Справа № 460/2851/15-а(2а/460/212/16)
Суддя: Князєв Всеволод Сергійович
Дата ухвалення: 2018-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

07 листопада2018 року

м. Київ

Справа №460/2851/15-а

Провадження №11-1261апп18

Велика Палата Верховного Суду у складі:

судді-доповідача Князєва В. С.,

суддів: Антонюк Н. О., Бакуліної С. В., Британчука В. В., Гудими Д. А., Данішевської В. І., Золотнікова О. С., Кібенко О. Р., Лобойка Л. М., Лященко Н. П., Прокопенка О. Б.,

Рогач Л. І., Саприкіної І. В., Ситнік О. М., Уркевича В. Ю., Яновської О. Г.,

перевірила наявність підстав для прийняття до провадження справи за позовом ОСОБА_8 до Яворівської міської ради Львівської області, третя особа - ОСОБА_9, про визнання протиправними та скасування рішень, у якій ОСОБА_9 подано касаційну скаргу на постанову Яворівського районного суду Львівської області від 08 вересня 2016 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 25 січня 2017 року,

УСТАНОВИЛА:

ОСОБА_8 звернулась до суду з позовом до Яворівської міської ради Львівської області, третя особа - ОСОБА_9, про визнання протиправними та скасування:

- рішення Яворівської міської ради Львівської області від 27 липня 2015 року № 185 «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки будинковолодіння у АДРЕСА_1

- рішення Яворівської міської ради Львівської області від 05 лютого 2016 року № 31 «Про внесення змін у рішення Яворівської міської ради від 27 липня 2015 року № 185».

Позов мотивовано тим, що відповідач, приймаючи оскаржувані рішення, не врахував, що вони впливають на права та обов'язки позивача як співвласника будинку та землекористувача земельної ділянки, закріпленої за зазначеним будинком. Відповідачем не було враховано, що судовими рішеннями (Яворівського районного суду Львівської області від 17 травня 1990 року та від 18 жовтня 2011 року) встановлено, що за будинковолодінням № АДРЕСА_1 закріплена земельна ділянка площею 0,1927 га, однак в оскаржуваних рішеннях відповідача вказано інші дані про розмір земельної ділянки (1200 кв. м). Крім того, оскаржуване рішення відповідача від 05 лютого 2016 року № 31 було прийняте незважаючи на існування ухвали Яворівського районного суду Львівської області

від 17 серпня 2015 року про забезпечення позову в іншій справі, що, на думку позивача, підтверджує факт протиправності дій відповідача при прийнятті оскаржуваних рішень та спрямованість виключно на протиправне заволодіння частиною земельної ділянки площею 0,08 га, яка перебуває в спільному користуванні позивача та третьої особи.

Яворівський районний суд Львівської області постановою від 08 вересня 2016 року позов задовольнив.

Львівський апеляційний адміністративний суд ухвалою від 25 січня 2017 року постанову Яворівського районного суду Львівської області від 08 вересня 2016 року залишив без змін.

Судові рішення мотивовано тим, що оскаржувані рішення прийняті відповідачем протиправно, без урахування всіх обставин, зокрема, встановленого порядку землекористування між позивачем і третьою особою як співвласниками будинку та інших обставин, встановлених судовими рішеннями, які мають преюдиційне значення у цій справі, та без урахування права позивача на участь у прийнятті таких рішень як співвласника домоволодіння та землекористувача частини спірної земельної ділянки.

Не погоджуючись із зазначеними судовими рішеннями, ОСОБА_9 подав касаційну скаргу, в якій посилається на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, вважаючи, що спір у цій справі є приватноправовим, що виключає можливість його розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Суддя Вищого адміністративного суду України ухвалою від 10 квітня 2017 року відкрив провадження за касаційною скаргою ОСОБА_9

15 грудня 2017 року розпочав роботу Верховний Суд і набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», яким Кодекс адміністративного судочинства України викладено в новій редакції.

Пунктом 4 частини першої розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду ухвалою

від 30 березня 2018 року прийняв цю справу до свого провадження, а ухвалою

від 22 жовтня 2018 року призначив її до розгляду.

Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду ухвалою

від 23 жовтня 2018 року справу за позовом ОСОБА_8 до Яворівської міської ради Львівської області, третя особа - ОСОБА_9, про визнання протиправними та скасування рішень передав на розгляд Великої Палати Верховного Суду на підставі частини шостої статті 346 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини шостої статті 346 Кодексу адміністративного судочинства України справа підлягає передачі на розгляд Великої Палати Верховного Суду у всіх випадках, коли учасник справи оскаржує судове рішення з підстав порушення правил предметної юрисдикції.

Ураховуючи, що в касаційній скарзі ОСОБА_9 порушує питання про скасування судових рішень з підстав порушення правил предметної юрисдикції, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про наявність правових підстав для прийняття цієї справи до розгляду.

Згідно з частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року однією з істотних гарантій справедливого судового розгляду є публічний судовий розгляд.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 26 травня 1988 року в справі «Екбатані проти Швеції» зазначив, що якщо розгляд справи у суді першої інстанції був публічним, відсутність «публічності» при розгляді справи у другій та третій інстанціях може бути виправданою особливостями процедури по цій справі. Якщо скарга стосується виключно питання права, залишаючи осторонь фактичні обставини справи, то вимоги статті 6 Конвенції можуть бути дотримані і тоді, коли заявнику не було надано можливості бути заслуханим у апеляційному чи касаційному суді особисто.

Зокрема, як зазначив Європейський суд з прав людини, це стосується суду тієї інстанції, перед яким не ставиться завдання встановлення фактичних обставин, а лише перевірка правильності застосування норм права.

Відповідно до частини першої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що суди першої та апеляційної інстанцій розглядали цю справу у відкритому судовому засіданні за участю учасників справи, тобто відбувся її публічний розгляд.

За приписами пункту 10 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України письмове провадження - це розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

З огляду на викладене Велика Палата Верховного Суду, враховуючи практику Європейського суду з прав людини як джерело права, дійшла висновку про можливість здійснення розгляду цієї справи в порядку письмового провадження за наявними в ній матеріалами без виклику учасників справи.

Разом з тим, Велика Палата Верховного Суду вважає за необхідне поінформувати учасників справи про розгляд їх справи шляхом надіслання копій цієї ухвали.

Ураховуючи викладене та керуючись статтями 345, 346 Кодексу адміністративного судочинства України, Велика Палата Верховного Суду

УХВАЛИЛА :

1. Прийняти до розгляду справу за позовом ОСОБА_8 до Яворівської міської ради Львівської області, третя особа - ОСОБА_9, про визнання протиправними та скасування рішень, у якій ОСОБА_9 подано касаційну скаргу на постанову Яворівського районного суду Львівської області від 08 вересня 2016 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 25 січня 2017 року.

2. Призначити справу до розгляду Великою Палатою Верховного Суду в порядку письмового провадження без виклику учасників справи на 20 лютого 2019 року у приміщенні Верховного Суду за адресою: м. Київ, вул. Пилипа Орлика, 8.

3. Копії цієї ухвали надіслати учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач В. С. Князєв
Судді:
Н. О. Антонюк Н. П. Лященко
С. В. Бакуліна О. Б. Прокопенко
В. В. Британчук Л. І. Рогач
Д. А. Гудима І. В. Саприкіна
В. І. Данішевська О. М. Ситнік
О. С. Золотніков В. Ю. Уркевич
О. Р. Кібенко О. Г. Яновська
Л. М. Лобойко