Справа № 642/5165/18
Суддя: Вікторов В. В.
Дата ухвалення: 2018-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

"07" листопада 2018 р.
Справа № 642/5165/18
Провадження № 2-а/642/149/18
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

07 листопада 2018 року Ленінський районний суд м. Харкова

у складі головуючого судді Вікторова В.В.,

за участю секретаря Самотой М.Є.

розглянувши в порядку спрощеного провадження в приміщенні суду в м. Харкові адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора УПП в Харківській області Шевченко Наталії Віталіївни про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

В с т а н о в и в:

У вересні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до інспектора УПП в Харківській області Шевченко Н.В. про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, у якому просить визнати протиправними дії інспектора Управління патрульної поліції у Харківській області рядового поліції ОСОБА_2 щодо винесення постанови про накладання адміністративного стягнення та скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАВ № 588241, якою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено штраф у розмірі 425 грн.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова 03 жовтня 2018 року було відкрито провадження за вищевказаною справою та розгляд справи постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 10 вересня 2018 року, рухаючись на власному автомобілі по проспекту Гагаріна та на перехресті з вул. Південнопроектна, порівнявшись з лінією світлофора, зелений сигнал, на якому дозволяючий рух прямо по проспекту Гагаріна, в цей момент почав мигати. Він, керуючись п. 8.7.3.в. Правил дорожнього руху України «Зелений миготливий дозволяє рух, але інформує про те, що незабаром буде ввімкнено сигнал, який забороняє рух», продовжив рух через перехрестя. Закінчуючи проїзд перехрестя, на виїзді за його межі, утворювані лініями світлофорів, на зустрічному світлофорі, дублюючого сигналами з протилежного напрямку та розташованого ліворуч від напрямку руху прямо по проспекту Гагаріна вже ввімкнувся жовтий сигнал. Виконуючи вимогу п. 16.8. ПДР України «Водій, який виїхав на перехрещення проїзних частин згідно із сигналом світлофора, що дозволяє рух, повинен виїхати у наміченому напрямку незалежно від сигналів світлофора на виїзді», він проїхав перехрестя. Продовживши рух далі в напрямку вул. Одеська зупинився на червоний сигнал світлофора пішохідного перехода, який не доїзджаючи вул. Ньютона. Дочекавшись зеленого сигналу, перед цим переходом, продовжив рух далі. На наступному перехресті проспект Гагаріна, Одеська та ОСОБА_3 також зупинився на червоний сигнал і вже стоячи більше десяти секунд побачив позаду свого автомобіля, автомобіль поліції, який наздогнав його тільки перед цим перехрестям і ставши за ним тільки увімкнув проблисковий маячок синього кольору та подав гучномовцем команду зупинитися за перехрестям. Дочекавшись зеленого сигналу, він проїхав перехрестя та виконав вимогу поліції зупинитися. Інспектор УПП лейтенант поліції ОСОБА_2 зразу з перших слів звинуватила його у скоєнні правопорушення, а саме порушення вимоги п.8.7.3.г ПДР «Жовтий сигнал - забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів».

В подальшому постановою серії ЕАВ № 588241 на нього накладено адміністративне стягнення за ч. 2 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу розміром 425 грн. Постанова мотивована тим, що він проїхав перехрестя на заборонений червоний сигнал світлофора.

Позивач вважає, що дії поліцейського ОСОБА_2 щодо притягнення до адміністративної відповідальності та прийняте рішення за Постановою, є такими, що не відповідають вимогам закону, оскільки інспектор порушив його права, передбачені ст. 268 КУпАП, а саме позбавив його права надавати пояснення, подавати докази, користуватися юридичною допомогою адвоката. Його письмових пояснень не було відібрано. Сама норма ПДР України, яку поліцейський вважав, що він порушив - тобто проїзд на забороняючий червоний сигнал світлофора, передбачає завершену дію, яка підлягає безумовному підтвердженню фактичними даними, тобто доказами. Крім того, позивач вважає, що інспектор незаконно розглянув справу на місці зупинки транспортного засобу, не дав йому можливості скористатися своїми правами, передбаченими ст. 268 КУпАП у повному обсязі. Крім того, поліцейський проігнорував вимоги ч. 2 ст. 33 КУпАП. Розгляд справи на дорозі, на місці зупинки транспортного засобу, унеможливило виконання вимог ст. 245 КУпАП щодо всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи. Таким чином вважає постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності незаконною та просить її скасувати.

Сторони належним чином повідомлені про те, що справа буде розглядатись в порядку спрощеного позовного провадження з їх повідомленням (викликом), що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень.

Позивач до судового засідання не з'явився. Надав суду заяву, у якій просив позов розглянути без його участі та зазначив, що підтримує позовні вимоги, просить позов задовольнити у повному обсязі (а.с. 15).

Відповідно до ч. 3 ст. 268 КАС неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій. Суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних доказів у відсутність представника відповідача.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, судом встановлено наступне.

10 вересня 2018 року постановою серії ЕАВ № 588241 на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за ч. 2 ст. 122 КУпАП у виді штрафу розміром 425 грн. Вказана постанова складена інспектором УПП в Харківській області 2-го батальйону 2-ої роти, лейтенантом поліції ОСОБА_2.

Відповідно до постанови серії ЕАВ № 588241 10.09.2018 року о 03-37 год. по просп. Гагаріна, 191 у м. Харкові водій ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом проїхав перехрестя на заборонений жовтий сигнал світлофора, чим порушив п.8.7.3.г ПДР, а саме порушення проїзду на заборонений жовтий сигнал, що забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів.

Відповідно до ст. 52 Закону України «Про дорожній рух» контроль у сфері безпеки дорожнього руху здійснюється Кабінетом Міністрів України, місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, Національною поліцією, іншими спеціально уповноваженими на те державними органами (державний контроль), а також міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади (відомчий контроль).

Згідно п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Статтею 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлені повноваження органів Національної поліції щодо розгляду справ про адміністративні правопорушення.

Так, органи Національної поліції розглядають справи, в тому числі: про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (зокрема, частини перша, друга, третя і п'ята статті 122КУпАП).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Частиною 1 статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За загальними правилами ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Положеннями частини 1 статті 73 КАС України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем не надані суду докази на обґрунтування наявності підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності та прийняття оскаржуваної постанови.

Відповідно до ст. 3 Конституції України, людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав людини є головним обов'язком держави.

Згідно ч.2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб»єкта владних повноважень обов»язок щодо доказування правомірності свого рішення , дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Але відповідач не надав доказів правомірності своїх дій, незважаючи на те, що ОСОБА_1 на місці зупинки не визнав свою вину у вчиненні правопорушення, не були надані суду також і інші докази на підтвердження вини позивача.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документам.

Відповідно до ст. 252 КУпАП та п. 10 «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» затвердженої наказом МВС № 1395 від 07.11.2015 р., поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ч. 2 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції (ст. 222 КУпАП визначено компетенцію Національної поліції щодо розгляду справ про адміністративні правопорушення, а саме, зазначено що «органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення:..., зокрема, і за статтею 122»).

У випадках, передбачених частинами першою та другою ст. 258 КУпАП уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу (ч. 4 ст. 258 КУпАП).

Згідно ч. 5 ст. 258 КУпАП, якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Крім того, «Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» затвердженої наказом МВС № 1395 від 07.11.2015 р. встановлено, що у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою, третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

Відповідно до ч. 2 ст.19 Конституції України органи державної влади та їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Оскільки, відповідачем не доведено правомірність прийнятого ним рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, не надано належних, допустимих, достовірних і достатніх доказів законності та обґрунтованості постанови, не надано відзиву, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

При цьому, суд зазначає стосовно доводів позивача щодо визначення поняття «за місцем вчинення» відповідно до Рішення Конституційного суду України від 26 травня 2015 року №5-рп/2015 «зокрема, словосполучення «за місцем його вчинення», застосоване у положенні частини першої статті 276 Кодексу, за якою «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», вказує на місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення у межах його територіальної юрисдикції згідно з адміністративно-територіальним устроєм України».

Таким чином, так як не доведено в судовому засіданні, що водій ОСОБА_1 порушив Правила дорожнього руху, вина його у вчиненні адмінправопорушення не доведена, то суд вважає за можливе адміністративний позов задовольнити.

Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі ст. 288 КУпАП, то підстави для стягнення з відповідача судового збору відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. 19 Конституції України, ч. 2 ст. 122 КУпАП, ст. ст. 6, 8, 9, 72, 77, 139, 242, 243-246, 262, 286 КАС України, суд -

В и р і ш и в:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора УПП в Харківській області Шевченко Наталії Віталіївни про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити.

Визнати протиправними дії інспектора Управління патрульної поліції у Харківській області, лейтенанта поліції ОСОБА_2 щодо винесення постанови про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху відносно ОСОБА_1.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАВ № 588241, винесену інспектором Управління патрульної поліції у Харківській області, лейтенантом поліції ОСОБА_2, якою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено штраф у розмірі 425 грн.

Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Ленінський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з дня проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Вікторов В.В