Справа № 459/955/15-а
Суддя: Стародуб О.П.
Дата ухвалення: 2018-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

31 жовтня 2018 року

м. Київ

справа №459/955/15-а

адміністративне провадження №К/9901/1523/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючий - Стародуб О.П.,

судді - Гриців М.І., Кравчук В.М.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Червоноградського міського суду Львівської області від 17.06.2015р. (суддя - Новосад М.Д.) та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 17.11.2015р. (судді - Хобор Р.Б., Дякович В.П., Попко Я.С.) у справі за його позовом до управління Пенсійного фонду України в м. Червонограді Львівської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії,

встановив:

У березні 2015р. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати неправомірними дії управління Пенсійного фонду України у м. Червонограді Львівської області щодо відмови у перерахунку пенсії з врахуванням вимог ст. 42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»;

- зобов'язати здійснити перерахунок пенсії з 01.01.2015р. з врахуванням вимог ст. 42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»;

-зобов'язати виплатити на його користь різницю між перерахованою та отримуваною пенсією за період з 01.01.2015р.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що відповідачем неправомірно не враховано стаж його роботи на території Російської Федерації та відмовлено у перерахунку його пенсії.

Постановою Червоноградського міського суду Львівської області від 17.06.2015р., залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 17.11.2015р., у задоволенні позову відмовлено.

З ухваленими судовими рішеннями не погодився позивач, звернувся з касаційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права просив їх скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

В обґрунтування касаційної скарги посилався на те, що після призначення пенсії продовжував працювати та за період 2012-2014р.р. набув 24 місяці трудового стажу, що відповідно до пенсійного законодавства України дає йому право на перерахунок пенсії.

Заперечуючи проти касаційної скарги відповідач просив у її задоволенні відмовити, а оскаржувані судові рішення залишити без змін.

Посилався на те, що у позивача відсутній страховий стаж необхідний для перерахунку пенсії відповідно до ч. 4 ст. 42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах доводів касаційної скарги на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права суд приходить до висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з наступних мотивів та передбачених законом підстав.

В ході розгляду справи судами попередніх інстанцій встановлено, що позивач перебуває на обліку у відповідача та отримує пенсію за віком, що підтверджується копією розпорядження №141229 від 08.04.2015р.

Відповідно до наявної в матеріалах справи копії трудової книжки позивача, після призначення пенсії він продовжує працювати у ЗАТ «СУ-10 Фундаментстрой».

05.01.2015р. ОСОБА_1 звернувся до відповідача з заявою про перерахунок пенсії на підставі ст. 42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Рішенням від 14.01.2015р. №466/03-33/7 відповідач відмовив позивачу у перерахунку пенсії, з тих підстав, що стаж, набутий на території будь-якої з держав-учасниць відповідно до Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Союзу Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992р. та заробітна плата за цей період, враховуються лише при призначенні пенсії. Вищезазначена Угода не передбачає можливості проведення перерахунку пенсії, а тому право на перерахунок пенсії з урахуванням трудового стажу, набутого на території Російської Федерації, згідно з чинним законодавством, у позивача відсутнє.

Не погодившись із вказаним рішенням, 23.01.2015р. позивач оскаржив його до Головного управління Пенсійного фонду у Львівській області, яке листом №77/П-20 від 18.02.2015р. у задоволенні скарги відмовило.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, з висновками якого погодився і суд апеляційної інстанції, виходив з того, що відповідно до ч. 4 ст. 42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин; далі - Закон №1058-IV) у разі якщо застрахована особа після призначення пенсії продовжувала працювати, перерахунок пенсії проводиться з урахуванням не менш як 24 місяців страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 цього Закону, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов'язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов'язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Сплата страхових внесків здійснюється виключно у грошовій формі шляхом внесення відповідних сум страхових внесків до солідарної системи на банківські рахунки виконавчих органів Пенсійного фонду.

Враховуючи, що позивач після призначення пенсії продовжував працювати на території Російської Федерації та страхових внесків не сплачував, в свою чергу сплата страхових внесків є основною ознакою страхового стажу, суди дійшли висновку, що набутий ним стаж не є страховим і не дає права на перерахунок пенсії.

Також суди дійшли висновку, що положення Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992р., на які посилається позивач, як на підставу зарахування страхового стажу та проведення перерахунку пенсії, гарантуючи захист прав громадян у сфері пенсійного забезпечення, стосуються призначення пенсії, а не її перерахунку та передбачають, що пенсійне забезпечення громадян держав - учасниць цієї Угоди та членів їх сімей здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають. Стаж, набутий на території будь-якої з держав-учасниць Угоди, та заробіток (дохід) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу, враховуються лише при призначенні пенсії.

З такими висновками судів першої та апеляційної інстанцій колегія суддів погоджується і вважає, що вони відповідають нормам матеріального та процесуального права і фактичним обставинам справи.

Мотиви та доводи касаційної скарги висновки судів попередніх інстанцій не спростовують і є безпідставними, оскільки судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що позивач після виходу на пенсію продовжував працювати на території Російської Федерації, страхові внески в Україні до системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування не сплачував, тобто не був застрахованою особою у розумінні законодавства України, а тому суди обгрунтовано ухвалили рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом в постановах від 27.02.2018р. (справа № 361/4899/17), від 12.06.2018р. (справа № 686/4998/15-а), а також Верховним Судом України в постанові від 25.11.2014р. №21-457а14.

Відповідно до частини 1 статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Таким чином, оскільки при ухваленні рішень суди порушень норм матеріального та процесуального права не допустили, тому суд прийшов до висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а рішення судів попередніх інстанцій - без змін.

Керуючись статтями 340, 349, 350, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України,

постановив:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Червоноградського міського суду Львівської області від 17.06.2015р. та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 17.11.2015р. - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

О.П. Стародуб

М.І. Гриців

В.М. Кравчук