Справа № 805/4063/17-а
Суддя: Хохуляк В.В.
Дата ухвалення: 2018-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

30 жовтня 2018 року

Київ

справа №805/4063/17-а

адміністративне провадження №К/9901/51164/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Хохуляка В.В.,

суддів - Олендера І.Я., Ханової Р.Ф.,

при секретарі: Лопушенко О.В.,

за участю представника позивача: Андрійчук Л.І.,

представника відповідачів: Пальцун С.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Вишгородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 23.01.2018 (суддя - Смагар С.В.) та постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 27.04.2018 (головуючий суддя - Міронова Г.М., судді: Василенко Л.А., Гайдар А.В.) у справі №805/4063/17-а за адміністративним позовом Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Трівія» до Вишгородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області, Державної фіскальної служби України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії, -

встановив:

Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Трівія» (далі - СТОВ «Трівія») звернулося до Донецького окружного адміністративного суду з позовом, в якому просило:

визнати протиправним, скасувати рішення Вишгородської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Київській області (далі - Вишгородська ОДПІ) від 27.12.2016 за №166 про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість СТОВ «ТРІВІЯ» від 11.04.2013 за № 200121291,

зобов'язати Державну фіскальну службу України (далі - ДФС України) поновити реєстрацію платника податку на додану вартість СТОВ «ТРІВІЯ» від 11.04.2013 за № 200121291, шляхом внесення запису про скасування рішення про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість від 27.12.2016 за №166 до Реєстру платників податку на додану вартість,

зобов'язати ДФС України відновити у системі електронного адміністрування податку на додану вартість значення реєстраційної суми з податку на додану вартість у сумі 35015643 грн., станом на дату анулювання реєстрації платника податку на додану вартість СТОВ «ТРІВІЯ».

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 23.01.2018, залишеним без змін постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 27.04.2018, позовні вимоги задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Вишгородської ОДПІ від 27.12.2016 № 166 про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість СТОВ «ТРІВІЯ»; зобов'язано ДФС України відновити у системі електронного адміністрування податку на додану вартість значення реєстраційної суми з податку на додану вартість у сумі 35015643 грн., станом на дату анулювання реєстрації платника податку на додану вартість СТОВ «ТРІВІЯ». В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з висновками судів першої та апеляційної інстанцій ДФС України оскаржила їх у касаційному порядку.

У касаційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції, постанову суду апеляційної інстанції в частині задоволення позовних вимог та прийняти у справі нове рішення про відмову у задоволенні позову повністю.

Переглядаючи оскаржувані судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевіряючи дотримання судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ними норм матеріального права, заслухавши пояснення представників сторін, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Як встановлено попередніми судовими інстанціями, СТОВ «ТРІВІЯ» зареєстровано як юридична особа у м. Маріуполі Донецької області з 2017 року, включено до ЄДРПОУ за номером 36631668, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, з 2017 року перебуває на податковому обліку у Маріупольській об'єднаній державній податковій інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області, протягом 2016 року знаходилось на податковому обліку у Вишгородській об'єднаній державній податковій інспекції Головного управління ДФС у Київській області.

27.12.2016 Вишгородською ОДПІ прийнято рішення № 166 про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість СТОВ «Трівія» з підстав неподання податковому органу декларації з податку на додану вартість протягом 12 послідовних місяців та протягом періоду з грудня 2015 року по листопад 2016 року (включно).

Відповідно до підпункту "г" пункту 184.1 статті 184 Податкового кодексу України реєстрація діє до дати анулювання реєстрації платника податку, яка проводиться шляхом виключення з реєстру платників податку і відбувається у разі якщо особа, зареєстрована як платник податку, протягом 12 послідовних податкових місяців не подає контролюючому органу декларації з податку на додану вартість та/або подає таку декларацію (податковий розрахунок), яка (який) свідчить про відсутність постачання/придбання товарів, здійснених з метою формування податкового зобов'язання чи податкового кредиту.

Згідно із пунктом 184.2 статті 184 Податкового кодексу України анулювання реєстрації на підставі, визначеній у підпункті "а" пункту 184.1 цієї статті, здійснюється за заявою платника податку, а на підставах, визначених у підпунктах "б" - "з" пункту 184.1 цієї статті, може здійснюватися за заявою платника податку або за самостійним рішенням відповідного контролюючого органу.

У відповідності до пункту 49.2 статті 49 Податкового кодексу України, платник податків зобов'язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період, в якому виникають об'єкти оподаткування, або у разі наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є.

Згідно з пунктом 49.3 статті 49 Податкового кодексу України податкова декларація подається за вибором платника податків, якщо інше не передбачено цим Кодексом, в один із таких способів: особисто платником податків або уповноваженою на це особою, надсилається поштою з повідомленням про вручення та з описом вкладення, засобами електронного зв'язку в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису підзвітних осіб у порядку, визначеному законодавством.

Пунктом 49.4 статті 49 Податкового кодексу України передбачено, що платники податків, що належать до великих та середніх підприємств, подають податкові декларації контролюючому органу в електронній формі з дотриманням вимог законів щодо електронного документообігу та електронного цифрового підпису. Податкова звітність з податку на додану вартість подається в електронній формі контролюючому органу всіма платниками цього податку з дотриманням вимог законів щодо електронного документообігу та електронного цифрового підпису. У разі розірвання контролюючим органом в односторонньому порядку договору про визнання електронних документів платник податків, договір з яким розірвано, має право до складання нового договору подавати податкову звітність у спосіб, визначений підпунктами "а" і "б" пункту 49.3 цієї статті.

У разі надсилання податкової декларації поштою, платник податку зобов'язаний здійснити таке відправлення на адресу відповідного контролюючого органу не пізніше ніж за п'ять днів до закінчення граничного строку подання податкової декларації, визначеного цією статтею, а при поданні податкової звітності в електронній формі, - не пізніше закінчення останньої години дня, в якому спливає такий граничний строк (пункт 49.5 статті 49 Податкового кодексу України).

Відповідно до пункту 49.8 статті 49 Податкового кодексу України, прийняття податкової декларації є обов'язком контролюючого органу. Під час прийняття податкової декларації уповноважена посадова особа контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов'язана перевірити наявність та достовірність заповнення всіх обов'язкових реквізитів, передбачених пунктами 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу. Інші показники, зазначені в податковій декларації платника податків, до її прийняття перевірці не підлягають.

Пунктом 49.9 статті 49 Податкового кодексу України встановлено, що за умови дотримання платником податків вимог цієї статті посадова особа контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов'язана зареєструвати податкову декларацію платника датою її фактичного отримання контролюючим органом.

Згідно з пунктами 49.9, 49.10 ст. 49 Податкового кодексу України за умови дотримання вимог, встановлених статтями 48 і 49 цього Кодексу податкова декларація, надана платником, також вважається прийнятою: за наявності на всіх аркушах, з яких складається податкова декларація та, за бажанням платника податків, на її копії, відмітки (штампу) контролюючого органу, яким отримана податкова декларація, із зазначенням дати її отримання, або квитанції про отримання податкової декларації у разі її подання засобами електронного зв'язку, або поштового повідомлення з відміткою про вручення контролюючому органу, у разі надсилання податкової декларації поштою; у разі, якщо контролюючий орган із дотриманням вимог пункту 49.11 цієї статті не надає платнику податків повідомлення про відмову у прийнятті податкової декларації або у випадках, визначених цим пунктом, не надсилає його платнику податків у встановлений цією статтею строк.

Відмова посадової особи контролюючого органу прийняти податкову декларацію з будь-яких причин, не визначених цією статтею, у тому числі висунення будь-яких не визначених цією статтею передумов щодо такого прийняття (включаючи зміну показників такої податкової декларації, зменшення або скасування від'ємного значення об'єктів оподаткування, сум бюджетних відшкодувань, незаконного збільшення податкових зобов'язань тощо) забороняється.

Судами також встановлено, що між позивачем та Ірпінською ОДПІ Головного управління ДФС у Київській області були укладені договори про визнання електронних документів 20.04.2016 № 200420166/1264 та 23.05.2016 № 230520164/1493.

Пунктом 2 розділу 1 «Предмет договору» зазначено, що Договір надає Платнику податків можливість подавати до органів ДФС податкові документи у електронному вигляді, якщо інше не передбачено законом.

Орган ДФС має право розірвати Договір в односторонньому порядку у випадку ненадання Платником податків нового посиленого сертифіката (сертифікатів) відкритого ключа замість скасованих або в разі зміни Платником місця реєстрації.

Позивач листом від 30.10.2017 за вихідним № 2/30-10 звертався до Ірпінського відділення Вишгородської ОДПІ Головного управління ДФС у Київській області щодо надання інформації, стосовно укладання та розірвання договорів на визнання електронної звітності позивача з органами ДФС за період з 01.01.2015 по 31.12.2016.

07.11.2017 за вихідним № 4648/10/10-31 Ірпінським відділенням Вишгородської ОДПІ Головного управління ДФС у Київській області надано відповідь на звернення позивача від 30.10.2017, в якій зазначено, що 20.04.2016 Ірпінським відділенням Вишгородської ОДПІ Головного управління ДФС у Київській області з СТОВ «Трівія» укладено Договір. 20.04.2016 року Вишгородською ОДПІ зупинено дію Договору. 23.05.2016 Ірпінським відділенням Вишгородської ОДПІ Головного управління ДФС у Київській області з позивачем укладено договір та 23.05.2016 договір автоматично розірвано на рівні ДФС України, 01.07.2016 Ірпінським відділенням Вишгородської ОДПІ Головного управління ДФС у Київській області з позивачем укладено договір та 01.07.2016 договір автоматично розірвано на рівні ДФС України.

Крім того, в матеріалах справи міститься службова записка заступника начальника Вишгородської ОДПІ, відповідно до змісту якої договір про визнання електронних документів з позивачем не укладався та податкові декларації з податку на додану вартість у паперовому вигляді позивачем до контролюючого органу не подавались.

Однак, встановлено, що позивачем 11.10.2016, 06.11.2016, 21.11.2016 у паперовому вигляді були подані податкові декларації з податку на додану вартість до податкового органу та вони були прийняті останнім, про що свідчать штампи контролюючого органу на податкових деклараціях.

У відповідності до пунктів 49.11, 49.15 статті 49 Податкового кодексу України, контролюючий орган не надіслав/не надав позивачу письмової відповіді про відмову у прийнятті його податкових декларацій, а також, не надав суду докази, що підтверджують неотримання контролюючим органом вказаних декларацій, а тому наведені декларації вважаються прийнятими контролюючим органом.

Крім того, контролюючий орган не повідомив позивачу причини розірвання договорів про визнання електронної звітності, що об'єктивно позбавило позивача права своєчасного звітування шляхом направлення засобами електронного зв'язку, зокрема, декларації з податку на додану вартість.

Наведені обставини свідчать, що позивачем відповідно до вимог чинного законодавства вчинялися дії для подання до контролюючого органу податкової звітність, що свідчить про необґрунтованість висновку Вишгородської ОДПІ про неподання податковому органу декларації з податку на додану вартість протягом 12 послідовних місяців та протягом періоду з грудня 2015 року по листопад 2016 року (включно).

Враховуючи викладене, Верховний Суд погоджується з висновком судів попередніх інстанції про задоволення позовних вимог щодо скасування рішення Вишгородської ОДПІ від 27.12.2016 за №166 про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість СТОВ «ТРІВІЯ» від 11.04.2013 за № 20012129.

Щодо позовних вимог про зобов'язання Державну фіскальну службу України відновити у системі електронного адміністрування податку на додану вартість значення реєстраційної суми з податку на додану вартість у сумі 35 015 643, 00 грн. станом на дату анулювання реєстрації платника податку на додану вартість встановлено, що СТОВ «ТРІВІЯ» 03.08.2017 звернулося до Головного управління ДФС у Донецькій області про надання інформації щодо залишку на ПДВ - рахунку підприємства ліміту на дату анулювання реєстрації платника ПДВ.

Листом від 30.08.2017 за вихідним № 19922/10/05-99-12-01-13 Головне управління ДФС у Донецькій області повідомило, що дані бази Реєстру операцій по рахункам ПДВ Системи електронного адміністрування ПДВ, що відображаються у ГУ ДФС у Донецькій області, свідчать про те, що сума ліміту на 21.10.2016 склала 35797718 грн., станом на 12.01.2017 склала 35015643 грн.

Головне управління ДФС у Донецькій області листом від 10.01.2018 за вихідним № 812/10/05-99-12-01-13 на лист позивача від 05.01.2018 № 1/05-01 також підтвердило, що дані бази Реєстру операцій по рахунках ПДВ Системи електронного адміністрування ПДВ свідчать про наявність суми ліміту станом на 12.01.2017 в розмірі 35015643 грн. Першим відповідачем також наданий витяг з Реєстру операцій по рахунках ПДВ Системи електронного адміністрування ПДВ, з якого вбачається наявність у позивача суми ліміту станом на 12.01.2017 в розмірі 35015643 грн.

Основні принципи функціонування системи електронного адміністрування податку на додану вартість визначено статтею 200-1 Податкового кодексу України.

Згідно з положеннями пункту 200-1.1 статті 200-1 Податкового кодексу України система електронного адміністрування податку на додану вартість забезпечує автоматичний облік в розрізі платників податку: - суми податку, що містяться у виданих та отриманих податкових накладних та розрахунках коригування, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних; - суми податку, сплачені платниками при ввезенні товару на митну територію України; - суми поповнення та залишку коштів на рахунках в системі електронного адміністрування податку на додану вартість; - суми податку, на яку платники мають право зареєструвати податкові накладні та розрахунки коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних; - інші показники, які згідно з вимогами пункту 34 підрозділу 2 розділу XX "Перехідні положення" цього Кодексу враховуються під час обрахунку суми податку, обчисленої за формулою, визначеною пунктом 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу.

Порядок електронного адміністрування податку на додану вартість встановлений Кабінетом Міністрів України, а саме постановою Кабінету Міністрів України від 16.10.2014 № 569 «Деякі питання електронного адміністрування податку на додану вартість».

Цей Порядок визначає механізм відкриття та закриття рахунків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість (далі - податок), особливості складення податкових накладних та розрахунків коригування кількісних і вартісних показників до податкових накладних (далі - розрахунки коригування) у такій системі, а також механізм проведення розрахунків з бюджетом з використанням зазначених рахунків.

Згідно з пунктом 13 зазначеного Порядку № 569 електронного адміністрування податку на додану вартість ДФС автоматично обчислює суму податку, на яку платник податку має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Реєстрі. Платник податку має право отримувати у ДФС інформацію про стан свого електронного рахунка (в тому числі додаткових електронних рахунків), а також суму податку, на яку він має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Реєстрі.

Таким чином, анулювавши реєстрацію платника податку на додану вартість, відповідач позбавив позивача у підтвердженні права на мирне володіння його майном, що призводить до значних втрат у господарській діяльності позивача та не узгоджується із закріпленими в Україні, як у правовій державі, принципами юридичної визначеності та законних (легітимних) очікувань.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо задоволення позовної вимоги позивача щодо зобов'язання відновити у системі електронного адміністрування податку на додану вартість значення реєстраційної суми з податку на додану вартість у сумі 35015643 грн., станом на дату анулювання реєстрації платника податку на додану вартість - позивача у справі.

В частині відмови в задоволенні позовних вимог рішення судів попередніх інстанцій особами, які беруть участь у справі, не оскаржуються, а тому відсутні підстави для надання правового аналізу відповідним висновкам судів у рамках даного касаційного провадження.

З огляду на викладене та враховуючи, що за правилами частини другої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази, судом апеляційної інстанцій виконано всі вимоги процесуального законодавства, всебічно перевірено обставини справи, вирішено справу у відповідності з нормами матеріального права, постановлено обґрунтоване рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для справи. Висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності, а тому підстав для їх перегляду з мотивів, викладених в касаційній скарзі, не вбачається.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

постановив:

Касаційну скаргу Вишгородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 23.01.2018 та постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 27.04.2018 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

В.В. Хохуляк

І.Я.Олендер

Р.Ф. Ханова ,

Судді Верховного Суду