Справа № 814/966/18
Суддя: Стас Л.В.
Дата ухвалення: 2018-11-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01 листопада 2018 р.м.ОдесаСправа № 814/966/18

Категорія: 12.2 Головуючий в 1 інстанції: Устинов І. А.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

доповідача - судді Стас Л.В.

суддів - Турецької І.О., Шеметенко Л.П.

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 31 липня 2018 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Заступника командира в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_2 про визнання дії протиправними та зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі - відповідач 1), Заступника командира в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_2 (далі - відповідач 2), в якому просив:

- визнати дії суб`єкта владних повноважень - заступника командира військової частини НОМЕР_1 з морально-психологічного забезпечення - начальника відділення полковника ОСОБА_2 щодо оголошення 30.01.2018 року усно дисциплінарного стягнення заступнику командира батальйону охорони з морально - психологічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 майору ОСОБА_1 у вигляді "догани" протиправними;

- зобов`язання відповідачів скасувати заступнику командира батальйону охорони з морально-психологічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 майору ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у вигляді "догани".

Позивач обгрунтовує свої позовні вимоги тим, що винесена відповідачем догана є протиправною, оскільки Дисциплінарним статутом Збройних Сил України (далі - ЗС України) не передбачено обов`язку щодо виконання усного наказу полковника військової частини про розшук солдата, який не з`явився на службу в робочий день, з виїздом на місце проживання такого солдата та доповіддю про результати проведення розшуку такого військовослужбовця.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 31 липня 2018 року в задоволенні позову - відмовлено.

В апеляційній скарзі, ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, що висновки суду не відповідають матеріалам справи, просить рішення суду скасувати та прийняти нову постанову про задоволення позову. В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказав на те, що Законом України N 548-XIV від 24 березня 1999 року « Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України», на заступника командира батальйону з виховної роботи функція розшуку військовослужбовців, які не з`явилися на службу не покладається. Натомість, вказана функція притаманна та покладається на правоохоронні органи. Не входить до функціональних обов`язків за посадою Позивача, відповідно до ст. ст. 107, 108 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України й те, що він повинен знати місця проживання та проживання найближчих родичів підлеглих військовослужбовців, про що зазначено в рішенні суду.

У відзиві на апеляційну скаргу, Військова частина НОМЕР_1 , зазначила, що адміністративне стягнення накладено в межах компетенції, у спосіб та у строк визначений законодавством.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Статтею 65 Конституції України визначено, що громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Закон України "Про військовий обов`язок і військову службу" №2232-ХП від 25.03.1992, здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними Конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни.

Відповідно до частини четвертої статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008 затверджено Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (далі - Положення № 1153), що застосовується також до відносин, що виникають у зв`язку з проходженням у Збройних Силах України кадрової військової служби особами офіцерського складу до їх переходу в установленому порядку на військову службу за контрактом або звільнення з військової служби.

Усі військовослужбовці Збройних Сил України незалежно від своїх військових звань, службового становища та заслуг повинні неухильно керуватися вимогами Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 551-XIV « Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України (далі - Дисциплінарний статут). Сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг визначає цей статут.

Відповідно до частини 1 статті 45 Дисциплінарного статуту, у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходить військову службу у військовій частини НОМЕР_1 на посаді заступника командира батальйону охорони з морально - психологічного забезпечення.

Відповідно до організаційно штатної структури військової частини позивач підпорядковується заступнику командира військової частини - з морально - психологічного забезпечення - начальнику відділення ОСОБА_2 , тобто є підлеглим відносно останнього.

Крім того, відповідно до ст.72 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України - Заступник командира полку (окремого батальйону) з виховної роботи - є прямим начальником усього особового складу полку (окремого батальйону).

Згідно вищевказаної статті, відповідно до займаної посади на ОСОБА_2 покладаються наступні завдання:

заступник командира полку (окремого батальйону) з виховної роботи в мирний і воєнний час відповідає за безпосередню організацію і проведення виховної роботи;

за військову дисципліну, морально-психологічний стан особового складу;

за морально-психологічне забезпечення бойової готовності, бойової підготовки, виконання бойових завдань, правопорядку, повсякденної діяльності особового складу військової частини;

за гуманітарну підготовку та інформаційну роботу, організацію дозвілля військовослужбовців, членів їх сімей, працівників військової частини, їх соціальний захист.

Крім того, ОСОБА_2 відповідно до функціональних обов`язків, визначених ст.73 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, крім іншого зобов`язаний:

планувати, організовувати й контролювати проведення у підрозділах заходів морально-психологічного супроводу повсякденної діяльності особового складу, співпрацювати із закладами охорони здоров`я, доповідати командирові полку (окремого батальйону) та заступникові командира з`єднання з виховної роботи про дані соціологічних досліджень (аналізів) та психологічних обстежень військовослужбовців;

знати потреби і запити особового складу, вживати заходів для вирішення скарг і задоволення заяв, підтримувати зв`язок із сім`ями військовослужбовців, піклуватися про їх здоров`я, харчування, поліпшення матеріально-побутового становища особового складу;

вести облік злочинів, правопорушень, надзвичайних подій та дисциплінарних провинностей, вчинених особовим складом, проводити соціологічний та соціально-психологічний аналіз їх причин, готувати аналітичні довідки щодо стану військової дисципліни;

доповідати командирові полку (окремого батальйону) та інформувати заступника командира з`єднання з виховної роботи про стан військової дисципліни та морально-психологічний стан особового складу, а також про заходи, здійснені спеціалістами з виховної роботи.

Як вбачається з матеріалів справи, з пояснень командира 2 роти охорони батальйону охорони старшого лейтенанта ОСОБА_3 , стало відомо, що 23.01.2018 року під час ранкового шикування, він виявив відсутність на службі солдата ОСОБА_4 .

В силу наведених норм законодавства, реалізуючи свої повноваження в частині піклування про життя та здоров`я військовослужбовців, з метою здійснення оперативного обліку правопорушень та своєчасної доповіді вищестоящому командуванню, полковник ОСОБА_2 надав розпорядження ОСОБА_1 щодо відвідування місця проживання зниклого військовослужбовця, налагодження взаємодії з правоохоронними органами та постійної доповіді про результати проведеної роботи, спрямованої на перевірку місцезнаходження зниклого військовослужбовця та на предмет скоєння військовослужбовцем суїциду, так як пошуки ускладнювались відсутністю родичів.

У зв`язку з тим, що зниклий солдат ОСОБА_5 прибув з АТО та з доповіді позивача мав схильність до суїциду, не мав родичів (сирота), то вказане розпорядження заступника військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 було надано в межах компетенції особисто позивачу, а тому мало бути виконано позивачем, однак воно було проігноровано та безпідставно перекладено позивачем на старшого лейтенанта ОСОБА_6 .

Дане розпорядження було надано саме позивачу через те, що він являється прямим начальником зниклого солдата ОСОБА_5 , через це, згідно функціональних обов`язків за посадою, повинен знати ділові якості та морально-психологічний стан, потреби і запити зниклого військовослужбовця, а також місце його проживання та проживання найближчих родичів.

Статтею 30 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України встановлено, що начальник має право віддавати підлеглому накази і зобов`язаний перевіряти їх виконання. Підлеглий зобов`язаний беззастережно виконувати накази начальника, крім випадків віддання явно злочинного наказу, і ставитися до нього з повагою.

Крім того, відповідно до ст.37 вищезгаданого Статуту якщо військовослужбовець розуміє, що він неспроможний виконати наказ своєчасно та у повному обсязі, він про це зобов`язаний доповісти вищезазначеним особам негайно. Отримавши відповідне розпорядження, ОСОБА_1 не доповідав про неможливість його виконання у встановлені строки.

Як стверджує відповідач, першу доповідь позивач зробив лише через чотири дні після надзвичайної події, після чого ОСОБА_2 наголошено про відсутність доповідей, у зв`язку з чим позивачу було повторно поставлено завдання щодо налагодження взаємодії з дільничним - на предмет можливості вскриття останнім мешкання на законних підставах, якщо такі є, та постійної доповіді про результати проведеної роботи.

Відповідно до ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України - військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця додержуватися законодавства України, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів.

Відповідно до ст.45 Дисциплінарного статуту у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку, командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.

Враховуючи все вищевказане, керуючись ст. 6, 7, 8 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ст. 30, 35, 72 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України 30.01.2018р. заступником командира військової частини з МПЗ - начальником відділення полковником ОСОБА_2 було оголошено майору ОСОБА_1 " догану" за невиконання поставленого завдання.

Необхідність накладання дисциплінарного стягнення була викликана по перше, ігноруванням вказаним військовослужбовцем покладених на нього завдань, по друге, наявністю не знятих дисциплінарних стягнень, по третє, неможливістю виправлення даного військовослужбовця без притягнення його до дисциплінарної відповідальності.

З аналізу ст. ст.97,98 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, судом вірно встановлено, що жодних порушень під час накладання дисциплінарного стягнення не відбулося, адже, по - перше полковник ОСОБА_2 особисто повідомив позивача про накладене стягнення, що і вимагає вказана стаття, по - друге в цей же день в приміщенні штабу військової частини НОМЕР_1 особисто довів до позивача за що його притягнуто до відповідальності, і лише після цього стягнення було внесено до його службової картки.

Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду відповідно, до вимог ст.86 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України відповідачем 2 враховувалися характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби. На момент накладання дисциплінарного стягнення позивач мав значну кількість не знятих дисциплінарних стягнень (копії стягнень містяться в матеріалах справи).

Доводи апелянта стосовно того, що Законом України від 24 березня 1999 року № 551-XIV « Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» на заступника командира батальйону з виховної роботи функція розшуку військовослужбовців, які не з`явилися на службу, не покладається, є необгрунтованими, оскільки, згідно матеріалів справи, від останнього вимагалося лише, відвідування місця проживання зниклого військовослужбовця, налагодження взаємодії з правоохоронними органами та постійної доповіді про результати проведеної роботи спрямованої на перевірку місцезнаходження зниклого військовослужбовця та на предмет скоєння військовослужбовцем суїциду, так як пошуки ускладнювались відсутністю родичів, що безпосередньо входить до його функціональних обов`язків.

Крім того, таке твердження позивача суперечить його власній позиції стосовно того, що з метою виконання завдання він надав розпорядження військовослужбовцям контрактної служби батальйону охорони відвідати місце проживання зниклого військовослужбовця. Своєю відповіддю позивач по - перше зазначає, що фактично розпочав виконання поставленого полковником ОСОБА_2 розпорядження, по друге, підтверджує факт того, що переклав розпорядження, яке віддавалося безпосередньо йому, на сторонніх осіб.

Факт проведення службового розслідування за вказаною подією не впливає на вирішення справи по суті.

З урахуванням наведеного, колегія суддів також вважає, що дисциплінарне стягнення було накладено в межах компетенції визначеної ст.70 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, у спосіб та у строк передбачений ст. 87 Дисциплінарного статуту України.

Відповідно до ст. 242 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За змістом частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

При цьому апеляційна скарга не містять посилання на обставини, передбачені статтями 317-319 Кодексу адміністративного судочинства України, за яких рішення суду підлягає скасуванню.

Керуючись 308, 315, 316, 321,322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 31 липня 2018 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Заступника командира в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_2 про визнання дії протиправними та зобов`язання вчинити певні дії залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Дата складення повного судового рішення 01.11.2018р.

Головуючий суддя Стас Л.В.
Судді Турецька І.О. Шеметенко Л.П.