Справа № 157/1394/18
Суддя: Антонюк О. В.
Дата ухвалення: 2018-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 157/1394/18
Провадження №2-а/157/46/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2018 року місто Камінь-Каширський

Камінь-Каширський районний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді Антонюк О.В.,

з участю секретаря Фесь Т.І.,

позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до поліцейського СРПП № 1 Ковельського ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_2 про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності

встановив:

25 жовтня 2018 року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до поліцейського СРПП № 1 Ковельського ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_2, в якому просить скасувати постанову серії ДПО18 № 512905 від 18 жовтня 2018 року про накладення на нього штрафу в розмірі 425 гривень, а провадження у справі закрити. В обґрунтування вимог зазначає, що до адміністративної відповідальності був притягнутий за те, що керуючи 18 жовтня 2018 року автомобілем на автодорозі Ковель-Доманово поза населеним пунктом не увімкнув ближнє світло фар, чим порушив п. 9.8. ОСОБА_3 дорожнього руху, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП. Проте вказані у постанові відповідачем обставини не відповідають дійсності. При виїзді з населеного пункту Дубове, ще до його закінчення, ним було увімкнено ближнє світло фар, однак через 500 метрів поза населеним пунктом його було зупинено працівниками поліції та повідомлено, що він рухався поза населеним пунктом з виключеним світлом і увімкнув його лише тоді, коли побачив їх. Доказів про порушення ОСОБА_3 дорожнього руху на його прохання йому надано не було. Окрім того, частиною 2 ст. 122 КУпАП передбачено відповідальність, на його думку, за порушення правил користування попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, а його притягнуто до відповідальності за порушення правил користування попереджувальними сигналами під час руху механічних транспортних засобів, в звязку з чим вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, відповідальність за вчинення якого передбачено ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю з викладених у позові підстав і просив їх задоволити.

Відповідач у судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про час, дату та місце розгляду справи, надіслав до суду відзив на позов, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог та надав матеріали відеофіксації адміністративного правопорушення, копію постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності та рапорт працівника поліції про виявлення адміністративного правопорушення.

Заслухавши пояснення позивача, зясувавши обставини справи та дослідивши докази, суд прийшов до висновку, що адміністративний позов підлягає до повного задоволення, зважаючи на таке.

Судом встановлено, що 18 жовтня 2018 року поліцейським СРПП № 1 Ковельського ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_2 було винесено постанову серії ДПО18 № 512905 про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, відносно позивача за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Як вбачається з цієї постанови ОСОБА_1М притягнуто до адміністративної відповідальності та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 гривень за те, що він 18 жовтня 2018 року о 12 год. 25 хв. на автодорозі М19 69 км, керуючи транспортним засобом GAU(302 д.н.), поза населеним пунктом не ввімкнув ближнє світло фар, чим порушив п. 9.8 ОСОБА_3 дорожнього руху.

Відповідно до ч.3ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Такими обставинами у справах про притягнення до адміністративної відповідальності є, зокрема, докази вчинення особою адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 122 КУпАП, порушення, зокрема, правил користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти пяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Зі змісту наведеної норми вбачається, що ч. 2 ст. 122 КУпАП передбачає відповідальність за: порушення правил користування: 1) зовнішніми освітлювальними приладами або 2)попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку.

Згідно з п. 1.1 ОСОБА_3 дорожнього руху, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306, ці правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих ОСОБА_3.

Пунктом 9.8. ОСОБА_3 передбачено, що з 1 жовтня по 1 травня на всіх механічних транспортних засобах поза населеними пунктами повинні бути ввімкнені денні ходові вогні, а в разі їх відсутності в конструкції транспортного засобу - ближнє світло фар.

Таким чином, вказана норма містить загальне правило - необхідність за визначених обставин і у визначений період увімкнення денних ходових вогнів, та виключення з даного правила - за тих же обставин і в той же період увімкнення ближнього світла фар в разі відсутності в конструкції транспортного засобу денних ходових вогнів.

Вказаний пункт ОСОБА_3, за описаних в ньому умов та обставин, прирівнює ближнє світло фар до денних ходових вогнів.

При цьому, відповідно до п. 1.10 ОСОБА_3 денні ходові вогні - зовнішні світлові прилади білого кольору, передбачені конструкцією транспортного засобу, установлені спереду транспортного засобу і призначені для покращення видимості транспортного засобу під час його руху у світлий час доби.

З наведеного слідує, що денні ходові вогні є зовнішніми світловими приладами, а не попереджувальними сигналами, і в разі порушення правил користування ними або приладами, які відповідно до закону їх замінюють, таке порушення буде порушенням правил користування освітлюваними приладами, за що відповідальність передбачена ч. 2 ст. 122 КУпАП України.

Відповідно до ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Статтею 77 КАС України у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Обовязок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу (ч. 2 ст. 251 КУпАП).

У відповідності до ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з абз. 3 ч. 2 ст. 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався).

Як на доказ вчинення позивачем адміністративного правопорушення, відповідач надав постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, рапорт працівника поліції про виявлення адміністративного правопорушення та відеозапис з нагрудної камери поліцейського.

Разом з тим, з дослідженого в судовому засіданні відеозапису вбачаються лише обставини розгляду поліцейським справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 та складання постанови про притягнення останнього до адміністративної відповідальності. Зазначений відеозапис не містить самої події вчинення позивачем адміністративного правопорушення, тобто інформації, яка б свідчила, що ОСОБА_1, керуючи автомобілем і рухаючись поза межами населеного пункту, не ввімкнув ближнє світло фар.

Постанова про притягнення до адміністративної відповідальності, яку надав відповідач, не є беззаперечним доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням субєкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення. Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 26 квітня 2018 р. у справі № 338/1/17 (http://reyestr.court.gov.ua/Review/73700340).

З вищевказаних підстав не може бути належним доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення і рапорт працівника поліції про виявлення адміністративного правопорушення, який також містить лише описання правопорушення. Крім того, час вчинення правопорушення, вказаному в цьому рапорті, не відповідає часу, зазначеному в постанові про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Отже, відповідачем не наданого належних та достатніх доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, за яке на останнього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу.

Докази того, що на час розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно позивача відповідач приймав оскаржуване рішення з дослідженням доказів, а не на підставі тільки візуального спостереження за дотриманням позивачем ОСОБА_3 дорожнього руху, у суду відсутні.

Таким чином, постанову про накладення на позивача адміністративного стягнення за ч. 2 ст. 122 КУпАП належить скасувати як незаконну, а провадження у справі закрити.

В той же час доводи позивача про те, що нормою ч. 2 ст. 122 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення правил користування зовнішніми освітлювальними приладами лише при початку руху чи зміні напрямку руху транспортного засобу, є необґрунтованими, оскільки за системним аналізом ч. 2 ст. 122 КУпАП у поєднанні з п. 9.8. ОСОБА_3 дорожнього руху, адміністративна відповідальність за вищевказаною нормою Кодексу України про адміністративні правопорушення настає при керуванні транспортним засобом без увімкнених денних ходових вогнів, або без увімкненого ближнього світла фар поза межами населеними пунктами в період з 1 жовтня по 1 травня.

Згідно з ч. 3 ст. 133 КАС України витрати на професійну правничу допомогу є витратами, повязаними з розглядом справи, і відносять до судових витрат.

Частиною 7 ст. 139 КАС України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у звязку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Відповідно до частин 1-3 ст. 134 КАС України витрати, повязані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб'єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, повязану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Положеннями ч. 4 ст. 134 КАС України встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано суду договір, укладений з адвокатом ОСОБА_4 про надання правничої допомоги від 25 жовтня 2018 року, розрахунок вартості правничої допомоги, що полягала у попередній консультації щодо спірних правовідносин та оформленні позовної заяви, а також квитанцію до прибуткового касового ордеру № 5 від 25 жовтня 2018 року про оплату позивачем адвокату 300 грн. за надання правничої допомоги.

Згідно ч.1 ст. 139 КАС України при задоволені позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, належить стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції на користь позивача понесені та документально підтверджені останнім витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 300 грн.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 2, 6, 9, 16, 134, 223-246, 255, 286, 293, 295, п. 1 Розділу ХІІ Перехідні Положення КАС України, суд

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1, який проживає ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, до поліцейського СРПП № 1 Ковельського ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_2, службова адреса: вул. Незалежності, 119А, м. Ковель, Волинська область, про притягнення до адміністративної відповідальності задовольнити повністю.

Скасувати постанову серії ДПО18 № 512905 від 18 жовтня 2018 року про застосування до ОСОБА_5 адміністративного стягнення за ч. 2 ст. 122 КУпАП у виді штрафу в розмірі 425 гривень і провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 300 (триста) гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржена до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Камінь-Каширський районний суд Волинської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Головуючий:ОСОБА_6