Справа № 826/22663/15
Суддя: Ключкович Василь Юрійович
Дата ухвалення: 2018-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2018 року м. Київ №826/22663/15

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Ключковича В.Ю.,

суддів Ганечко О.М.,

Сорочка Є.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 липня 2018 року (головуючий суддя Літвінова А.В.) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Кабінету Міністрів України про визнання протиправною та скасування постанови від 25.03.2015 № 240, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Кабінету Міністрів України в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову Кабінету Міністрів України від 25 березня 2015 року № 240 "Про внесення змін у додаток до постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 1996 року № 1548".

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 24.02.2016 у задоволені позову ОСОБА_2 до Кабінету Міністрів України про визнання протиправною та скасування постанови від 25.03.2015 №240 відмовлено повністю.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 09.06.2016 постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 24.02.2016 залишено без змін.

Ухвалою Верховного Суду від 11.04.2018 постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 24.02.2016 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 09.06.2016 в адміністративній справі №826/22663/15 залишено без змін.

17.06.2018 до Окружного адміністративного суду міста Києва позивачем подано заява про роз'яснення постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 24.02.2016.

У вказаній заяві ОСОБА_2 просив суд роз'яснити який орган державної влади, або місцевого самоврядування встановлює (контролює) тарифи на транспортні послуги які працюють у звичайному режимі на приміських, міжміських, внутрішньообласних маршрутах які виходять за межі області та міжнародних маршрутах на автомобільному транспорті.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 липня 2018 року у задоволенні заяви ОСОБА_2 про роз'яснення постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 24.02.2016 у справі №826/22663/15 відмовлено.

Не погоджуючись з такою ухвалою, позивачем подано апеляційну скаргу, з підстав порушення судом першої інстанції норм процесуального права, в якій просить скасувати ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 липня 2018 року і прийняти нову ухвалу, якою роз'яснити який орган місцевого самоврядування (державний орган) має право встановлювати (контролювати) тарифи на транспортні послуги у містах відповідної адміністративно-територіальної одиниці на приміських (сільська чи районна рада) на міжміських внутрішньообласних (районна чи обласна рада).

Відзив на апеляційну скаргу від відповідача до суду апеляційної інстанції не надходив.

05.11.2018 до Шостого апеляційного адміністративного суду від позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи на пізніший термін, оскільки позивач перебуває на санітарно-курортному лікуванні до кінця листопада.

Розглянувши зазначене клопотання, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення такого та відкладення розгляду справи, оскільки жодних доказів неможливості бути присутнім у судовому засіданні позивачем до клопотання не додано.

Також, відповідно до ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, а відтак, суд приходить до висновку, що явка учасників справи у судове засідання суду апеляційної інстанції не є обов'язковою та не є перешкодою для розгляду справи.

Інші сторони у судове засідання не з'явились, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Згідно ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

У відповідності до ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні заяви про роз'яснення судового рішення зазначив, що ОСОБА_2 фактично звернувся до суду для отримання юридичної консультації, а не роз'яснення постанови по справі відповідно до приписів Кодексу адміністративного судочинства України.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.ч.1, 2 статті 254 КАС України, за заявою учасника справи, державного виконавця суд роз'яснює ухвалене ним судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення, шляхом постановлення ухвали. Подання заяви про роз'яснення судового рішення допускається, якщо воно ще не виконано або не закінчився строк, протягом якого судове рішення може бути подане для примусового виконання.

Отже, роз'яснення судового рішення зумовлено його нечіткістю за змістом, коли воно є неясним та незрозумілим для осіб, стосовно яких воно ухвалене, так і для тих, що будуть здійснювати його виконання. Тобто, це стосується випадків, коли судом недотримані вимоги ясності, визначеності рішення. Невизначеність судового рішення означає, що таке рішення містить положення, які викликають суперечки щодо його розуміння та під час виконання.

Системне тлумачення положень вказаної статті дозволяє також дійти висновку, що рішення суду може бути роз'яснено у разі, якщо без такого роз'яснення його важко виконати, оскільки існує значна ймовірність неправильного його виконання внаслідок неясності резолютивної частини рішення. Тобто, роз'яснення рішення суду - це засіб виправлення недоліків судового акта, який полягає в усуненні неясності судового акта і викладенні рішення суду у більш ясній і зрозумілій формі.

Отже, в ухвалі про роз'яснення судового рішення суд викладає більш повно та зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не змінюючи при цьому суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду.

При цьому роз'яснено може бути виключно рішення, яке підлягає виконанню.

Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 24 квітня 2018 року у справі №810/2063/17.

Разом з тим, роз'яснення судового рішення за своєю правовою суттю є одним із способів усунення його недоліків, яке не передбачає виправлення і постановлення додаткового рішення цим же судом.

В ухвалі про роз'яснення судового рішення суд викладає більш повно та зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не змінюючи при цьому суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду.

Механізм, визначений статтею 254 КАС України, не може використовуватись, якщо хтось із осіб, які беруть участь у справі, не розуміє мотивації судового рішення. У разі незгоди з мотивацією судового рішення особи, які беруть участь у справі, можуть оскаржити це судове рішення в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України.

Також, колегія суддів зазначає, що в заяві про роз'яснення рішення зазначається, що саме у резолютивній частині рішення є незрозумілим, в чому полягає незрозумілість рішення, які припускаються варіанти тлумачення рішення, як це впливає на його виконання. Роз'яснення ж інших частин рішення (крім резолютивної) не має правового значення, оскільки вони не мають обов'язкового характеру.

Відтак, зважаючи на вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що зі змісту заяви ОСОБА_2, вбачається, що останній фактично звернувся до суду для отримання юридичної консультації, а не роз'яснення постанови по справі відповідно до приписів Кодексу адміністративного судочинства України.

Водночас, суд апеляційної інстанції зазначає, що в постанові Окружного адміністративного суду від 24.02.2016, яку заявник просить роз'яснити, чітко та зрозуміло викладено зміст такої постанови з додержанням норм, передбачених Кодексом адміністративного судочинства України щодо змісту постанови, а відтак, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про що у задоволенні заяви про роз'яснення судового рішення слід відмовити.

Щодо доводів позивача в апеляційній скарзі про те, що ОСОБА_3 як проживаючий на Україні є суб'єктом правовідносин у яких застосовується постанова Кабінету Міністрів України від 25 березня 2015 року № 240 "Про внесення змін у додаток до постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 1996 року № 1548", яка порушує його права та інтереси у сфері публічно-правових відносин, а відтак такий є належним позивачем по справі та в нього наявне право вимоги, колегія суддів зазначає, що такі доводи стосуються розгляду справи по суті, а не вирішення питання щодо роз'яснення постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 24.02.2016.

Відтак, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час апеляційного провадження та не спростовують правильність висновків суду першої інстанції.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно ч. 1 ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що судом першої інстанції правильно встановлено всі обставини, що мають значення для справи та ухвала суду першої інстанції винесена з дотриманням норм процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, у зв'язку з чим підстав для скасування ухвали суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 312, 315, 316, 320, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 липня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя В.Ю.Ключкович

Судді О.М. Ганечко

Є.О. Сорочко