Справа № 640/18151/18
Суддя: Шевченко Н.М.
Дата ухвалення: 2018-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

08 листопада 2018 року м. Київ № 640/18151/18

Суддя Окружного адміністративного суду м. Києва Шевченко Н.М., ознайомившись з позовною заявою та доданими до неї матеріалами ОСОБА_1 до Президента України, Полонської районної державної адміністрації Хмельницької області про визнання протиправними та скасування розпоряджень,

У С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з адміністративним позовом до Президента України, Полонської районної державної адміністрації Хмельницької області, у якому просить:

- визнати протиправними та скасувати розпорядження Президента України № 141/2018-рп від 10.09.2018 про звільнення ОСОБА_1 з посади голови Полонської районної державної адміністрації Хмельницької області;

- визнати протиправними та скасувати розпорядження Полонської районної державної адміністрації Хмельницької області № 63/2018-р/к від 11.09.2018 про припинення ОСОБА_1 виконання обов'язків голови Полонської районної державної адміністрації Хмельницької області;

- поновити ОСОБА_1 на посаді голови Полонської районної державної адміністрації Хмельницької області та виплати заробітну плату за час вимушеного прогулу з 11.09.2018 по дату прийняття судом рішення.

Відповідно до положень п. 4 ч. 1 ст. 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, чи належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності.

Дослідивши позовну заяву та додані до неї матеріали, суд зазначає наступне.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 4 КАС України адміністративний суд - суд, до компетенції якого цим Кодексом віднесено розгляд і вирішення адміністративних справ.

Разом з тим, КАС України встановлено критерії визначення предметної, територіальної та інстанційної підсудності.

У свою чергу, в параграфі 3 глави 2 КАС України визначено загальні правила територіальної підсудності, які поділяються на загальну, альтернативну та імперативну (виключну).

При розмежуванні компетенції адміністративних судів за функцією, яку вони виконують в адміністративному процесі, законодавцем у ч. 4 ст. 22 КАС України визначено, що Верховному Суду як суду першої інстанції підсудні справи щодо встановлення Центральною виборчою комісією результатів виборів або всеукраїнського референдуму, справи за позовом про дострокове припинення повноважень народного депутата України, а також справи щодо оскарження актів, дій чи бездіяльності Верховної Ради України, Президента України, Вищої ради правосуддя, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів.

Як убачається з позовної заяви та доданих до неї матеріалів, відповідачем-1 у даній справі є Президент України, а отже даний спір інстанційно підсудний Верховному Суду як суду першої інстанції.

Відповідно до положень п. п. 2 ч. 1 ст. 29 Кодекс адміністративного судочинства України суд передає адміністративну справу на розгляд іншого адміністративного суду, якщо при відкритті провадження у справі суд встановить, що справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду; після відкриття провадження у справі суд встановить, що справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Необхідно зазначити, що однією з підстав для передачі справи на розгляд до іншого адміністративного суду є порушення позивачем правил територіальної юрисдикції (підсудності). При цьому, вирішення питання щодо передачі адміністративної справи на розгляд до іншого адміністративного суду можливо як до, так і після відкриття провадження у справі.

Разом з тим, суд враховує, що інстанційна підсудність має імперативний характер, порушення правил якої відповідно до ст. 318 КАС України є безумовною підставою для скасування судового рішення з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю.

Також, необхідність дотримання правил підсудності також узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини.

У пункті 24 рішення від 20.07.2006 по справі «Сокуренко і Стригун проти України» Європейський суд з прав людини наголосив на тому, що фраза «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, і, як зазначено Європейською комісією з прав людини у рішенні у справі «Занд проти Австрії» (доповідь від 12.10.1978), термін «судом, встановленим законом» у пункті 1 статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з ... питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів ...».

Зважаючи на те, що позовні вимоги заявлені до Президента України, а в силу вимог ч. 4 ст. 22 КАС України, Верховному Суду як суду першої інстанції підсудні справи, зокрема, щодо оскарження актів, дій чи бездіяльності Президента України, суд дійшов висновку про необхідність передачі справи № 640/18151/18 на розгляд до Верховного Суду.

Ураховуючи викладене, керуючись статтями 22, 29, 248, 256, 294, 295 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України,

У Х В А Л И В :

1.Адміністративну справу № 640/18151/18 за позовом ОСОБА_1 до Президента України, Полонської районної державної адміністрації Хмельницької області про визнання протиправними та скасування розпоряджень передати до Верховного Суду.

2.Роз'яснити учасникам справи, що за правилами ч. 8 ст. 29 КАС України передача адміністративної справи з одного суду до іншого на підставі відповідної ухвали, яка підлягає оскарженню, здійснюється не пізніше наступного дня після закінчення строку на оскарження такої ухвали, а в разі подання апеляційної скарги - після залишення її без задоволення.

Ухвала набирає законної сили відповідно до ст. 256 КАС України та може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені статтями 293 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.М. Шевченко