Справа № 807/695/18
Суддя: Рейті С.І.
Дата ухвалення: 2018-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2018 року м. Ужгород№ 807/695/18
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Рейті С.І.

при секретарі судового засідання Павловій О.В.

за участю представників

позивачка: ОСОБА_1, адвокат ОСОБА_2

відповідача: Гончарук В.В. (довіреність від 10.01.2018 року № 3)

та перекладача Сабов Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Управління Держпраці у Закарпатській області про визнання протиправною та скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:

У відповідності до ст.243 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 02 листопада 2018 року проголошено вступну та резолютивну частини Рішення. Рішення в повному обсязі складено 07 листопада 2018 року.

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - позивач, ФОП ОСОБА_1) звернулася до Закарпатського окружного адміністративного суду із позовом до Управління Держпраці у Закарпатській області (далі - відповідач, Управління Держпраці в Закарпатській області) про скасування постанови Управління Держпраці у Закарпатській області № ЗК/194/218/АВ/П/ПТ-ТД-ФС-73 від 07.06.2018 року про накладення штрафу.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що проведеною відповідачем перевіркою встановлено порушення ч. 3 ст. 24 Кодексу законів про працю в частині допуску до роботи працівника з яким не укладено трудовий договір. На підставі цього складено протокол про адміністративне правопорушення та винесено постанову про накладення на неї штрафу у розмірі 111690,00 грн. Викладені в акті перевірки факти позивач вважає такими, що не відповідають дійсним фактичним обставинам, а вищезазначена постанова про накладення штрафу такою, що не ґрунтується на законі.

В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги з підстав, що наведені у позовній заяві, та просили суд їх задовольнити.

Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, згідно якого позовні вимоги не визнає, вважає їх необґрунтованими, та такими, що не підлягають задоволенню, посилаючись на те, що постанова про накладення штрафу винесена на підставі акту перевірки, якою встановлено порушення ч. 3 ст. 24 Кодексу законів про працю. Таким чином, постанова про накладення штрафу винесена з урахуванням норм Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, а отже є законною і скасуванню не підлягає.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечили з мотивів, зазначених у письмових запереченнях проти позову.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про задоволення адміністративного позову, виходячи з наступного:

Судом встановлено, що 22.05.2018 року посадовими особами Управління Держпраці у Закарпатській області проведено інспекційне відвідування фізичної особи-підприємця, за результатами якого складено акт № ЗК 194/218/АВ (а.с.39-44).

Як вбачається із вказаного акту, інспекційним відвідуванням встановлено, що в АДРЕСА_1 в магазині "АВС ОСОБА_1" ФОП ОСОБА_1, залучала до роботи в якості грузчика, який розвантажує та розкладає товар на полички магазину, громадянина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, свого чоловіка без укладення з ним трудового договору. В своєму поясненні від 22.05.2018 року о 13-53 хв., яке є невід'ємною складовою акту відвідування, він вказав, що постійно допомагає - працює в дружини ФОП ОСОБА_1, розкладає товар на місця в магазині, а також зазначив, що не укладав ніяких договорів з нею. Даний факт залучення гр. ОСОБА_5 до роботи з продажу товарів, також підтверджується і поясненнями самої ФОП ОСОБА_1, яка вказала, що він заносить товар та розкладає його в магазині, а також так само зазначила, що не укладала ніяких договорів з ним. Таким чином, інспекційним відвідуванням встановлено, що ФОП ОСОБА_1 22.05.2018 року допустила до роботи гр. ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 не уклавши з ним трудовий договір та не повідомивши у встановленому порядку органи ДФС про прийом на роботу вказаного працівника, а відтак, ФОП ОСОБА_1 порушила вимоги ч.3 ст. 24 КЗпП України (а.с.41-42).

22.05.2018 року інспектором праці ОСОБА_6 винесено припис № ЗК 194/218/АВ/П, відповідно до якого зобов'язано позивача усунути порушення вимог ч.ч. 1, 3 ст. 24 Кодексу законів про працю до 21.06.2018 року, та письмово проінформувати про виконання вимог припису Управління Держпраці у Закарпатській області (а.с.45-46).

Цього ж дня інспектором праці ОСОБА_6 складено протокол про адміністративне правопорушення № ЗК 194/218/АВ/П/ПТ (а.с.47-49).

Постановою від 07.06.2018 року першим заступником начальника Управління Держпраці у Закарпатській області, керуючись ст. 259 Кодексу законів про працю України, ст. 53 Закону України "Про зайнятість населення", ч. 3 ст. 34 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", п. 8 Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 року № 509, та на підставі абз. 2 ч. 2 ст. 265 Кодексу законів про працю України, на ФОП ОСОБА_1 накладено штраф у розмірі 111690,00 грн.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає, що спірні правовідносини регулюються нормами Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП), Положенням про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 року № 96 , Порядком накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 року № 509.

Також, судом враховано приписи ч. 2 ст. 2 КАС України, відповідно до яких у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ч. 1 ст. 2 КАС завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 1 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 року № 96 (далі - Положення №96) передбачено, що Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття (далі - загальнообов'язкове державне соціальне страхування) в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.

Держпраці відповідно до покладених на неї завдань, здійснює державний контроль за дотриманням законодавства про працю юридичними особами, у тому числі їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами, та фізичними особами, які використовують найману працю (пп. 6 п. 4 Положення № 96).

Держпраці для виконання покладених на неї завдань має право безперешкодно проводити відповідно до вимог закону без попереднього повідомлення в будь-яку робочу годину доби перевірки виробничих, службових, адміністративних приміщень та об'єктів виробництва фізичних та юридичних осіб, які використовують найману працю та працю фізичних осіб, експлуатують машини, механізми, устаткування підвищеної небезпеки, та у разі виявлення фіксувати факти порушення законодавства, здійснення нагляду та контролю за додержанням якого віднесено до повноважень Держпраці (пп. 5 пункту 6 Положення №96).

Держпраці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи (Пункт 7 Положення № 96).

Статтею 1 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" від 05.04.2007 року № 877-V (далі - Закон № 877-V) надано визначення поняттю державного нагляду (контролю), відповідно якої - це діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб'єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.

Заходи державного нагляду (контролю) - планові та позапланові заходи, які здійснюються у формі перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та в інших формах, визначених законом.

З огляду на викладене, Управління Держпраці у Закарпатській області - це територіальний орган Державної служби України з питань праці, вповноважений, серед іншого на здійснення державного контролю за дотриманням законодавства про працю юридичними особами, у тому числі їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами, та фізичними особами, які використовують найману працю.

Процедуру здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (включаючи їх структурні та відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю (далі - об'єкт відвідування) визначено Порядком здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.04.2017 року № 295 (далі - Порядок № 295).

Пунктом 2 Порядку № 295 передбачено, що державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань інспекторами праці: Держпраці та її територіальних органів; виконавчих органів міських рад міст обласного значення та сільських, селищних, міських рад об'єднаних територіальних громад (з питань своєчасної та у повному обсязі оплати праці, додержання мінімальних гарантій в оплаті праці, оформлення трудових відносин) (далі - виконавчі органи рад).

З акту № ЗК 194/218/АВ від 22.05.2018 року встановлено, що відповідачем проведено інспекційне відвідування, що, згідно вище наведених приписів Порядку № 295 та ст.1 Закону №877-V, є формою державного контролю.

Статтею 2 Закону №877-V встановлено, що дія цього Закону поширюється на відносини, пов'язані зі здійсненням державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Дія Закону не поширюється на відносини, що виникають під час здійснення заходів валютного контролю, митного контролю на кордоні, державного експортного контролю, контролю за дотриманням бюджетного законодавства, банківського нагляду, державного контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції, державного нагляду (контролю) в галузі телебачення і радіомовлення.

Заходи контролю здійснюються органами Державної фіскальної служби (крім митного контролю на кордоні), державного нагляду за дотриманням вимог ядерної та радіаційної безпеки (крім здійснення державного нагляду за провадженням діяльності з джерелами іонізуючого випромінювання, діяльність з використання яких не підлягає ліцензуванню), державного архітектурно-будівельного контролю (нагляду), державного нагляду у сфері господарської діяльності з надання фінансових послуг (крім діяльності з переказу коштів, фінансових послуг з ринку цінних паперів, похідних цінних паперів (деривативів) та ринку банківських послуг), державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами, зокрема державного нагляду (контролю) в галузі цивільної авіації - з урахуванням особливостей, встановлених Повітряним кодексом України, нормативно-правовими актами, прийнятими на його виконання (Авіаційними правилами України), та міжнародними договорами у сфері цивільної авіації.

Зазначені у частині четвертій цієї статті органи, що здійснюють державний нагляд (контроль) у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами, зобов'язані забезпечити дотримання вимог статті 1, статті 3, частин першої, четвертої, шостої - восьмої, абзацу другого частини десятої, частин тринадцятої та чотирнадцятої статті 4, частин першої - четвертої статті 5, частини третьої статті 6, частин першої - четвертої та шостої статті 7, статей 9, 10, 19, 20, 21, частини третьої статті 22 цього Закону.

Наведеними нормами встановлено, що дія Закону №877-V поширюється, зокрема, на органи державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення, які, здійснюють заходи контролю у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами.

Таким чином, й управління Держпраці у Закарпатській області при реалізації повноважень щодо державного нагляду (контролю) має діяти з обов'язковим врахуванням положень Закону №877-V.

Статтею 3 Закону №877-V передбачено, що державний нагляд (контроль) здійснюється, серед іншого, за принципами: гарантування прав та законних інтересів кожного суб'єкта господарювання; об'єктивності та неупередженості здійснення державного нагляду (контролю), неприпустимості проведення перевірок суб'єктів господарювання за анонімними та іншими безпідставними заявами, а також невідворотності відповідальності осіб за подання таких заяв; здійснення державного нагляду (контролю) лише за наявності підстав та в порядку, визначених законом; презумпції правомірності діяльності суб'єкта господарювання у разі, якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів допускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків суб'єкта господарювання та/або повноважень органу державного нагляду (контролю).

Виключно законами встановлюються: органи, уповноважені здійснювати державний нагляд (контроль) у сфері господарської діяльності; види господарської діяльності, які є предметом державного нагляду (контролю); повноваження органів державного нагляду (контролю) щодо зупинення виробництва (виготовлення) або реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг; вичерпний перелік підстав для зупинення господарської діяльності; спосіб та форми здійснення заходів здійснення державного нагляду (контролю); санкції за порушення вимог законодавства і перелік порушень, які є підставою для видачі органом державного нагляду (контролю) припису, розпорядження або іншого розпорядчого документа.

Орган державного нагляду (контролю) не може здійснювати державний нагляд (контроль) у сфері господарської діяльності, якщо закон прямо не уповноважує такий орган на здійснення державного нагляду (контролю) у певній сфері господарської діяльності та не визначає повноваження такого органу під час здійснення державного нагляду (контролю). (ч. 4 статті 4 Закону №877-V).

Частиною 8 статті 4 Закону №877-V органам державного нагляду (контролю) та суб'єктам господарювання надано право фіксувати процес здійснення планового або позапланового заходу чи кожну окрему дію засобами аудіо- та відеотехніки, не перешкоджаючи здійсненню такого заходу.

Підставами для здійснення позапланових заходів згідно ч. 1 статті 6 Закону №877-V є: подання суб'єктом господарювання письмової заяви до відповідного органу державного нагляду (контролю) про здійснення заходу державного нагляду (контролю) за його бажанням; виявлення та підтвердження недостовірності даних, заявлених суб'єктом господарювання у документі обов'язкової звітності, крім випадків, коли суб'єкт господарювання протягом місяця з дня первинного подання повторно подав такий документ з уточненими достовірними даними або якщо недостовірність даних є результатом очевидної описки чи арифметичної помилки, яка не впливає на зміст поданої звітності. У разі виявлення органом державного нагляду (контролю) помилки у документі обов'язкової звітності він упродовж десяти робочих днів зобов'язаний повідомити суб'єкта господарювання про необхідність її виправлення у строк до п'яти робочих днів з дня отримання повідомлення. Не виправлення помилки у встановлений строк є підставою для проведення позапланового заходу; перевірка виконання суб'єктом господарювання приписів, розпоряджень або інших розпорядчих документів щодо усунення порушень вимог законодавства, виданих за результатами проведення попереднього заходу органом державного нагляду (контролю); звернення фізичної особи (фізичних осіб) про порушення, що спричинило шкоду її (їхнім) правам, законним інтересам, життю чи здоров'ю, навколишньому природному середовищу чи безпеці держави, з додаванням документів чи їх копій, що підтверджують такі порушення (за наявності). Позаплановий захід у такому разі здійснюється виключно за погодженням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у відповідній сфері державного нагляду (контролю), або відповідного державного колегіального органу; неподання суб'єктом господарювання документів обов'язкової звітності за два звітні періоди підряд без поважних причин або без надання письмових пояснень про причини, що перешкоджали поданню таких документів; доручення Прем'єр-міністра України про перевірку суб'єктів господарювання у відповідній сфері у зв'язку з виявленими системними порушеннями та/або настанням події, що має значний негативний вплив на права, законні інтереси, життя та здоров'я людини, захист навколишнього природного середовища та забезпечення безпеки держави; настання аварії, смерті потерпілого внаслідок нещасного випадку або професійного захворювання, що було пов'язано з діяльністю суб'єкта господарювання.

Під час проведення позапланового заходу з'ясовуються лише ті питання, необхідність перевірки яких стала підставою для здійснення цього заходу, з обов'язковим зазначенням цих питань у посвідченні (направленні) на проведення заходу державного нагляду (контролю).

Фізичні особи, які подали безпідставне звернення про порушення суб'єктом господарювання вимог законодавства, несуть відповідальність, передбачену законом. Повторне проведення позапланових заходів державного нагляду (контролю) за тим самим фактом (фактами), що був (були) підставою для проведеного позапланового заходу державного нагляду (контролю), забороняється.

На даному етапі, суд також звертає увагу на положення частини 2 зазначеної статті, згідно якої проведення позапланових заходів з інших підстав, крім передбачених цією статтею, забороняється, крім позапланових заходів, передбачених частиною четвертою статті 2 цього Закону.

Для здійснення планового або позапланового заходу орган державного нагляду (контролю) видає наказ (рішення, розпорядження), який має містити найменування суб'єкта господарювання, щодо якого буде здійснюватися захід, та предмет перевірки. (ч. 1 статті 7 Закону №877-V).

Пункт 5 Порядку №295 встановлено, що інспекційні відвідування проводяться, зокрема, за рішенням керівника органу контролю про проведення інспекційних відвідувань з питань виявлення неоформлених трудових відносин, прийнятим за результатами аналізу інформації, отриманої із засобів масової інформації, інших джерел, доступ до яких не обмежений законодавством, та джерел, зазначених у підпунктах 1, 2, 4-7 цього пункту.

З наказу на проведення інспекційного відвідування № 77 від 08.05.2018 року вбачається, що підставою для проведення позапланового заходу державного контролю у формі інспекційного відвідування стала доповідна записка начальника відділу Турянського Я.І. від 07.05.2018 року, з якої вбачається, що в ході проведення профілактичних заходів із анонімних джерел було з'ясовано, в тому числі, що ФОП ОСОБА_1 може використовувати найманих працівників без оформлених трудових договорів (а.с.35-37).

У відзиві відповідач стверджує, що підставою для інспекційного відвідування стали обставини, передбачені пп. 3 п.5 Порядку № 295 - рішення керівника органу контролю про проведення інспекційних відвідувань з питань виявлення неоформлених трудових відносин, прийнятим за результатами аналізу інформації, отриманої із засобів масової інформації, інших джерел, доступ до яких не обмежений законодавством, та джерел, зазначених у підпунктах 1, 2, 4-7 цього пункту.

В якості інформації, що лягла в основу такого рішення керівника Управління відповідачем вказано - доповідна начальника відділу з питань додержання законодавства про працю, зайнятість та інших нормативно-правових актів Турянського Я.І. від 07.05.2018 року щодо порушень при оформленні трудових відносин, складеної на підставі анонімного повідомлення про не задекларовану працю.

Дослідивши вказану доповідну записку Турянського Я.І. (а.с.64), судом встановлено, що зазначений документ містить в собі інформацію про використання найманих працівників без оформлення трудових відносин, в тому числі, ФОП ОСОБА_1 Щодо джерела інформації вказано: із анонімних джерел.

Отже, рішення відповідача про проведення інспекційного відвідування прийнято ним не за результатами системного вивчення певного масиву інформації, а за результатом анонімного повідомлення.

Статтею 3 Закону № 877-V закріплений принцип неприпустимості проведення перевірок суб'єктів господарювання за анонімними та іншими безпідставними заявами, який, в даному конкретному випадку, прямо порушений відповідачем під час розгляду та прийняття ним рішення про проведення перевірки на підставі повідомлення про незадекларовану працю.

Також, ст.6 Закону №877-V передбачений принцип відповідальності осіб, які подали безпідставне звернення про порушення суб'єктом господарювання вимог законодавства, який теж порушений відповідачем при прийнятті до розгляду інформації від невстановленої особи.

З аналізу викладеного, суд дійшов висновку про відсутність у відповідача законних підстав для видання наказу від 08.05.2018 року № 77 в частині, що стосується проведення інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_1, а також направлення на проведення інспекційного відвідування № 377 від 08.05.2018 року.

Стосовно самої перевірки суд зазначає наступне.

Так, п. 3 Порядку №295 встановлено, що інспекторами праці є посадові особи Держпраці та її територіальних органів, виконавчих органів рад (далі - органи контролю), посадовими обов'язками яких передбачено повноваження щодо здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю (далі - контрольні повноваження).

Контрольні повноваження інспектора праці підтверджується службовим посвідченням встановленої Мінсоцполітики форми, що видається Держпраці.

Частиною 5 ст. 7 Закону №877-V встановлено, що перед початком здійснення заходу посадові особи органу державного нагляду (контролю) зобов'язані пред'явити керівнику суб'єкта господарювання - юридичної особи, її відокремленого підрозділу або уповноваженій ним особі (фізичній особі - підприємцю або уповноваженій ним особі) посвідчення (направлення) та службове посвідчення, що засвідчує посадову особу органу державного нагляду (контролю), і надати суб'єкту господарювання копію посвідчення (направлення).

Посадова особа органу державного нагляду (контролю) без посвідчення (направлення) на здійснення заходу та службового посвідчення не має права здійснювати державний нагляд (контроль) суб'єкта господарювання.

Суб'єкт господарювання має право не допускати посадових осіб органу державного нагляду (контролю) до здійснення заходу, якщо вони не пред'явили документів, передбачених цією статтею.

В останній день перевірки два примірники акта підписуються посадовими особами органу державного нагляду (контролю), які здійснювали захід, та суб'єктом господарювання або уповноваженою ним особою, якщо інше не передбачено законом (ч. 6 статті 7 Закону №877-V).

Пунктами 11 Порядку №295 інспектори праці за наявності службового посвідчення безперешкодно, без попереднього повідомлення мають право: 1) під час проведення інспекційних відвідувань з питань виявлення неоформлених трудових відносин за наявності підстав, визначених пунктом 5 цього Порядку, самостійно і в будь-яку годину доби з урахуванням вимог законодавства про охорону праці проходити до будь-яких виробничих, службових, адміністративних приміщень об'єкта відвідування, в яких використовується наймана праця; 2) ознайомлюватися з будь-якими книгами, реєстрами та документами, ведення яких передбачено законодавством про працю, що містять інформацію/відомості з питань, які є предметом інспекційного відвідування, невиїзного інспектування, з метою перевірки їх відповідності нормам законодавства та отримувати завірені об'єктом відвідування їх копії або витяги; 3) наодинці або у присутності свідків ставити керівнику та/або працівникам об'єкта відвідування запитання, що стосуються законодавства про працю, отримувати із зазначених питань усні та/або письмові пояснення; 4) за наявності ознак кримінального правопорушення та/або створення загрози безпеці інспектора праці залучати працівників правоохоронних органів; 5) на надання робочого місця з можливістю ведення конфіденційної розмови з працівниками щодо предмета інспекційного відвідування; 6) фіксувати проведення інспекційного відвідування з питань виявлення неоформлених трудових відносин засобами аудіо-, фото- та відеотехніки; 7) отримувати від державних органів інформацію, необхідну для проведення інспекційного відвідування, невиїзного інспектування.

Вимога інспектора праці про надання об'єктом відвідування для ознайомлення документів та/або їх копій чи витягів з документів, пояснень, доступу до приміщень, організації робочого місця, внесена в межах повноважень, є обов'язковою для виконання. (п.12 Порядку № 295).

Під час проведення інспекційного відвідування об'єкт відвідування має право: 1) перевіряти в інспектора праці наявність службового посвідчення; 2) не допускати до проведення інспекційного відвідування у разі: відсутності службового посвідчення; якщо на офіційному веб-сайті Держпраці відсутні рішення Мінсоцполітики про форми службового посвідчення інспектора праці, акта, довідки, припису, вимоги, перелік питань, що підлягають інспектуванню; якщо строк проведення інспекційного відвідування перевищує строки, визначені пунктом 10 цього Порядку; 3) подавати в письмовій формі свої пояснення, зауваження про усунення порушень до акта або припису; 4) вимагати від інспектора праці внесення запису про проведення інспекційного відвідування до відповідного журналу перевірок об'єкта відвідування (за його наявності) перед наданням акта для підпису керівником об'єкта відвідування або його уповноваженим представником; 5) перед підписанням акта бути поінформованим про свої права та обов'язки; 6) вимагати від інспектора праці додержання вимог законодавства; 7) вимагати нерозголошення інформації, що становить комерційну таємницю або є конфіденційною інформацією об'єкта відвідування; 8) оскаржувати в установленому законом порядку неправомірні дії інспектора праці; 9) отримувати консультативну допомогу від інспектора праці з метою запобігання порушенням під час проведення інспекційних відвідувань, невиїзних інспектувань. (п.14 Порядку №295).

У разі створення об'єктом відвідування перешкод у діяльності інспектора праці (відмова у допуску до проведення відвідування (ненадання інформації, необхідної для проведення інспекційного відвідування або невиїзного інспектування; перешкода в реалізації інших прав, передбачених пунктом 11 цього Порядку), відсутності об'єкта відвідування або уповноваженої ним особи за місцезнаходженням (адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, інших документах, що стали підставою для проведення відвідування), відсутності документів, ведення яких передбачено законодавством про працю, складається акт про неможливість проведення інспекційного відвідування або невиїзного інспектування із зазначенням відповідних причин, який за можливості підписується керівником об'єкта відвідування або іншою уповноваженою особою. (п.16 Порядку №295).

Суд наголошує, що певні обставини повинні бути підтверджені належними для них засобами доказування.

Як встановлено судом, відповідач дійшов висновку про те, що ФОП ОСОБА_1 було порушено норми частини 3 статті 24 КЗпП України на підставі наданих ОСОБА_5 та самою ОСОБА_1 письмових пояснень.

Так, відповідно до наданої відповідачем копії пояснень від 22.05.2018 ОСОБА_5 зазначив наступне (дослівно): на питання "Як часто і коли Ви допомагаєте - працюєте в ОСОБА_1?" - "Я допомогаю працую магазини "Чилла АВС" виношу товар роскладиваю на полки"; на питання "Чи укладали Ви з нею договір?" - "не укладал".

В свою чергу, 22.05.2018 року позивачем були надані наступні письмові пояснення: на питання "На яких умовах Вам допомагає - працює ОСОБА_5?" - "Допомогайет працуе мени магазіни "АВС ОСОБА_1" заносит товар магазин"; на питання "Ви укладали з ним договір?" - "нет не укладала"; на питання "Будете укладати?" - "Буду укладату на неповну ставку по сумисности".

В судовому засіданні ОСОБА_1 надала пояснення, що чоловік дійсно іноді допомагає їй відвантажити або перенести важкі коробки, так як, магазин знаходиться в приміщенні їхнього власного житлового будинку. Також позивач зазначила, що вона та її чоловік не розуміють українську мову, так як навчалися в угорськомовній школі тільки 8 класів (пояснення в судовому засіданні позивачка надавала з допомогою перекладача), при цьому заперечила ту обставину, що чоловік працює в магазині, оскільки за станом здоров'я є непрацездатним (встановлена інвалідність III групи).

Пояснення ними були переписані з тексту написаного інспектором, що проводив інспекційне відвідування, та ні вона, ні її чоловік не розуміли змісту написаного (оскільки не розуміють українську мову, а інспектор не володів угорською).

Враховуючи викладене, вбачається, що викладені в Акті перевірки висновки стосовно того, що ОСОБА_5 допомагав позивачу у його господарській діяльності, нічим окрім Акта перевірки та пояснень не підтверджується.

Проте, суд зазначає, що позивач заперечує проти обставин викладених у поясненнях, оскільки фактично переписали пояснення, викладені їм інспектором, та лише після отримання спірної постанови зрозуміли, що відбулося.

З огляду на зазначене, за відсутності будь-яких доказів на підтвердження здійснення ОСОБА_5 трудової діяльності у приміщенні позивача, суд дійшов висновку, що відповідачем не доведено обставин, які б підтверджували, що останній працював у позивача без укладання трудового договору.

Крім того, суд зазначає, що ОСОБА_5 є чоловіком позивача, і та обставина, що 22.05.2018 року він знаходився у приміщенні магазину позивача (який розміщений у їх власному будинку, тобто, перебуваючи фактично у себе вдома) не може безумовно свідчити про те, що ОСОБА_5 працював у позивача.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що постанова від 07.06.2018 року № ЗК/194/218/АВ/П/ПТ-ТД-ФС-73 прийнята безпідставно, а тому є протиправною та підлягає скасуванню.

Відповідно до статей 9 і 77 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд вживає передбачені законом заходи, необхідні для з'ясування всіх обставин у справі. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідач, у свою чергу, жодних доказів на підтвердження правомірності прийняття оскарженої постанови суду не надав. Доводів позивача відповідач належним чином не спростував.

З огляду на зазначене, судом встановлено, що висновки викладені в Акті перевірки не відповідають дійсності.

Частина 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є обґрунтованими, а вимоги такими, що належить задовольнити.

Частиною 1 ст. 139 КАС України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Так, при зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір в сумі 1762,00 грн. (що підтверджується квитанцією № ПН99 від 06.07.2018 року), який підлягає до стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Управління Держпраці у Закарпатській області.

Керуючись ст. ст. 5, 19, 77, 139, 243, 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, код НОМЕР_1) до Управління Держпраці у Закарпатській області (88018, Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Минайська, буд. 16, код 39795035) про визнання протиправною та скасування постанови.

2. Визнати протиправною та скасувати Постанову Управління Держпраці у Закарпатській області про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами № ЗК/194/218/АВ/П/ПТ-ТД-ФС-73 від 07 червня 2018 року.

3. Стягнути з Управління Держпраці у Закарпатській області на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 понесені судові витрати в сумі 1762,00 грн. (одна тисяча сімсот шістдесят дві гривні).

4. Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 255 КАС України, та може бути оскаржено до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Закарпатський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня проголошення, а в разі проголошення в судовому засіданні вступної та резолютивної частини рішення - протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя С.І. Рейті