Справа № 310/4214/17
Суддя: Черткова Н. І.
Дата ухвалення: 2018-11-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 310/4214/17
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2018 року м. Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого: судді Черткової Н.І.,

за участю секретаря судового засідання - ДимовоїЛ.В.,

представника заінтересованої особи- Смирнової Н.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Бердянську заяву Головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ про зміну способу і порядку виконання рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 26 червня 2018 року по справі № 310/4214/17,-

В С Т А Н О В И В :

Заявник звернувся до суду з заявою про зміну способу і порядку виконання судового рішення, винесеного Бердянським міськрайонним судом Запорізької області по справі № 310/4214/17 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 обєднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити дії, посилаючись на наступне. На виконанні у відділі примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області перебуває виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 310/4214/17, виданого 26.06.2018 року Бердянським міськрайонним судом Запорізької області про зобов'язання ОСОБА_2 об'єднаного Управління пенсійного Фонду України в Запорізькій області провести ОСОБА_1 нарахування та виплату (з урахуванням проведених виплат) державної та додаткової пенсії у відповідності до положень Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ з урахуванням ст.28 ЗУ «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування» за період з 01.01.2014 року по 02.08.2014 року.

Листом від 12.09.2018 р. Бердянське об"єднане УПФ Українив в Запорізькій області повідомив про неможливість виконання рішення суду в частині виплат коштів у зв"язку з відсутністю відповідних асигнувань, в листі також управлнням повідомлено про здійснення перерахунку недоплачених ОСОБА_1 суми коштів.

Заявник вказав, що коштів на виплату заборгованості управлінню не відилено, а сума недоплачених коштів скаладє 43635,38 грн.

Заявник зазначив, що Бердянське об»єднане управління ПФУ України в Запорізькій області є бюджетною установою та утримується за рахунок коштів державного бюджету, тому виходячи із вищевикладеного, примусове списання коштів з рахунків управління, для подальшого повного виконання рішення суду може бути здійснено виключно органами казначейства. У зв"язку з тим, що резолютивна частина рішення містить необхідність виконати дії зобов»язального характеру, без визначення конкретної суми до стягнення з боржника на користь стягувача, а органами казначейства виконуються рішення про стягнення коштів державного та місцевого бюджетів, стягувач не має можливості для подальшого повного виконання рішення суду, прд"явити його на воконання до органів казначейства. Представник заявника в судове засідання не з»явився, надав судові заяву про розгляд справи за його відсутності, вимоги, викладені в заяві підтримав у повному обсязі. Представник боржника ОСОБА_2 об"єднаного УПФУ в Запорізькій області - ОСОБА_3 в судовому засіданні вважала заяву такою, що не підлягає задоволенню. Стягувач в судове засідання не з"явився, надав судові заяву про розгляд справи за його відсутності та заперечення на вказану заяву. Суд, розглянувши заяву, прийшов до висновку про необхідність відмовити в її задоволенні, з огляду на таке. Відповідно до ч. 2 ст. 95 Конституції України будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків визначаються виключно законами України про державний бюджет на відповідний рік. Встановлено, що зазначені упостанові Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду по справі № 310/4214/17 від 17 травня 2018 року, зобов'язання, покладені на відповідача (боржника), є позовними вимогами, як обраний судом вид захисту порушених прав позивача (боржника), які суд задовольнив. За таких обставин, заявник просить змінити не спосіб виконання постанови суду, а судове рішення по суті позовних вимог і вирішити додаткову позовну вимогу про стягнення коштів, яка не була предметом розгляду та дослідження адміністративним судом під час прийняття постанови. Приписами ст. 378 КАС України передбачено, що необхідною умовою для зміни способу виконання судового рішення є наявність обставин, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, які б зумовлювали необхідність такої зміни, адже в такий спосіб змінюються висновки вже прийнятого судового рішення. Таким чином, зміна способу виконання рішення повинна узгоджуватися з тими обґрунтуваннями судового рішення, на яких базуються висновки суду, що містяться в резолютивній частині судового рішення.

Звертаючись з заявою до суду про зміну способу виконання судового рішення, заявник просить змінити спосіб і порядок виконання рішення суду з «зобов'язання» на «стягнення», проте вказані вимоги заяви про зміну порядку і способу виконання судового рішення суду суд вважає такими, що не узгоджуються зі змістом ст. 378 КАС України, оскільки, по суті, є іншими позовними вимогами, які не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Судом, в ході судового розгляду не було встановлено наявності обставин, що перешкоджають належним чином виконати рішення суду.

Разом з тим, під зміною способу і порядку виконання судового рішення розуміється прийняття судом нових заходів для виконання рішення у разі неможливості його виконання у порядку і способом, раніше встановленим, але при цьому не змінюючи його змісту. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що зміна способу і порядку виконання рішення суду з «зобов'язання» на «стягнути» фактично потягне за собою зміну резолютивної частини судового рішення.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з Конституцією України Державний бюджет України і бюджетна система України встановлюються виключно законами (пункт 1 частини 2 статті 92). Такими законами є закони України про Державний бюджет України на кожний рік, Бюджетний кодекс України. Отже, орган Пенсійного фонду України фактично не є власником коштів, які підлягають виплаті позивачу у справі, а здійснює, по суті, лише розподіл таких коштів, які надходять з Державного бюджету України у встановленому законом порядку.

Відповідно до інформаційного листа Вищого Адміністративного Суду України від 13 червня 2013 року за вх.№ 1483/12/13-12 та постанови Верховного Суду України від 28 жовтня 2008 року, а саме: згідно ст.ст. 21, 105 КАС України (в редакції Закону № 2147-/ТІІ від 03.10.2017) адміністративний суд повинен визнавати дії відповідачів - органів, які здійснюють нарахування та виплати соціальних виплат пенсій категорії громадян, протиправними у випадку порушення закону та зобов'язувати здійснювати нарахування і виплату належних сум відповідно до закону, а не ухвалювати рішення про стягнення конкретних сум. Таке правило підлягає застосуванню і під час вирішення питання про зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення.

Відповідно до ч.ч.1,.2 статті 23 Бюджетного кодексу України, будь-які бюджетні зобов'язання та платежі з бюджету можна здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного призначення, встановленого законом про Державний бюджет України. Згідно з ч.2 статті 72 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», кошти Пенсійного фонду не включаються до складу Державного бюджету України. Пенсійний фонд України за рахунок коштів Державного бюджету України реалізує бюджетну програму КПКВК 2506020 «Дотація на виплату пенсій, надбавок та підвищень до пенсій, призначених за різними пенсійними програмами», згідно з якою Пенсійному фонду виділені бюджетні асигнування для виплати пенсій у розмірах, визначених законодавством. Головним розпорядником коштів за цією програмою є Міністерство соціальної політики України, розпорядником нижчого рівня - Пенсійний фонд України. Суд, оцінивши усі докази в їх сукупності, вважає вимоги, викладені в заяві, незаконними та необгрунтованими, та такими, що не підлягають задоволенню.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.378 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви Головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ про зміну способу і порядку виконання рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 26 червня 2018 року, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Третього апеляційного адміністративного суду на протязі п»ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляд справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст ухвали суду виготовлено 05 листопада 2018 року.

Суддя: