Справа № 357/6852/18
Суддя: Терлецька О.О.
Дата ухвалення: 2018-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 жовтня 2018 року №357/6852/18

Суддя Київського окружного адміністративного суду Терлецька О.О., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради про зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради, в якому просить:

- визнати дії Управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради неправомірними;

- зобов'язати Управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради донарахувати та виплатити недоотриману суму одноразової грошової допомоги до 05.05.2018 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є інвалідом 2 групи та має право на пільги, встановлені для інвалідів війни, а тому у відповідності до статті 13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" він має право на щорічну одноразову грошову допомогу до 5 травня у розмірі 8-ми мінімальних пенсій за віком.

Відповідач проти позову заперечував, надав до суду письмовий відзив, у якому зазначив, що щорічна одноразова грошова допомога до 5 травня виплачена позивачу у 2018 році відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 14.03.2018 №170 "Деякі питання виплати у 2018 році разової грошової допомоги, передбаченої Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і "Про жертви насильницьких переслідувань", якою і визначався розмір такої грошової допомоги. У зв'язку з цим, відповідач вважає, що підстави для задоволення позову відсутні.

Ухвалою суду від 26.07.2018 відкрито провадження в даній адміністративний справі, розгляд якої здійснюється за правилами спрощеного провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, з огляду на наступне.

ОСОБА_1 є інвалідом війни 2 групи, що підтверджено посвідченням серії Є № 023121 від 06.11.2004 та має право на пільги, встановлені законодавством України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»(3551-ХІІ) для інвалідів війни.

У 2018 році Управлінням соціального захисту населення Білоцерківської міської ради позивачу було нараховано та виплачено щорічну разову грошову допомогу у розмірі 3265 грн., що підтверджується письмовою відповіддю № 5462 від 23.05.2018 на заяву позивача.

Вважаючи, що сума виплати є недостатньою та суперечливою положенням Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", позивач звернувся із заявою до відповідача про виплату грошових коштів, які становлять різницю між фактично виплаченою сумою та сумою, яка належна йому до виплати.

За результатами звернення позивача, Управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради Київської області надало відповідь, оформлену листом № 5462 від 23.05.2018, у якій зазначило, що згідно статті 13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", щорічна грошова допомога до 5 травня виплачується у розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень.

Отже, у 2018 році розмір щорічної разової допомоги до 5 травня визначений постановою Кабінету Міністрів України від 14.03.2018 №170 та становить 3265,00 грн., а тому, враховуючи той факт, що позивачу виплачено саме таку суму грошової допомоги, його права жодним чином не порушені.

Позивач, вважаючи такі дії відповідача протиправними та такими, що не грунтуються на нормах чинного законодавства, звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, які склались між сторонами спору, суд зазначає наступне.

Питання виплати щорічної грошової допомоги до 5 травня регламентується статтею 17-1 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», частиною 1 якої визначено, що щорічну виплату разової грошової допомоги до 5 травня в розмірах, передбачених статтями 12-16 цього Закону, здійснює центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, через відділення зв'язку або через установи банків (шляхом перерахування на особовий рахунок отримувача) пенсіонерам - за місцем отримання пенсії, а особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання чи одержання грошового утримання.

Щорічна разова грошова допомога до 5 травня виплачена у 2018 році відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 14 березня 2018 року №170 «Деякі питання виплати у 2018 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань».

Пунктом 1 зазначеної постанови встановлено, що виплату разової грошової допомоги до 5 травня, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» (далі - грошова допомога), здійснює Міністерство соціальної політики шляхом перерахування коштів на зазначені цілі структурним підрозділам з питань соціального захисту населення обласних, Київської міської державних адміністрацій (далі - органи соціального захисту населення), які розподіляють їх між структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у місті (у разі їх утворення) рад (далі - районні органи соціального захисту населення). Органи соціального захисту населення перераховують кошти через відділення звязку або через установи банків перераховують їх на особові рахунки громадян за місцем отримання пенсії (особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання).

У відповідності до пункту 2 цієї ж постанови до 23 березня 2018 року було забезпечено подання органам соціального захисту населення таких переліків осіб, які мають право на одержання грошової допомоги: Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Національною гвардією, Національною поліцією, Державною фіскальною службою, Державною службою з надзвичайних ситуацій, Службою безпеки. Службою зовнішньої розвідки, Державною пенітенціарною службою, Управлінням державної охорони, Адміністрацією Державної прикордонної служби, Адміністрацією Державної служби спеціального звязку та захисту інформації, Державною спеціальною службою транспорту. Генеральною прокуратурою України, іншими утвореними відповідно до законів військовими формуваннями, підприємствами, установами, організаціями - переліку осіб, які не перебувають на обліку в органах Пенсійного фонду України; Пенсійним фондом України - переліку осіб, які перебувають на обліку в його органах.

В свою чергу Міністерством фінансів України та Державною казначейською службою забезпечено перерахування коштів Міністерству соціальної політики України для їх спрямування органам соціального захисту населення з метою здійснення виплати грошової допомоги.

Згідно зазначених положень функції з виплати щорічної разової грошової допомоги до 5 травня у 2018 році було покладено зокрема і на департамент соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації. А повноваження щодо виплати щорічної разової грошової допомоги до 5 травня в межах м. Біла Церква були надані управлінню соціального захисту населення Білоцерківської міської ради (далі - управління).

Разом з тим, суд звертає увагу на те, що відповідачем не визначався розмір щорічної разової грошової допомоги до 5 травня, оскільки розмір зазначеної допомоги визначено в названій вище постанові Кабінету Міністрів України.

Конституційний Суд України в пункті 3 мотивувальної частини рішення № 4-зп від 03 жовтня 1997 року у справі набуття чинності Конституцією України зазначив про те, що конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однопредметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному. Звичайною є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є й те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше.

Отже, за наявності декількох законів, норми яких по-різному регулюють конкретну сферу суспільних відносин, під час вирішення спорів у цих відносинах суд повинен застосовувати положення закону з урахуванням дії закону в часі за принципом пріоритету тієї норми, яка прийнята пізніше.

Беручи до уваги той факт, що Закон України від 28.12.2014 N 79-VIII "Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин" прийнятий пізніше Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", то в даному випадку, підлягають застосуванню норми Закону України від 28.12.2014 N 79-VIII "Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин".

Аналогічної правової позиції дійшов Верховний суд у своїх постановах від 03.04.2018 у справі №539/622/17 та від 28.03.2018 у справі №569/853/17.

Враховуючи вищенаведені норми чинного законодавства та фактичні обставини справи, суд дійшов висновку про те, що виплата щорічної грошової допомоги позивачу до 5 травня у 2018 році регламентується постановою Кабінету Міністрів України від 14.03.2018 №170 "Деякі питання виплати у 2018 році разової грошової допомоги, передбаченої Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і "Про жертви насильницьких переслідувань".

Як встановлено судом, підтверджується матеріалами справи та не заперечується позивачем, у 2018 року позивачу, як інваліду 2 групи, який має право на пільги, встановлені законодавством для ветеранів війни - інвалідів війни, було виплачено щорічну одноразову грошову допомогу до 5 травня у розмірі 3265,00 грн.

Такий факт свідчить про те, що щорічна одноразова грошова допомога до 5 травня позивачу здійснена у відповідності до норм чинного законодавства.

Як встановлено частиною другою статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Статтею 19 Конституції України закріплено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Під час розгляду справи відповідач, як суб'єкт владних повноважень, надав до суду достатньо належних і достовірних доказів, а відтак, довів правомірність своїх рішень.

Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку про те, що відповідач, здійснюючи позивачеві нарахування та виплату одноразової допомоги до 5 травня в розмірі 3265,00 грн., діяв відповідно до Закону України від 28 грудня 2014 року № 79-VIII "Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин" (чинного з 1 січня 2015 року) та відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 14.03.2018 №170, а тому позовні вимоги є безпідставними, необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

В задоволенні адміністративного позову - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Терлецька О.О.