Справа № 808/1294/18
Суддя: Чередниченко В.Є.
Дата ухвалення: 2018-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а їн и

06 листопада 2018 року м. Дніпросправа № 808/1294/18
(суддя Бойченко Ю.П. м. Запоріжжя)

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Чередниченка В.Є. (доповідач),

суддів: Іванова С.М., Панченко О.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпро адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 10 травня 2018 року в адміністративній справі № 808/1294/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 06 квітня 2018 року звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя, згідно з яким просить:

- визнати протиправними дії відповідача щодо відмови в перерахунку пенсії ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, з урахуванням положень ч.1 ст.29 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»;

- зобовязати відповідача перерахувати та виплачувати позивачу пенсію за віком у розмірі, обчисленому із застосуванням підвищення, передбаченого ч.1 ст.29 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» за більш пізній вихід на пенсію у розмірі 26%, починаючи з 02.02.2017, з дати призначення пенсії за віком.

Позов обґрунтовано тим, що позивач набув право на обчислення пенсії із застосуванням підвищення, передбаченого ч.1 ст.29 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» за більш пізній вихід на пенсію, однак відповідач протиправно відмовив йому у такому підвищенні.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 10 травня 2018 року позов задоволено частково.

Суд, визнав протиправними дії відповідача щодо відмови в перерахунку пенсії позивачу з урахуванням положень ч.1 ст.29 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» та зобовязав відповідача перерахувати та виплачувати позивачу пенсію за віком у розмірі, обчисленому із застосуванням підвищення, передбаченого ч.1 ст.29 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» за більш пізній вихід на пенсію, починаючи з 01.03.2018 року. У задоволенні решти позовних вимог відмовив.

Рішення суду мотивовано тим, що позивач набув права на обчислення пенсії із застосуванням підвищення, передбаченого ч.1 ст.29 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» за більш пізній вихід на пенсію. Крім того, суд першої інстанції зробив висновок щодо необхідності задоволення позову починаючи з 01.03.2018 року у звязку з тим, що позивач звернувся до відповідача з відповідною заявою 12.03.2018 року.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову позивач оскаржив його до апеляційного суду. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити повністю.

Апеляційна скарга фактично обґрунтована тим, що з заявою встановленої форми про призначення пенсії за віком позивач вперше звернувся до відповідача 02.02.2017 року, проте йому було призначено пенсію із застосування показника середньої заробітної плати за 2007 рік, що ним було оскаржено в судовому порядку, а з заявою від 12.03.2018 року позивач звернувся до відповідача вдруге.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло підтвердження під час апеляційного розгляду справи, що ОСОБА_1 народився 25 вересня 1952 року.

З 24.10.1992 року позивач перебував на обліку в ОСОБА_2 обєднаному управлінні Пенсійного фонду України м. Запоріжжя та отримував пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Після призначення пенсії ОСОБА_1 продовжував працювати.

25.09.2012 року позивачу виповнилося 60 років.

З 02.02.2017 року ОСОБА_1, на підставі постанови Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 17.03.2017 по справі №336/1137/17, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 12.05.2017, призначено пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, що передують року звернення з заявою про призначення пенсії (2014-2016 роки).

12.03.2018 року позивач звернувся до відповідача з заявою про перерахунок пенсії за віком із застосуванням підвищення, передбаченого ст. 29 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», а саме застосування підвищення розміру пенсії на 0,5% за кожний повний місяць страхового стажу після досягнення пенсійного віку у разі відстрочення виходу на пенсію на строк до 60 місяців.

ОСОБА_2 обєднаного УПФУ м. Запоріжжя від 15.03.2018 № 155/Р-1 ОСОБА_1 повідомлено, що він не має права на підвищення пенсії, яке передбачене ст. 29 Закону, оскільки до призначення пенсії за віком йому виплачувалася пенсія за вислугу років.

Правомірність дій відповідача щодо відмови позивачу здійснити розрахунок пенсії із застосуванням підвищення, передбаченого ч.1 ст. 29 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» за більш пізній вихід на пенсію починаючи з 02.02.2017 року є предметом спору переданого на вирішення суду.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при винесенні оскарженого рішення, виходить з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Враховуючи те, що рішення суду першої інстанції оскаржується позивачем виключно в частині строку з якого має бути поновлена пенсія позивача, суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції лише в цій частині.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ст.44 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері праці та соціальної політики, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Як вбачається з матеріалів справи, з заявою про перерахунок пенсії за віком із застосуванням підвищення, передбаченого ст. 29 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» позивач звернувся до відповідача 12.03.2018 року (а.с.20).

Тобто, про бажання позивача реалізувати своє право передбачене ст. 29 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» останній заявив 12.03.2018 року шляхом подачі відповідної заяви.

Відповідно до частини 4 статті 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» перерахунок пенсії провадиться з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15-го числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15-го числа.

Враховуючи те, що судом першої інстанції встановлено наявність права у позивача на розрахунок його пенсії із застосуванням підвищення, передбаченого ч.1 ст. 29 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» за більш пізній вихід на пенсію, а також те, що з відповідною заявою останній звернувся до відповідача 12.03.2018 року, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність задоволення позову з урахуванням дати цього звернення.

При цьому, суд апеляційної інстанції вважає помилковими доводи позивача про те, що його перше звернення з вимогою щодо застосування підвищення, передбаченого ч.1 ст. 29 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» відбулося 02.02.2017 року, оскільки звернення з заявою, якою позивач виявив своє волевиявлення щодо застосування зазначених норм при розрахунку його пенсії відбулось саме 12.03.2018 року (а.с.20).

Інших заяв з вимогою застосування підвищення, передбаченого ч.1 ст. 29 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» з більш ранньою датою звернення до відповідача матеріали справи не містять.

Крім того, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що з тексту постанови Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 17.03.2017 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 12.05.2017 року у справі №336/1137/17 вбачається що, в заяві від 02.02.2017 року позивач порушує лише питання щодо призначення йому пенсії за віком.

На підставі зазначеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції під час розгляду цієї справи об'єктивно, повно та всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, дав їм правильну юридичну оцінку і ухвалив законне, обґрунтоване рішення без порушень норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому постанову суду першої інстанції у цій справі необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись: пунктом 1 частини 1 статті 315, статтями 316, 321, 322, 327, 329 КАС України, Третій апеляційний адміністративний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 10 травня 2018 року в адміністративній справі № 808/1294/18 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках передбачених пунктом 2 частини 5 статтею 328 КАС України до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 06 листопада 2018 року.

Головуючий - суддя В.Є. Чередниченко

суддя С.М. Іванов

суддя О.М. Панченко