Справа № 805/2881/18-а
Суддя: Сіваченко Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2018-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2018 року справа №805/2881/18-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ, вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Сіваченка І.В., суддів Шишова О.О., Блохіна А.А., секретар судового засідання Романченко Г.О., за участі представника відповідача ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державного підприємства "Шахта ім. М.С.Сургая" на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 03 серпня 2018 року (повне судове рішення складено 13 серпня 2018 року в м. Словянську) у справі № 805/2881/18-а (суддя в І інстанції Христофоров А.Б.) за позовом Державного підприємства «Шахта ім. М.С.Сургая" до Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області про визнання дій протиправними та зобов'язання утриматись від застосування заходів впливу, -

ВСТАНОВИВ:

В квітні 2018 року Державне підприємство "Шахта ім. М.С. Сургая" (далі ДП "Шахта ім. М.С. Сургая") звернулося до суду з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби України у Донецькій області (далі Управління) про визнання протиправними дій та зобов'язання утриматись від застосування заходів впливу.

В обґрунтування позову зазначив, що на підставі п.9-4 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 08.07.2010 року № 2464 «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон №2464) підприємство є звільненим від виконання своїх обов'язків, визначених ч.2 ст.6 Закону № 2464 на період з 14.04.2014 до закінчення антитерористичної операції або військового чи надзвичайного стану. Крім того, підприємство зверталось до ДФС з заявами про звільнення від виконання зобов'язань, однак Управління з 14.04.2014 року і по теперішній час вчиняє у відношенні ДП "Шахта ім. М.С. Сургая" заходи впливу та стягнення недоїмки з єдиного соціального внеску (далі ЄСВ), а саме: виносить рішення, вимоги про сплату недоїмки з ЄСВ та направляє їх на виконання до органів державної виконавчої служби. З огляду на зазначене вважав, що дії відповідача щодо застосування до підприємства заходів впливу, стягнення і відповідальності за порушення Закону №2464 і по теперішній час є протиправними та підлягають зупиненню до закінчення проведення АТО, а направлені на виконання до органів ДВС вимоги, підлягають відкликанню, з урахуванням уточнення позовних вимог, просив суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області щодо застосування до Державного підприємства «Шахта ім. М.С. Сургая" заходів впливу, стягнення та відповідальності за порушення Закону № 2464, а саме: винесення (прийняття, виставлення) вимоги про сплату недоїмки з ЄСВ від 06.10.2017 №Ю-9201-17 на суму 24649069,89 грн., від 06.11.2017 №Ю-9201-17 на суму 23677853,73 грн., від 04.12.2017 №Ю-9201-17 на суму 26821248,87 грн., від 11.01.2018 №Ю-9201-17 на суму 24192740,83 грн., від 06.02.2018 №Ю-9201-17 на суму 26853994,70 грн., від 07.03.2018 №Ю-9201-17 на суму 26863017,12 грн., а також направлення таких вимог на виконання до органів державної виконавчої служби України;

- зобов'язати відповідача утриматися від застосування заходів впливу, стягнення та відповідальності за порушення Закону № 2464, які полягають у винесенні (прийняття, виставлення) направленні вимог про сплату недоїмки з ЄСВ: від 06.10.2017 №Ю-9201-17, від 06.11.2017 №Ю-9201-17, від 04.12.2017 №Ю-9201-17, від 11.01.2018 №Ю-9201-17, від 06.02.2018 №Ю-9201-17, від 07.03.2018 №Ю-9201-17 на виконання до органів державної виконавчої служби на період до закінчення проведення антитерористичної операції;

- зобов'язання Управління відкликати направлені на виконання до органів державної виконавчої служби України вимоги щодо сплати державним підприємством "Шахта ім. М.С. Сургая" недоїмки з ЄСВ, а саме: від 06.10.2017 №Ю-9201-17, від 06.11.2017 №Ю-9201-17, від 04.12.2017 №Ю-9201-17, від 11.01.2018 №Ю-9201-17, від 06.02.2018 №Ю-9201-17, від 07.03.2018 №Ю-9201-17.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 03 серпня 2018 року було відмовлено у задоволенні адміністративного позову (а.с.120-123).

Не погодившись з таким судовим рішенням, ДП "Шахта ім. М.С. Сургая" подало апеляційну скаргу, в якій просило суд скасувати рішення суду першої інстанції, прийняти нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що перебування на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, де проводилася антитерористична операція, є підставою для зупинення застосування до таких платників заходів впливу, стягнення і відповідальності за порушення норм Закону №2464. Також, апелянт зазначив, що оскільки платник ЄСВ звільнений на час проведення АТО від своєчасності сплати ЄСВ, то й недоїмка з ЄСВ у платника не повинна утворюватися (а.с.144-149).

В судовому засіданні представник відповідача заперечував проти задоволення апеляційної скарги. Представник позивача до апеляційного суду не прибув.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, залишити без задоволення, з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що 01 вересня 2016 року ДП "Шахта ім. М.С. Сургая" звернулось до податкового органу з заявою про звільнення від виконання обов'язків, визначених ч.2 статті 6 Закону №2464 за період з 14.04.2014 року до закінчення АТО або військового чи надзвичайного стану.

05.09.2016 податковим органом надано відповідь на заяву підприємства, в якій зазначено, що підставою для звільнення від виконання обов'язків визначених ч.2 ст.6 Закону №2464, є заява платника єдиного внеску, яка подається в довільні формі не пізніше тридцяти календарних днів, наступних за днем закінчення антитерористичної операції, але Указу Президента України про закінчення АТО не видано та остаточний перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, буде затверджено Кабінетом Міністрів України у десятиденний строк з дня закінчення антитерористичної операції. Єдиним належним документом, що підтверджує настання обставин непереборної сили є Сертифікат Торгово-промислової палати України, який заявником не надано. Крім того, звернув увагу, що Законом України від 24.12.15 року № 911-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" (набрав чинності 01.01.2016) виключено підпункт 8 пункту 4 статті 11 Закону України від 02.09.2014 № 1669-VII "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" (далі Закон № 1669-VII) стосовно звільнення від зобов'язання сплати ЄСВ, штрафних та фінансовим санкцій.

Управлінням на підставі інформаційної системи органу доходів і зборів, акта документальної перевірки сформовано та направлено на адресу ДП "Шахта ім. М.С. Сургая" вимоги про сплату боргу (недоїмки) від:

- 06.10.2017 року №Ю-9201-17 на суму 24649069,89 грн;

- 06.11.2017 року №Ю-9201-17 на суму 23677853,73 грн;

- 04.12.2017 року №Ю-9201-17 на суму 26821248,87 грн;

- 11.01.2018 року №Ю-9201-17 на суму 24192740,83 грн;

- 06.02.2018 року №Ю-9201-17 на суму 26853994,70 грн;

- 07.03.2018 року №Ю-9201-17 на суму 26863017,12 грн.

Оскільки підприємством суми недоїмки самостійно сплачені не були, Управління звернуло вимоги до виконання, про що державним виконавцем прийняті постанови про відкриття виконавчого провадження.

Місцевий суд, ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, виходив з того, що жодна норма Закону не звільняє контролюючий орган, у разі наявності у платника боргу з єдиного внеску, від виконання обов'язку щодо формування вимог про сплату недоїмки на підставі наданої платниками звітності та у разі її узгодження направляти до органів ДВС, позивачем не наведено, а судом не встановлено, які правові норми відповідачем порушено під час формування та направлення вимог про сплату недоїмки з ЄСВ до виконавчого органу.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок обчислення та строки сплати єдиного внеску передбачені статтею 9 Закону №2464-VІ, зокрема, частиною восьмою зазначеної статті передбачено, що платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.

Закон № 1669-VII, який набрав чинності з 15.10.2014 року, визначає серед іншого тимчасові заходи для забезпечення підтримки суб'єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції.

Підпунктом 8 пункту 4 статті 11 "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 1669-VII внесено зміни до Закону № 2464-VІ, а саме підпункт б) розділ VIII "Прикінцеві та перехідні положення" було доповнено пунктом 9-3 (пункт 9-4 в редакції Закону з 13.03.2015 року) такого змісту:

"9-4. Платники єдиного внеску, визначені статтею 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції", де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014, звільняються від виконання своїх обов'язків, визначених частиною другою статті 6 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", на період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції або військового чи надзвичайного стану.

Підставою для такого звільнення є заява платника єдиного внеску, яка подається ним до органу доходів і зборів за основним місцем обліку або за місцем його тимчасового проживання у довільній формі не пізніше тридцяти календарних днів, наступних за днем закінчення антитерористичної операції.

Відповідальність, штрафні та фінансові санкції, передбачені цим Законом за невиконання обов'язків платника єдиного внеску в період з 15.10.2014 року до закінчення антитерористичної операції, до платників єдиного внеску, зазначених у цьому пункті, не застосовуються.

Недоїмка, що виникла у платників єдиного внеску, які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції", де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014, визнається безнадійною та підлягає списанню в порядку, передбаченому Податковим кодексом України для списання безнадійного податкового боргу".

З Єдиного державного реєстру, безоплатний доступ до яких забезпечується на підставі Порядку надання відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 10.06.2016р. № 1657/5, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 10 червня 2016р. за № 839/28969 встановлено, що Державне підприємство "Шахта ім. М.С. Сургая" зареєстровано за адресою: 85670, Донецька області, місто Вугледар, відповідно до Розпорядження Кабінету Міністрів України № 1275-р м. Вугледар входить до переліку населених пунктів, на території яких проводилась антитерористична операція.

Аналіз вищезазначених норм свідчить, що позивач звільняється від виконання зобов'язань платника єдиного внеску, встановлених частиною другою статті 6 Закону № 2464-VІ, у тому числі передбачених підпунктом першим частини другої цієї статті, а саме, своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Згідно з пунктами 3 та 4 розділу VI Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного соціального внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 №449, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 07.05.2015 за № 508/26953 (у редакції наказу Міністерства фінансів України від 28.03.2016 №393, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 21.04.2016 №609/28739) (далі - Інструкція №449) у разі, якщо платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску та або борги зі сплати фінансових санкцій орган доходів і зборів, протягом 10 робочих днів, що настають за календарним місяцем, у якому виникла або зросла недоїмка зі сплати єдиного внеску заборгованість зі сплати фінансових санкцій) надсилають вимогу про її сплату.

Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів платника на суму боргу, що перевищує 10 гривень.

При формуванні вимоги про сплату боргу (недоїмки) їй присвоюється порядковий номер, який складається з трьох частин: 1 частина - літера "Ю" (вимога до юридичної особи) або "Ф" (вимога до фізичної особи), 2 частина - порядковий номер, 3 частина - літера "У" (узгоджена вимога).

Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується під одним порядковим номером до повного погашення сум боргу.

У разі якщо платник єдиного внеску протягом десяти календарних днів з дня надходження (отримання) вимоги про сплату боргу (недоїмки) не сплатив зазначених у вимозі сум недоїмки та штрафів з нарахованою пенею, не узгодив вимогу з органом доходів і зборів, не оскаржив вимогу в судовому порядку або не сплатив узгодженої в результаті оскарження суми боргу (недоїмки) (з дня отримання відповідного рішення органу доходів і зборів або суду), орган доходів і зборів протягом десяти робочих днів надсилає в порядку, встановленому Законом, до органу державної виконавчої служби вимогу про сплату боргу (недоїмки).

Відповідно до абзаців 1, 3, 4 частини 4 статті 25 Закону №2464, орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Платник єдиного внеску зобов'язаний протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею.

У разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з органом доходів і зборів шляхом оскарження вимоги про сплату єдиного внеску в адміністративному або судовому порядку.

Наведені норми законодавства, які регулюють спірні правовідносини не звільняють контролюючий орган, у разі наявності у платника боргу з єдиного внеску, від виконання обов'язку щодо формування вимог про сплату недоїмки на підставі наданої платниками звітності та у разі її узгодження направляти до органів ДВС.

Таким чином, відповідач сформував спірні вимоги на виконання приписів Закону № 2464-VІ та Інструкція №449, та після їх узгодження (відсутність оскарження, списання безнадійного боргу) направив до органу державної виконавчої служби.

Отже, в даному випадку відповідач діяв в межах наданих йому повноважень, у зв'язку з чим відсутні підстави для задоволення позовних вимог в частині визнання протиправними дій відповідача щодо застосування заходів впливу, стягнення та відповідальності за порушення Закону №2464, що полягали у формуванні вимог про сплату недоїмки з ЄСВ та направлення цих вимог на виконання до органів державної виконавчої служби на період закінчення антитерористичної операції.

Більш того, вимога є рішенням субєкта владних повноважень, тому позивачем неправильно обрано спосіб захисту своїх прав: у випадку, якщо дії матеріалізуються у вигляді рішення, судовому оскарженню підлягає саме останнє, а не дії органу.

Також, в матеріалах справи відсутні будь-які докази щодо оскарження платником вимог про сплату недоїмки (боргу) з ЄСВ, на які посилається підприємство в позовних вимогах, хоча Закон №2464 прямо передбачає таке право у разі незгоди з розрахунком суми недоїмки єдиного внеску шляхом оскарження вимоги про сплату єдиного внеску в адміністративному або судовому порядку.

Разом з тим, колегія суддів зауважує, що ДП "Шахта ім. М.С. Сургая" обираючи інший спосіб захисту, такий як оскарження вимоги про сплату єдиного внеску в судовому порядку, звертався до суду з позовними вимогами про скасування вимог про сплату боргу (недоїмки). Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 15 серпня 2018 року, яке набрало законної сили 18 вересня 2018 року, скасовано вимогу Головного управління ДФС у Донецькій області від 04.05.2018 № Ю-9201-17 про сплату Державним підприємством «Шахта ім. М.С. Сургая» єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування в частині нарахування недоїмки в сумі 17875425 грн. 94 коп.

Стосовно доводів апелянта про правильність обрання способу захисту вже порушеного права (зобовязання утриматися від вчинення певних дій) та вимог про зобов'язання відповідача відкликати вже направлені на виконання до органів державної виконавчої служби вимоги про сплату недоїмки з ЄСВ, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси. Рішення суду не може бути прийнято на майбутнє, не може ґрунтуватися на припущеннях та домислах, котрі на момент ухвалення рішення ще не відбулись, оскільки таке рішення буде суперечити законодавчо визначеним принципам і завданням адміністративного судочинства.

Відповідно до п. 10.3 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20.05.2013 №7 резолютивна частина рішення не повинна містити приписів, що прогнозують можливі порушення з боку відповідача та зобов'язання його до вчинення чи утримання від вчинення дій на майбутнє.

Таким чином, метою та завданням адміністративного судочинства, зокрема, є захист та поновлення порушених прав.

Суд зазначає, що Законом № 2464 та Інструкцією №449 визначено обов'язок податкового органу щодо формування та, у разі невиконання платником вимоги про сплату недоїмки у добровільному порядку, направлення вимоги до виконавчого органу. З урахуванням вищезазначеного та правомірності сформованих спірних вимог, суд вважає, що відсутні підстави для задоволення позовних вимог в частині зобов'язання відповідача відкликати направлені на виконання вимоги про сплату недоїмки з ЄСВ.

Відповідно до вимог статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших субєктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку субєктів владних повноважень.

В свою чергу, суд захищає лише порушені, невизнані або оспорюванні права, свободи та інтереси учасників адміністративних правовідносин.

При цьому, задоволенню в адміністративному судочинстві підлягають лише ті вимоги, які відновлюють порушені права чи інтереси особи в сфері публічно-правових відносин.

Оскільки позивач, знаючи та раніше використавши правильний спосіб захисту своїх прав у вигляді судового оскарження саме вимоги, в даній справі свідомо вимагав застосувати до спірних правовідносин саме визначений ним в позовній заяві спосіб захисту прав, апеляційний суд вважає процесуально невірним та неможливим здійснювати вихід за межі позовних вимог, обираючи зовсім інший спосіб (правильний на думку суду) захисту прав позивача. Останній не позбавлений права скористатись вірним способом захисту своїх прав в установленому законодавством порядку.

Відповідно до положень ч.1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, оскільки суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Керуючись статтями 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державного підприємства "Шахта ім. М.С. Сургая" залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 03 серпня 2018 року у справі №805/2881/18-а залишити без змін.

Повне судове рішення 07 листопада 2018 року.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді І.В. Сіваченко

ОСОБА_2

ОСОБА_3