Справа № 0640/4219/18
Суддя: Капинос Оксана Валентинівна
Дата ухвалення: 2018-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2018 року м. Житомир справа № 0640/4219/18

категорія 8.2.3

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Капинос О.В., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Головне управління ДФС у Житомирській області до Товариство з обмеженою відповідальністю "ЕЛЕН СТ" про стягнення 103846,58 грн.,

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Головного управління ДФС у Житомирській області, у якому просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕЛЕН СТ" податкову заборгованість у сумі 103 846, 58 грн з рахунків у банку, що обслуговують платника податків, з підстав порушення норм податкового законодавства.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що за Товариством з обмеженою відповідальністю "ЕЛЕН СТ" рахується податковий борг з податку на додану вартість на загальну суму 103 846, 58 грн, серед яких: 73 390,00 грн - основний платіж та 27 116,00 грн - штрафна санкція, 3 340,58 грн – пеня.

Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду від 28.08.2018 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідач у строк, визначений ч.5 ст.162, ч.1 ст.261 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) та встановлений ухвалою суду від 28.08.2018 відзив на адміністративний позов не надіслав.

Частиною 6 ст. 162 КАС України визначено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до ч.4 ст. 159 КАС України подання заяв по суті справи є правом учасників справи.

Згідно з ч.5 ст.250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог з наступних підстав.

Судом встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю "ЕЛЕН СТ" як платник податків перебуває на податковому обліку в Житомирській ОДПІ ГУ ДФС у Житомирській області, що підтверджується реєстраційними даними (а.с.8).

З матеріалів справи вбачається, що за відповідачем рахується податковий борг з податку на додану вартість на загальну суму 103 846, 58 грн, серед яких: 73 390,00 грн – основний платіж та 27 116,00 грн – штрафна санкція, 3 340,58 грн – пеня.

У зв'язку із не сплатою грошового зобов'язання у встановлені Податковим кодексом України граничні строки, податкове зобов'язання у розмірі набуло статусу податкового боргу.

Сума заборгованості також підтверджується наявним у матеріалах справи зведеним розрахунком сум податкового боргу, які не були задоволені боржником протягом строку, встановленого для їх погашення (а.с.9).

Оскільки суб'єктом господарювання податковий борг у добровільному порядку самостійно сплачено не було, позивач звернувся із вказаним позовом до суду щодо його стягнення у судовому порядку.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Статтею 67 Конституції України проголошено, що кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Згідно з пп.16.1.4 п.16.1 ст.16 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний, зокрема, сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Підпунктом 14.1.39 пункту 14.1 ст.14 Податкового кодексу України встановлено, що грошове зобов'язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Згідно з пп.14.1.175 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов’язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до п.54.3 ст.54 Податкового кодексу України контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов'язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.

За приписами пункту 57.3 статті 57 ПК України, у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1-54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Судом встановлено, що на підставі акту перевірки №2570/06-30-12-01-27/40098008 від 17.05.2017 та відповідно до п.п.54.3.3 п.54.3 ст.54 і п.120.1 ст.120 Податкового кодексу України, контролюючим органом винесено податкове повідомлення-рішення № від 04.07.2017, відповідно до якого до платника податків застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 170 грн (а.с.10).

Підставою для винесення податкового повідомлення - рішення № від 04.09.2017 про визначення грошового зобов’язання з плати податку на додану вартість з вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) за основним платежем у розмірі 53 845,00 грн, в тому числі за податковими зобов’язаннями у сумі 43 076, 00 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями у розмірі 10 769, 00 грн, слугували висновки акту перевірки 4731/06-30-12-01-27/40098008 від 19.07.2017 (а.с.11).

На підставі акту перевірки №4683/06-30-12-01-27/40098008 від 18.07.2017 та в порушення гл.2, ст..49 п.49.18, пп.49.18.1, ст.203 п.203.1 Податкового кодексу України, контролюючим органом прийнято податкове повідомлення-рішення №1 від 12.09.2017, відповідно до якого до платника податків застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 1 020, 00 грн (а.с.12).

За порушення п.187.1 ст187, п.200.1 та п.200.2 ст. 200 Податкового кодексу України та на підставі акту перевірки №5147/06-30-12-01-27/40098008 від 09.08.2017, контролюючим органом винесено податкове повідомлення-рішення №1 від 29.09.2017, яким позивачу збільшено суму грошового зобов’язання за платежем податок на додану вартість з вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) у розмірі 45 471,00 грн., в тому числі за податковими зобов’язаннями 30 314,00 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями 15 157,00 грн (а.с.13).

Також, відповідачу на підставі ст.129 кодексу України нарахована пеня в сумі 3 340, 58 грн.

Вказані податкові повідомлення-рішення були надіслані відповідачу за податковою адресою останнього та повернуті поштовою службою, тобто за нормами податкового законодавства вважаються врученими (а.с.10-14 зворот).

У відповідності до підпункту 58.3 статті 58 Податкового кодексу України податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) платнику податків, якщо його передано посадовій особі такого платника податків під розписку або надіслано листом з повідомленням про вручення. У разі коли пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення або податкові вимоги, або рішення про результати розгляду скарги через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення або податкову вимогу, або рішення про результати розгляду скарги, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога, або рішення про результати розгляду скарги вважаються врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.

Згідно з п.59.1 ст.59 Податкового Кодексу України, у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Доказів оскарження відповідачем вищевказаних податкових повідомлень-рішень до суду не надходили, а тому податкове зобов’язання відповідача є узгодженим та підлягає до сплати.

Однак, позивач не сплатив узгоджене податкове зобов’язання щодо сплати податку на додану вартість, визначене податковим повідомленням-рішенням.

Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що у відповідача наявний податковий борг зі сплати податку на додану вартість, який виник у зв’язку з несвоєчасною сплатою узгодженого податкового зобов’язання.

Відповідно до п.203.1 ст.203 Податкового кодексу України податкова декларація подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Позивачем вживались заходи щодо стягнення податкової заборгованості у встановленому законодавством порядку, відповідно до пунктів 59.1, 59.4 статті 59 ПК України. Так, контролюючим органом виставлена податкова вимога від 23.10.2017 №10444-17 (підпункт14.1.153 пункту 14.1 статті 14 ПК України), яка надіслана відповідачу за податковою адресою останнього та повернуте поштовою службою з відміткою "за закінченням встановленого строку зберігання", тобто за нормами податкового законодавства вважаються врученим (а.с.14).

В силу норм пунктів 59.3, 59.5 статті 59 та статті 60 ПК України, податкова вимога на момент розгляду справи по суті є невідкликаною (чинною).

За приписами підпункту 20.1.34 пункту 20.1 статті 20 ПК України, контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Таким чином, позивач належними та допустимими доказами підтвердив свої позовні вимоги, які підлягають до задоволення в повному обсязі.

Відповідно до абзацу 1 пункту 95.3 статі 95 Податкового кодексу України стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в органі, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Згідно з ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідач відзив на позовну заяву у строк, встановлений судом, не подав та про причини не подання відзиву суд не повідомив, а тому відповідно до приписів ч.4 ст.159 КАС України судом ці дії кваліфікуються як фактичне визнання позову.

Враховуючи наведене, а також те, що на час розгляду справи заборгованість не сплачена, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Головного управління ДФС у Житомирській області є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Враховуючи положення ч.2 ст.139 КАС України та відсутність судових витрат суб'єкта владних повноважень, пов'язаних із залученням свідків та проведенням експертиз, судові витрати по сплаті судового збору, понесені позивачем, з відповідача не стягуються.

Керуючись статтями 77, 90, 139, 241-246, 250, 255, 262, 295 КАС України,

вирішив:

Адміністративний позов Головного управління ДФС у Житомирській області (вул. Юрка Тютюнника, 7, м. Житомир, 10003, ) до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕЛЕН СТ" (вул.Львівська, 11, Житомир, 10030, ) про стягнення 103846,58 грн - задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕЛЕН СТ" (вул.Львівська, 11, Житомир, 10030, ) на користь держави в особі Головного управління ДФС у Житомирській області (вул. Юрка Тютюнника, 7, м. Житомир, 10003, ) податкову заборгованість в сумі 103 846, 58 (сто три тисячі вісімсот сорок шість гривні п’ятдесят вісім копійок) з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням приписів пп. 15.5 п. 15 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.В. Капинос