Справа № 1840/3147/18
Суддя: О.В. Соп'яненко
Дата ухвалення: 2018-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 листопада 2018 р. Справа №1840/3147/18
Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Соп'яненка О.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Сумській області про визнання наказу недійсним в частині, зобов'язання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В:
Позивач звернувся до суду з позовом, мотивуючи вимоги тим, що проходив службу в органах податкової міліції, в подальшому був прийнятий на службу в Національній поліції. Звільнений за власним бажанням 17.05.2018. На момент прийому на службу до органів Нацполіції згідно наказу ГУ ДФС його вислуга складала 09 років,11 місяців 18 днів. При звільненні зі служби в поліції вислуга років в органах Нацполіції становила 00 років 10 місяців 21 день. На підставі ст. 9 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" має право на виплату одноразової грошової допомоги. Така виплата здійснена не була.
Крім того, при звільненні йому була виплачена компенсація за невикористану відпустку лише за період роботи з 01.01.2018 по 30.04.2018. До розрахунку не врахована невикористана відпустка за 2017 рік та за період роботи з 01.05.2018 по 17.05.2018. Такі дії відповідача суперечать вимогам КЗпП та п. 4,10 ст. 92 Закону України "Про національну поліцію".
Просить: визнати недійсним наказ ГУНП в Сумській області №264 о/с від 17.05.2018 в частині визначення вислуги років; зобов'язати відповідача здійснити перерахунок вислуги років з врахуванням наказу ГУ ДФСМ у Сумській області №184-0 від 22.06.2017 та внести відповідні зміни до наказу; зобов'язати відповідача виплатити одноразову грошову допомогу при звільненні та грошову компенсацію за всі дні невикористаної відпустки за 2017 та 2018 роки.
Відповідач подав відзив на позов, в якому вказує, що відповідачем вислуга років обрахована на підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 №393. Станом на день звільнення вона складала 09 років 10 місяців 21 день, до якої зарахований період навчання, служби в органах ДФС та національної поліції. Відсутні підстави для нарахування одноразової грошової допомоги при звільненні, оскільки вислуга є меншою, ніж 10 років.
Грошова компенсація виплачена позивачу за чотири повних місяця служби у 2018 році на підставі ст. 93 Закону України "Про Національну поліцію" та розділу ІІІ Наказу МВС від 06.04.2016 №260. Нормами спеціального законодавства передбачено виплату компенсації за невикористану відпустку тільки в році звільнення, тому компенсація за 2017 рік не нараховувалась. Просить відмовити в задоволенні позову.
У відповіді на відзив позивач зазначив, що на час звільнення календарна вислуга складала 10 років 00 місяців 29 днів (з урахуванням ВНЗ - 2 роки 6 місяців 00 днів). На момент звільнення термін служби в органах Національної поліції складав 10 повних місяців, що еквівалентно 25 дням щорічної відпустки. Фактично йому компенсовано лише 11 днів відпустки.
Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що позивач в період з 26.06.2017 по 27.05.2018 проходив службу в органах Національної поліції. Наказом №264 ос був звільнений відповідно до п. 7 (за власним бажанням) ч. 1 ст. 77 Закону України "Про національну поліцію" . Відповідно до наказу №264о/с вислуга ОСОБА_1 станом на 17.05.2018 складає: календарна - 07р., 06м., 29д, у тому числі: в органах національної поліції 00 років 10 місяців 21 день, в органах ДФС - 06 років 08 місяців 08 днів (а.с. 13).
За твердженням позивача в наказі ГУ НП у Сумській області йому невірно було визначено вислугу років і станом на день звільнення вона складала більше 10 років, що дає йому право на виплату одноразової грошової допомоги при звільненні. Відповідач стверджує, що в наказі ГУ ДФС про звільнення ОСОБА_1 вислуга років обчислена не вірно. Станом на день звільнення з органів Національної поліції вислуга була меншою, ніж 10 років.
Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом, при звільненні зі служби за власним бажанням, через сімейні обставини або інші поважні причини, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, які мають вислугу 10 років і більше виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.
Відповідно до пунктів "б", "в" ч. 1 ст. 17 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби і військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах "б"-"д" статті 1-2 цього Закону, які мають право на пенсію за цим Законом, до вислуги років для призначення пенсії зараховуються: служба в органах &? ;...&?"; поліції &lц;...&?а; з дня призначення на відповідну посаду; час роботи в &lр;...&?л; податковій міліції.
Відповідно до ч. 2 ст. 17 зазначеного закону до вислуги років поліцейським &? ;...&g.; додатково зараховується час їхнього навчання (незалежно від форми навчання) у цивільних вищих навчальних закладах, а також в інших навчальних закладах, після закінчення яких присвоюється офіцерське (спеціальне) звання, до вступу на військову службу, службу до органів внутрішніх справ, Національної поліції, Служби судової охорони, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби України або призначення на відповідну посаду в межах до пяти років із розрахунку один рік навчання за шість місяців служби.
З копій послужного списку, трудової книжки, дипломів бакалавра та про вищу освіту, військового квитка вбачається, що позивач в період з 01 вересня 2002 по 30.06.2006 та з 01.09.2006 по 30.06.2007 навчався у Сумському державному університеті за напрямком підготовки "Економіка і підприємництво". Під час навчання пройшов військову підготовку та йому було присвоєно військове звання молодший лейтенант. На підставі ч. 2 ст. 17 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" до вислуги років зараховується один рік навчання за шість місяців служби. За період з 01.09.2002 по 30.06.2006 вислуга становить 3 роки 10 місяців 0 днів; за період з 01.09.2006 по 30.06.2007 вислуга становить 0 років 10 місяців 0 днів.
В період з 27.10.2008 по 20.03.2012 проходив службу в управлінні податкової міліції ДПА в Сумській області, вислуга становить 03 роки 05 місяців 03 дні.
В період з 17.03.2014 по 22.06.2017 проходив службу в ГУ Міністерства доходів і зборів в Сумській області. Вислуга становить 03 роки 03 місяці 05 днів.
З 26.06.2017 по 17.05.2018 проходив службу в ГУ НП в Сумській області. Вислуга становить 00 років 10 місяців 21 день (а.с. 40-44, 45-55, 66-69).
Таким чином, на час звільнення позивача календарна вислуга становила 9 років 10 місяців 29 днів.
В оскаржуваному наказі від 17.05.2018 №264о/с вислуга вказана без врахування періоду навчання у вищому навчальному закладі і становить 07 років, 06 місяців 29 днів. Таким чином, вислуга обчислена не вірно, з порушенням вимог ч. 2 ст. 17 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". Разом з тим, статтею 9 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" передбачено право на отримання одноразової грошової допомоги лише особам, які мають вислугу 10 років. Суд дійшов висновку про відсутність підстав для виплати такої грошової допомоги у зв'язку з недостатністю вислуги у позивача.
Також судом встановлено, що при звільненні позивачу була виплачена компенсація за невикористану відпустку - 11 календарних днів за чотири повні місяці роботи у 2018 році. Компенсація за період роботи у 2017 році та з 01.05.2018 по 17.05.2018 виплачена не була. Відповідно до ст. 45 Конституції України кожен, хто працює, має право на відпочинок. Це право забезпечується наданням днів щотижневого відпочинку, а також оплачуваної щорічної відпустки, встановленням скороченого робочого дня щодо окремих професій і виробництв, скороченої тривалості роботи у нічний час. Максимальна тривалість робочого часу, мінімальна тривалість відпочинку та оплачуваної щорічної відпустки, вихідні та святкові дні, а також інші умови здійснення цього права визначаються законом.
Відповідно до ст. 92 ч. 1 закону України Про Національну поліцію поліцейським надаються щорічні чергові оплачувані відпустки в порядку та тривалістю, визначених цим Законом.
З наведених норм вбачається, що поліцейський реалізує гарантоване Конституцією України право на відпочинок в тому числі шляхом використання чергової щорічної оплачуваної відпустки.
Разом з тим, на момент звільнення позивача відповідачем компенсовано у грошовій формі лише 11 днів відпустки чотири повні місяці 2018року. Правомірність таких дій відповідач обґрунтовує вимогами п. 8 розділу III Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затвердженого Наказом МВС України від 06.04.2016 N 260, відповідно до якого при звільненні поліцейського зі служби в поліції проводиться відрахування з грошового забезпечення надмірно нарахованої частини чергової відпустки за час невідпрацьованої частини календарного року. Кількість днів надмірно нарахованої частини щорічної відпустки вказується в наказі про звільнення. За невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до чинного законодавства. Виплата грошової компенсації за невикористану в році звільнення відпустку проводиться, виходячи з розміру місячного грошового забезпечення, право на отримання якого поліцейський має відповідно до чинного законодавства, на день звільнення із служби. При цьому одноденний розмір грошового забезпечення визначається шляхом ділення розміру грошового забезпечення на 30 календарних днів. Кількість днів для виплати грошової компенсації за невикористану відпустку вказується в наказі про звільнення.
Суд вважає, що відповідач виходить з хибного тлумачення норм законодавства. Як було зазначено, право працюючої особи на відпочинок у формі щорічної оплачуваної відпустки закріплено Конституцією України. Особу не може бути позбавлено такого права. Законом визначається лише підстави, порядок та умови надання, тривалість відпусток. Законом України Про Національну поліцію врегульовано порядок надання відпусток поліцейським. Так, відповідно до ст. 93 ч. 2, 5-7, зазначеного закону, тривалість щорічної основної оплачуваної відпустки поліцейського становить тридцять календарних днів, якщо законом не визначено більшої тривалості відпустки. Відпустка тривалістю менше 10 діб за бажанням особи рядового або керівного складу може бути надана одночасно з черговою відпусткою в наступному році. Поліцейським дозволяється, за бажанням, використовувати відпустку частинами. Одна частина відпустки має бути не менше 10 діб. Чергова відпустка надається поліцейському, як правило, до кінця календарного року. Правило про надання відпустки до кінця календарного року не є виключним, на користь чого свідчать вимоги ч.ч. 8, 11 ст. 93 закону України Про Національну поліцію, відповідно до яких поліцейським, які захворіли під час чергової відпустки, після одужання відпустка продовжується на кількість невикористаних днів. Відкликання поліцейського із чергової відпустки, як правило, забороняється. У разі крайньої необхідності відкликання із чергової відпустки може бути дозволено керівнику територіального органу поліції. За бажанням поліцейського невикористана частина відпустки може бути приєднана до чергової відпустки на наступний рік.
З аналізу наведених норм вбачається, що законом не виключаються випадки, коли поліцейським відпустка не буде використана протягом календарного року. При цьому не передбачено позбавлення такої особи права на відпустку, яке вона вже отримала в попередньому календарного році. Таким чином, в наступному календарному році, в тому числі і за умови, що такий є роком звільнення, поліцейський має право на чергову відпустку за поточний календарний рік та на відпустки, що не були використані в попередніх роках. За таких обставин, вимоги ч. 10 ст. 93 закону України Про Національну поліцію та п. 8 розділу III Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, якими передбачається виплата компенсації за невикористану в році звільнення відпустку, суд вважає необхідним розуміти як право на отримання грошової компенсації за весь час невикористаної оплачуваної відпустки, незалежно від часу набуття права на таку відпустку, оскільки відпустки за попередні роки також є невикористаними в році звільнення.
Відповідач також безпідставно обчислив період невикористаної відпустки у календарних місяцях та не врахував період роботи з 01.05.2018 по 17.05.2018. Ні законом України Про Національну поліцію, ні Порядком та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання не передбачена виплата грошової компенсації за невикористану відпустку виходячи з повних місяців роботи. За таких обставин, суд вважає, що виплата такої компенсації повинна проводитись виходячи з фактично відпрацьованого часу.
В позовній заяві ОСОБА_1, посилаючись на ч. 1 ст. 117 КЗпП України вказує про право на виплату йому середнього заробітку за весь час затримки виплати належних звільненому працівникові сум. Однак в позовній заяві відсутня вимога про стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. На підставі ч. 2 ст. 9 КАС України суд розглядає справу в межах позовних вимог.
В зв'язку з викладеним, суд вважає необхідним визнати протиправним наказ №264о/с від 17.05.2018 в частині визначення вислуги років; зобов'язати відповідача здійснити перерахунок вислуги років з врахуванням періоду навчання позивача у вищому навчальному закладі; зобов'язати відповідача виплатити грошову компенсацію за невикористану відпустку за період з 26.06.2017 по 31.12.2017, з 01.05.2018 по 17.05.2018. Вимоги про зобов'язання виплатити одноразову грошову допомогу відповідно до ст. 9 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" задоволенню не підлягають.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241- 246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Сумській області про визнання наказу недійсним в частині, зобов'язання вчинити дії задовольнити частково.
Визнати протиправним наказ Головного управління Національної поліції в Сумській області від 17.05.2018 №264о/с в частині визначення ОСОБА_1 вислуги років.
Зобов'язати Головне управління Національної поліції в Сумській області здійснити перерахунок вислуги років з врахуванням періоду навчання ОСОБА_1 у вищому навчальному закладі та внести відповідні зміни до наказу.
Зобов'язати Головне управління Національної поліції в Сумській області виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористану відпустку за періоди роботи з 26.06.2017 по 31.12.2017, з 01.05.2018 по 17.05.2018.
В частині вимог про зобов'язання виплатити одноразову грошову допомогу відповідно до ст. 9 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" відмовити в зв'язку з необгрунтованістю.
Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Соп'яненко