016 адміністративний позов ОСОБА_3 до Головного управління Національної поліції в Харківській області, Атестаційної комісії № 18 ГУНП в Харківській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді залишено без задоволення.

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 23.03.2017 апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено. Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 20.12.2016 по справі № 820/4952/16 скасовано. Прийнято нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_3 задоволено. Визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Національної поліції Харківської області від 09.09.2016 № 329 о/с в частині звільнення майора поліції ОСОБА_3 зі служби в поліції. Поновлено майора поліції ОСОБА_3 на посаді старшого інспектора з особливих доручень відділу УОАЗОР Головного управління Національної поліції в Харківській області з 10.09.2016. Зобов'язано Головне управління Національної поліції Харківської області () нарахувати та виплатити ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер 281778651) грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 10.09.2016 по 23.03.2017 в сумі 42750,52 грн (сорок дві тисячі сімсот п'ятдесят гривень п'ятдесят дві копійка) з відповідним відрахуванням обовязкових платежів до бюджету та спеціальних фондів.

На виконання постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 23.03.2017 у справі № 820/4952/16 наказом Головного управління Національної поліції в Харківській області від 11.04.2017 № 219 о/с скасовано наказ Головного управління Національної поліції Харківської області від 09.09.2016 № 329 о/с в частині звільнення майора поліції ОСОБА_3 зі служби в поліції, а також поновлено майора поліції ОСОБА_3 на службі в поліції на посаді старшого інспектора з особливих доручень відділу УОАЗОР Головного управління Національної поліції в Харківській області з 10.09.2016 з виплатою грошового забезпечення за час вимушеного прогулу з 10.09.2016 по 23.03.2017 у сумі 42750,52 грн.

Наказом Головного управління Національної поліції в Харківській області від 18.09.2017 № 632 о/с майора поліції ОСОБА_3 інспектора з особливих доручень відділу УОАЗОР Головного управління Національної поліції в Харківській області з 18.09.2017 звільнено зі служби в поліції за пунктом 2 частини 1 статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" (через хворобу) з виплатою компенсації за невикористану чергову відпустку за період з 01.01.2017 по 18.09.2017 у кількості 30 діб.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 звертався до Головного управління Національної поліції в Харківській області із заявами, в яких просив здійснити йому нарахування грошового забезпечення за період з 28.03.2017 по 18.09.2017 та компенсації за невикористану відпустку за період з 01.01.2017 по 18.09.2017 у кількості 30 діб, проте листами від 14.11.2017, від 16.07.2018 позивача повідомлено про те, що фінансуванням забезпечені тільки ті посади, які зазначені в затвердженому постійному штатному розписі, у зв'язку із чим грошове забезпечення за період з 28.03.2017 по 18.09.2017 та компенсація за невикористану відпустку за період з 01.01.2017 по 18.09.2017 не нараховувалась та не виплачувалась.

Таким чином, отримавши відмову у вчиненні відповідачем певних дій та вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду.

Згідно частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Перевіривши законність дій та рішень відповідача, суд прийшов наступного висновку.

Відповідно до пункту 4 частини 10 статті 62 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейський своєчасно і в повному обсязі отримує грошове забезпечення та інші компенсаційні виплати відповідно до закону та інших нормативно-правових актів України.

Згідно з статтею 43 Конституції України громадянам гарантується захист від незаконного звільнення; право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Відповідно до частини 1 статті 94 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання.

Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затверджені Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 № 260 та зареєстровані в Міністерстві юстиції України 29.04.2016 за № 669/28799, визначають критерії виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських.

Згідно з пункту 4 Розділу 1 Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затверджених Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 № 260 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 29.04.2016 за № 669/28799, грошове забезпечення виплачується поліцейським, які призначені на штатні посади в Національній поліції, та курсантам ВНЗ МВС із специфічними умовами навчання.

Відповідно до пункту 15 Розділу 1 зазначених Порядку та умов при прийнятті на службу до Національної поліції грошове забезпечення поліцейським нараховується з дня призначення на посаду.

Згідно з пунктом 6 Розділу 3 вказаних Порядку та умов поліцейським, звільненим зі служби в поліції, а потім поновленим на службі у зв'язку з визнанням звільнення незаконним, за час вимушеного прогулу з дня звільнення виплачуються всі види грошового забезпечення (в тому числі премія), які були їм визначені на день звільнення. Підставою для нарахування та виплати грошового забезпечення є наказ керівника органу поліції про поновлення особи на службі або скасування наказу про його звільнення.

Постановою Верховного Суду України від 05.03.2012 по справі № 21-42а-12 (номер рішення у ЄДРСР - 24068075) встановлено, що питання, пов'язані із прийняттям (обранням, призначенням) громадян на публічну службу, її проходженням та звільненням із неї (її припиненням), урегульовані спеціальним законодавством, зокрема, Законом України від 20 грудня 1990 року № 565-ХІІ "Про міліцію", Законом України від 2 грудня 1990 року № 509-XII "Про державну податкову службу", Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ Української РСР. Тому, за загальним правилом, під час вирішення справ цієї категорії пріоритетними є норми спеціальних законів.

Трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціальних законів не врегульовано спірних правовідносин, або коли про це йдеться у спеціальному законі. Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом України у своїй постанові від 17.02.2015 по справі № 21-8а15.

Відповідно до частини 1 статті 235 Кодексу законів про працю України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв'язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Харківський апеляційний адміністративний суд в своїй постанові від 23.03.2017 у справі № 820/4952/16, яка набрала законної сили, встановив факт незаконного звільнення позивача з займаної посади, що стало підставою для скасування наказу про звільнення та поновлення на посаді.

Згідно з частиною 4 статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч.ч.1-2 статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, що діяла станом на 23.03.2017) постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України. Обставини, які були встановлені постановою, що набрала законної сили, в одній адміністративній справі не можуть оспорюватися в іншій судовій справі за участю тих самих сторін.

Згідно з частиною 2 статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, що діяла станом на 23.03.2017) судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.

Таким чином, з урахуванням зазначеного, суд прийшов до висновку, що з моменту прийняття постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 23.03.2017 у справі № 820/4952/16 ОСОБА_3 вважається таким, що поновлений на попередній роботі, а тому Головне управління Національної поліції в Харківській області зобов'язане нараховувати та сплачувати йому грошове забезпечення.

У квітні 2017 року ОСОБА_3 нараховане та виплачене грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 10.09.2016 по 23.03.2017 в сумі 42750,52 грн відповідно до постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 23.03.2017.

При цьому, з 28.03.2017 по 18.09.2017 Головне управління Національної поліції в Харківській області не сплачувало ОСОБА_3 грошове забезпечення, що підтверджується довідкою про доходи, яка міститься в матеріалах справи.

Посилання відповідача на проведені організаційно-штатні зміни в Головному управлінні Національної поліції в Харківській області, що унеможливило будь-які виплати, оскільки посада, на яку було поновлено позивача скорочена, суд вважає необґрунтованими так, як вони порушують встановлені Конституцією України гарантії щодо незаконного звільнення та своєчасного одержання винагороди за працю.

Суд зазначає, що внутрішня реорганізація Головного управління Національної поліції в Харківській області не є підставою для невиплати позивачу грошового забезпечення, як незаконно звільненого працівника, з моменту прийняття рішення суду про його поновлення, яке належить до негайного виконання.

З урахуванням зазначеного, відповідач повинен був за період з 28.03.2017 по 18.09.2017 нараховувати та виплачувати позивачу грошове забезпечення, у зв'язку із чим позовні вимоги ОСОБА_3 в частині нарахування та виплати грошове забезпечення за період з 28.03.2017 по 18.09.2017 є обґрунтованими.

Відповідно до частини 1 статті 92 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейським надаються щорічні чергові оплачувані відпустки в порядку та тривалістю, визначених цим Законом.

Згідно з частинами 1-3 статті 93 Закону України "Про Національну поліцію" тривалість відпусток поліцейського обчислюється подобово. Святкові та неробочі дні до тривалості відпусток не включаються. Тривалість щорічної основної оплачуваної відпустки поліцейського становить тридцять календарних днів, якщо законом не визначено більшої тривалості відпустки. За кожний повний календарний рік служби в поліції після досягнення п'ятирічного стажу служби поліцейському надається один календарний день додаткової оплачуваної відпустки, але не більш як п'ятнадцять календарних днів.

Відповідно до частин 9-10 статті 93 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейським у рік звільнення за власним бажанням, за віком, через хворобу чи скорочення штату в році звільнення, за їх бажанням, надається чергова відпустка, тривалість якої обчислюється пропорційно з розрахунку однієї дванадцятої частини відпустки за кожний повний місяць служби в році звільнення. При звільненні поліцейського проводиться відрахування з грошового забезпечення надмірно нарахованої частини чергової відпустки за час невідпрацьованої частини календарного року. За невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до закону.

Згідно з пунктом 8 Розділу 3 Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затверджених Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 № 260 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 29.04.2016 за № 669/28799, за невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до чинного законодавства. Виплата грошової компенсації за невикористану в році звільнення відпустку проводиться, виходячи з розміру місячного грошового забезпечення, право на отримання якого поліцейський має відповідно до чинного законодавства, на день звільнення із служби. При цьому одноденний розмір грошового забезпечення визначається шляхом ділення розміру грошового забезпечення на 30 календарних днів. Кількість днів для виплати грошової компенсації за невикористану відпустку вказується в наказі про звільнення.

Відповідно до частини 1 статті 24 Закону України "Про відпустки" у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину - інваліда з дитинства підгрупи А I групи.

Крім того, з наказу Головного управління Національної поліції в Харківській області від 18.09.2017 № 632 о/с вбачається, що ОСОБА_3 звільнено зі служби в поліції з виплатою компенсації за невикористану чергову відпустку за період з 01.01.2017 по 18.09.2017 у кількості 30 діб.

Проте, нарахування та виплата компенсації за невикористану чергову відпустку за період з 01.01.2017 по 18.09.2017 позивачу не здійснена, у зв'язку із тим, що за період з 28.03.2017 по 18.09.2017 позивачу грошове забезпечення не виплачувалось, що не заперечується відповідачем по справі.

Поряд із тим, суд зазначає що неправомірність ненарахування та невиплати грошового забезпечення за період з 28.03.2017 по 18.09.2017 встановлено судовим розглядом, у зв'язку із чим, суд приходить до висновку, що відповідач повинен був нарахувати та виплатити позивачу грошову компенсацію за невикористану відпустку за період з 01.01.2017 по 18.09.2017 тривалістю 30 діб.

Таким чином, суд дійшов висновку, що бездіяльність Головного управління Національної поліції в Харківській області щодо невиконання вимог законодавства про нарахування та виплату ОСОБА_3 грошового забезпечення за період з 28.03.2017 по 18.09.2017 та компенсації за невикористану відпустку за період з 01.01.2017 по 18.09.2017 у кількості 30 діб є протиправною.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_3 є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа..

Керуючись статтями 14, 243-246, 293, 295, 296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_3 (АДРЕСА_1, 61003, код НОМЕР_1) до Головного управління Національної поліції в Харківській області (вул. Жон Мироносиць, буд. 5, м. Харків, 61002, код 40108599), Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (м-н Свободи, 5, Держпром, 2 під., 1 пов., кім. 21, м.Харків, 61022, код 14099344) про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління національної поліції в Харківській області щодо ненарахування грошового забезпечення за період з 28.03.2017 по 18.09.2017 та компенсації за невикористану відпустку за період з 01.01.2017 по 18.09.2017 у кількості 30 діб та зобов'язати здійснити нарахування та виплату відповідно до середньомісячної заробітної плати ОСОБА_3.

Стягнути на користь ОСОБА_3 (АДРЕСА_1, 61003, код НОМЕР_1) судові витрати в розмірі 704 (сімсот чотири) грн 80 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Харківській області (вул. Жон Мироносиць, буд. 5, м. Харків, 61002, код 40108599).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 06 листопада 2018 року.

Суддя С.О.Чудних