Справа № 816/2275/18
Суддя: Спаскін О.А.
Дата ухвалення: 2018-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 жовтня 2018 р. м. ХарківСправа № 816/2275/18
Харківський апеляційний адміністративний суд
у складі колегії:
головуючого судді: Спаскіна О.А.
суддів: Калитки О. М. , Калиновського В.А.
за участю секретаря судового засідання Моісеєвої К.Ю.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 03.08.2018 (суддя К.І. Клочко, вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава, 36039) по справі № 816/2275/18
за позовом ОСОБА_1
до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України
про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 03.08.2018 р. задоволений у повному обсязі позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії.

Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо не виготовлення для перерахунку пенсії ОСОБА_1 нової довідки про щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення та премії за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням), що подається для призначення пенсії відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" з урахуванням усіх додаткових видів грошового забезпечення (щомісячна додаткова грошова винагорода (60%), допомога на оздоровлення, одноразові премії).

Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України виготовити та надати ОСОБА_1 нову довідку про щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення та премії за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням), що подається для призначення пенсії відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" за формою, передбаченою додатком 2 Інструкції про організацію роботи з оформлення документів для призначення пенсій та отримання пільг військовослужбовцям Національної гвардії України, звільненим зі служби, та членам їх сімей, затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ від 04.05.2016 №351 з урахуванням усіх додаткових видів грошового забезпечення, з яких було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а саме: щомісячна додаткова грошова винагорода (60%), допомога на оздоровлення, одноразові премії.

Відповідач, не погодившись з даним рішенням суду, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що приймаючи зазначене рішення суд першої інстанції дійшов до помилкових висновків, які призвели до неправильного вирішення справи, неповно з`ясував всі обставини справи, що мають значення при вирішенні спору, невірно застосував до спірних правовідносин вимоги матеріального та процесуального права. Вказує, що при видачі довідки про грошове забезпечення для призначення пенсії позивачу, відповідач виходив з вимог ч. 3 ст. 43 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та пункту 7 Постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393, Постанови Кабінету Міністрів України № 45, якими затверджені документи, які подаються до органів Пенсійного фонду, також звертають увагу на те, що в документи включають тільки такі види щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, як доплати, підвищення, надбавки та премії. Вважає, що суд першої інстанції безпідставно не надав належної оцінки висновкам Конституційного суду України, викладеними в рішенні від 13.05.2015р. у справі № 4-рп/2015.

Позивач надіслав на адресу суду клопотання про розгляд справи без його участі, а також, відзив на апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, в якому просив суд апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідач надіслав на адресу суду клопотання про відкладення розгляду справи.

Колегія суддів вважає, що відсутні підстави для задоволення вищезазначеного клопотання, оскільки відповідач є державним органом зі встановленим штатом працівників. Доказів відсутності можливості залучення інших осіб для представництва інтересів Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України в суді відповідачем не надано.

Відповідно до ч.2 ст. 313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до вимог ч.4 ст.229 КАС України не здійснювалось.

Суд апеляційної інстанції розглянув справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідно до вимог ст.308 КАС України та керуючись ст.229 КАС України.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи та вимоги апеляційної скарги, відзив на апеляційну скаргу, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що позивачка, капітан ОСОБА_1 , начальник служби (головного бухгалтера) фінансової служби, звільнена відповідно до підпункту б пункту 1 частини восьмої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" з військової служби наказом командувача Національної гвардії України по особовому складу від 06.10.2017 №138 о/с у відставку за станом здоров`я з правом носіння військової форми одягу виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення (а.с. 13).

Згідно з копією грошового атестату №22, виданого на ім`я ОСОБА_1 , остання забезпечена наступними видами грошового забезпечення за останньою штатною посадою: посадовим окладом (з урахуванням підвищення), окладом за військове звання, надбавкою за вислугою років 35%, надбавкою за виконання важливих завдань під час проходження служби 50%, надбавкою за кваліфікацію 5%, премією 575%, щомісячною грошовою винагородою 60%. Також вбачається, що ОСОБА_1 використана допомога на оздоровлення, матеріальна дорога для вирішення соціально-побутових питань за 2017 рік, грошова допомога при звільненні (а.с. 14).

Зі змісту довідки військової частини НОМЕР_1 від 21.11.2017 №608, виданої ОСОБА_1 вбачають наступні визначення додаткових видів грошового забезпечення з 01.10.2015 по 31.10.2017, а саме: надбавка за виконання особливих завдань, надбавка за кваліфікацію (2 клас), премія, надбавка у зв`язку із роботою, яка передбачає доступ до державної таємниці (а.с. 15).

16.05.2018 відповідачем виготовлено довідку у довільній формі №54 про грошове забезпечення та інші види виплат, з яких було сплачено єдиний соціальний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.11.2015 по 31.10.2017, до якої були включені всі види доходів за останні 24 місяці перед звільненням, включаючи: щомісячну додаткову грошову винагороду (60%), допомогу на оздоровлення, одноразові премії, матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань, одноразову допомогу при звільненні (а.с. 16).

06.06.2018 ОСОБА_1 звернулася до відповідача із заявою про видачу нової довідки про щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення та премії за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням), що подається для призначення пенсії відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", до якої включити надбавку за виконання особливо важливих завдань у розмірі 50%, надбавку за класну кваліфікацію у розмірі 5% від посадового окладу, надбавку у зв`язку з роботою, яка передбачає доступ до державної таємниці у розмірі 10% від посадового окладу, премії у розмірах 200%, 525%, 575%, щомісячну додаткову грошову винагороду (60%), допомогу на оздоровлення, одноразові премії (а.с. 17).

26.06.2018 листом військової частини №Б-4/22-638 відповідачем повідомлено, що згідно з Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" види грошового забезпечення (щомісячна грошова винагорода у розмірі 60%, грошова допомога на оздоровлення, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, одноразова грошова допомога) не включені до довідки, (оскільки не підпадають під категорію "надбавка", "премія" та/або не мають постійного характеру), у зв`язку з чим військова частина НОМЕР_1 вважає, що правових підстав для надання довідки ОСОБА_1 про додаткові види грошового забезпечення для обчислення пенсії з урахуванням інших додаткових видів грошового забезпечення (щомісячної грошової винагороди у розмірі 60%, грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та одноразової грошової допомоги) немає (а.с. 19).

Не погодившись з такою відповіддю відповідача, позивачка звернулась до суду з даним позовом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що в даному випадку позивач має право на призначення та отримання пенсії за вислугу років, відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" в розмірі, який має бути обчислений з грошового забезпечення, до якого включені, зокрема, щомісячна додаткова грошова винагорода, грошова допомога на оздоровлення, премії.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Частиною 2 ст. 19 Конституції Україні передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з п. 3, 4 ст. 9 Закону № 2011-ХІІ грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення виплачується в розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та має забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової служби, які звільняються з військової служби, зокрема, у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби за умови наявності у військовослужбовця вислуги 10 років і більше (п. 2 ст. 15 Закону № 2011-ХІІ).

Згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2007 року № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Постановою від 22 вересня 2010 року № 889 Кабінет Міністрів України встановив щомісячну додаткову грошову винагороду (далі - винагорода) для окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій.

Станом на час установлення і початку виплати - 01 жовтня 2010 року - винагорода мала виплачуватися військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), які займали посади плаваючого та льотного складу Збройних Сил, Державної прикордонної служби та льотного складу внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ (пункт 1).

Відповідно до п. 2 цієї Постанови граничні розміри, порядок та умови виплати винагороди, передбачені п. 1, визначаються Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ та Адміністрацією Державної прикордонної служби за погодженням з Міністерством праці та соціальної політики і Міністерством фінансів у межах затвердженого фонду грошового забезпечення.

Надалі до Постанови КМУ № 889 вносилися зміни, які розширювали перелік категорій військовослужбовців та інших осіб, яким відповідно до п. 1 цієї постанови встановлювалася винагорода.

13 березня 2013 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 161 (далі - Постанова КМУ № 161), згідно з якою назва і п. 1 Постанови КМУ № 889 викладені в новій редакції. Зокрема, у п. 1 передбачена виплата винагороди:

1) військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), які займають посади у Військово-Морських Силах Збройних Сил та Морській охороні Державної прикордонної служби, посади у військових частинах, підрозділах, закладах, установах та організаціях Збройних Сил (за переліком згідно з додатком), посади наземних авіаційних спеціалістів, що забезпечують безпеку польотів літаків та вертольотів, у військових частинах і підрозділах Повітряних Сил та Сухопутних військ Збройних Сил, посади у військових частинах і підрозділах високомобільних десантних військ та спеціального призначення Збройних Сил, і військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби) льотного складу Збройних Сил, внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ та Державної прикордонної служби - у розмірі, що не перевищує місячне грошове забезпечення;

2) військовослужбовцям Збройних Сил (крім тих, що зазначені у пп. 1 цього пункту, та військовослужбовців строкової військової служби):

- з 01 квітня 2013 року - у розмірі, що не перевищує 20 відсотків місячного грошового забезпечення;

- з 01 вересня 2013 року - у розмірі, що не перевищує 40 відсотків місячного грошового забезпечення;

- з 01 січня 2014 року - у розмірі, що не перевищує 60 відсотків місячного грошового забезпечення;

- з 01 квітня 2014 року - у розмірі, що не перевищує 80 відсотків місячного грошового забезпечення;

- з 01 липня 2014 року - у розмірі, що не перевищує місячне грошове забезпечення;

3) особам начальницького складу, які проходять службу на посадах льотного складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій, - у розмірі, що не перевищує місячне грошове забезпечення.

Пунктом 2 Постанови КМУ № 161 встановлено, Міністерство оборони зобов`язувалося забезпечити здійснення видатків, пов`язаних з набранням чинності цією постановою, в межах видатків на оплату праці, передбачених Міністерству в Державному бюджеті України на 2013 рік.

Водночас зміни, що вносилися до Постанови КМУ № 889, істотно не зачіпали положень п. 2 цієї постанови.

На виконання Постанови КМУ № 889 Міністр оборони України наказом від 15 листопада 2010 року № 595 затвердив Інструкцію про розміри і порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України, положення якої стали застосовуватися з 01 жовтня 2010 року.

У цьому акті визначені умови та порядок виплати особам офіцерського складу винагороди, окреслено перелік військовослужбовців, яким вона виплачується, регламентовано повноваження командира (начальника) військової частини (організації, установи) щодо підстав та розміру її виплати.

Пунктом 9 Інструкції передбачено, що розміри винагороди встановлюються наказами Міністра оборони України (начальника Головного управління розвідки Міністерства оборони) з урахуванням конкретної військової частини, займаної посади та особливостей умов проходження служби в межах видатків на грошове забезпечення, передбачених для Міністерства оборони (Головного управління розвідки Міністерства оборони) в Державному бюджеті України на відповідний рік.

Приписами ч. 3 ст. 43 Закону № 2262-ХІІ повноваження з визначення порядку призначення та виплати пенсій військовослужбовцям надано Кабінету Міністрів України.

Так, відповідно до п. 7 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393 Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей пенсії обчислюються з розміру грошового забезпечення, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 р. - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з урахуванням таких його видів: відповідних окладів за посадою, військовим (спеціальним) званням (для осіб рядового і начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту щомісячної надбавки за спеціальне звання) та відсоткової надбавки за вислугу років у розмірах, установлених за останньою штатною посадою, займаною перед звільненням; щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення, крім щомісячних надбавок (доплат), установлених особам, які мають право на пенсію за вислугу років згідно із законодавством і залишені за їх згодою та в інтересах справи на службі) та премії. Розмір щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням. Середня сума щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається шляхом ділення на 24 загальної суми цих видів грошового забезпечення за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням.

Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" також гарантовано право військовослужбовців, крім військовослужбовців строкової служби, на щорічну основну відпустку із збереженням грошового, матеріального забезпечення та наданням допомоги на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення (ч.1 ст.10-1 цього Закону).

Умови, розмір та порядок виплати військовослужбовцям зазначеної допомоги визначені Постановою №1294 та Інструкцією про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженою наказом Міністерства оборони України від 11 червня 2008 року №260 (далі - Інструкція №260).

Так, розмір грошової допомоги на оздоровлення визначається виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (крім винагород та морського грошового забезпечення), на які військовослужбовець має право за займаною ним штатною посадою на день вибуття в щорічну основну відпустку (підпункт 3 пункту 5 Постанови № 1294, підпункт 30.4 пункту 30 розділу ХХХ Інструкції №260).

Таким чином допомога на оздоровлення, одноразові премії є одноразовими додатковими видами грошового забезпечення, які відповідно до частини другої статті 9 Закону № 2011-ХІІ відносяться до складу грошового забезпечення військовослужбовців.

З матеріалів справи встановлено, що позивачу на момент звільнення виплачувалась щомісячна додаткова грошова винагорода в розмірі 60%. Вказаний факт підтверджується довідкою про розмір грошового забезпечення від 16.05.2018 №54 (а.с. 16) та грошовим атестатом №22 (а.с. 14).

Отже, враховуючи те, що щомісячна додаткова грошова винагорода, встановлена Кабінетом Міністрів України, виплачувалась позивачу в період з 01.01.2016 до моменту звільнення, мала постійний характер, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що в силу статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" розрахунок грошового забезпечення, який враховується при обчисленні пенсії повинен включати і щомісячну додаткову грошову винагороду. Доводи апелянта про відсутність підстав для включення додаткового виду грошового забезпечення до довідки про додаткові види грошового забезпечення для обчислення пенсії спростовуються наведеними вище положеннями Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", Закону № 2262-ХІІ, Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", а також Інструкції № 260, Постанов КМУ № 1294 та № 393.

Стосовно посилань скаржника на Рішення КСУ щодо тлумачення положень частини третьої статті 63 Закону № 2262-XII слід зазначити, що спір у справі, що розглядається стосується включення спірних виплат до грошового забезпечення, з якого призначається пенсія, а не перерахунку раніше призначеної пенсії.

Апелянтом не було надано доказів в підтвердження вимог апеляційної скарги, доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ч.1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення-без змін.

Згідно зі ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, рішення або ухвалу-без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ч. 4 ст. 241, ч. 3 ст. 243, ст.ст. 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 327-329 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 03.08.2018р. по справі № 816/2275/18 залишити без задоволення.
Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 03.08.2018р. по справі № 816/2275/18 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)О.А. Спаскін
Судді(підпис) (підпис) О.М. Калитка В.А. Калиновський
Повний текст постанови складений та підписаний: 02.11.2018.