Справа № 808/2291/16(ПР/808/37/16)
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2018-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а їн и

06 листопада 2018 року м. Дніпросправа № 808/2291/16

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Семененка Я.В. (доповідач),

суддів: Бишевської Н.А., Добродняк І.Ю.,

за участю секретаря судового засідання - Кязимової Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1, яка діє в інтересах малолітньої особи ОСОБА_2

на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 18 травня 2018 року (суддя Бойченко Ю.П., дата складання повного тексту 04.07.2018р.) у справі №808/2291/16 за позовом ОСОБА_1, яка діє в інтересах малолітньої особи ОСОБА_2 до Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради, треті особи: приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_3, відділ по Шевченківському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и В:

ОСОБА_1, яка діє в інтересах малолітньої особи ОСОБА_2, звернулася до суду з позовом, в якому просила:

- визнати протиправними дії відповідача щодо перереєстрації права власності на квартиру, що знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вул. Чарівна, 48/155 та

- зобов'язати відповідача поновити реєстрацію права власності на квартиру, що знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вул. Чарівна, 48/155 з ОСОБА_5 на малолітню особу ОСОБА_2, від імені якого діє мати ОСОБА_1.

Ухвалою суду від 28.07.2016 відмовлено у відкритті провадження в адміністративній справі з тих підстав, що переданий на вирішення суду спір не є справою адміністративного судочинства.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 12.10.2016 ухвалу суду від 28.07.2016 скасовано та справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції з тих підстав, що предметом спору у цій справі є правомірність дій державного реєстратора під час реалізації ним владних управлінських повноважень, а отже спірні правовідносини, які виникли між сторонами, мають ознаки публічно правового спору.

Ухвалою суду від 29.12.2016 відкрито провадження в адміністративній справі.

04 липня 2017 року від позивача надійшла заява про уточнення (збільшення) позовних вимог (т.2 а.с. 134-141). У вказаній заяві позивач просив суд:

- визнати протиправними дії Реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції Запорізької області щодо перереєстрації права власності на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1;

- зобовязати Департамент реєстраційних послуг Запорізької міської ради

скасувати реєстрацію права власності на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що зареєстроване на імя ОСОБА_5;

- зобовязати Департамент реєстраційних послуг Запорізької міської ради поновити реєстрацію права власності на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 з ОСОБА_5 на малолітню особу ОСОБА_2 від імені якого діє мати ОСОБА_1.

Підставами позову фактично визначено те, що державний реєстратор, під час вчинення реєстраційної дії щодо перереєстрації права власності, не виконав вимоги ст..10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» в частині обовязку встановлення не лише відповідності заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а і встановлення наявності обтяжень на нерухоме майно. За позицією позивача спірна реєстраційна дія вчинена під час дії обтяжень прав на нерухоме майно, а саме на вказану квартиру було накладено арешт.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 18 травня 2018 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено. Рішення суду фактично мотивовано тим, що державний реєстратор, вчиняючи реєстраційну дію щодо перереєстрації права власності, діяв у відповідності до вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», оскільки виконував рішення суду, яке набрало законної сили та яким встановлено право на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 і скасовано державну реєстрацію права власності на вказану квартиру за ОСОБА_2. При цьому, суд першої інстанції, з огляду на підстави заявленого позову, дійшов висновку про те, що на час вчинення спірної реєстраційної дії не існували обтяження на зазначений обєкт нерухомості.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права, неповне зясування обставин справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити. Апеляційна скарга фактично обґрунтована незгодою з висновками суду першої інстанції про те, що на час вчинення спірної реєстраційної дії не існували обтяження на зазначений обєкт нерухомості. З цього приводу заявник апеляційної скарги вказує на те, що з наданої до суду Деталізованої інформації про обтяження прав на нерухоме майно (т.3 а.с.73) можливо дійти висновку про те, що таке обтяження існувало, у звязку з чим державний реєстратор не міг вчиняти дії з перереєстрації права на квартиру.

Перевіривши, в межах доводів апеляційної скарги, законність та обґрунтованість судового рішення, оцінивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи із наступного.

Встановлені обставини справи свідчать про те, що 23 листопада 2015 року ОСОБА_7, яка діяла в інтересах ОСОБА_5 на підставі довіреності № 551 від 22.11.2015, посвідченої приватним нотаріусом ОСОБА_8, подала заяву про скасування державної реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_2. Як підставу для скасування державної реєстрації нею до реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції було надано рішення Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 18 вересня 2014 року у справі № 336/3206/14-ц, яке вступило в законну силу.

У резолютивній частині вказаного рішення суду зазначено наступне (т.1 а.с. 214-220):

Позов ОСОБА_5 до ОСОБА_4 в його інтересах та в інтересах малолітнього ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, про визнання договору дарування квартири недійсними, витребування майна від добросовісного набувача-задовольнити частково.

Визнати недійсним договір дарування квартири АДРЕСА_3, укладений 18.01.2012 р. між ОСОБА_5 та ОСОБА_4, посвідчений нотаріально приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_3 за реєстровим № 43.

Скасувати державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_4 за ОСОБА_2,проведену на підставі договору дарування від 12.01.2014 р. посвідченого нотаріально приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_3 за реєстровим № 51.

Поновити реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_4 за ОСОБА_5 на підставі рішення Апеляційного суду Запорізької області від 29.03.2011 р.№ 22-1825/2011р.

В задоволенні позову ОСОБА_5 до ОСОБА_4 в інтересах малолітнього ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_1,про визнання недійсним договору дарування квартири АДРЕСА_5, посвідченого нотаріально приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_3 12.01.2014 р. за реєстровим № 51 - відмовити.

Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 25.11.2014 апеляційна скарга ОСОБА_4 який діє в своїх інтересах та в інтересах малолітнього ОСОБА_2 відхилена. Рішення Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 18.09.2014 залишено без змін (т.1 а.с. 221-223).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14.05.2015 апеляційна скарга ОСОБА_4 відхилена. Рішення Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 18.09.2014 та Ухвала Апеляційного суду Запорізької області від 25.11.2014 залишені без змін (т.1 а.с. 224-225).

Отже, рішення Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 18.09.2014р., яким встановлено право на вказану квартиру за ОСОБА_5 та яким поновлено за вказаною особою реєстрацію права власності на вказану квартиру, набрало законної сили.

Вказане судове рішення стало підставою для прийняття державним реєстратором:

рішення від 23.11.2015 №26394384, яким внесено запис про скасування державної реєстрації для внесення запису про скасування державної реєстрації права власності форма власності: приватна, розмір частки: 1/1 за номером 4220141 розділу Державного реєстру прав на нерухоме майно, відкритого на обєкт нерухомого майна з реєстраційним номером 01 / спеціального розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно/ (т.2 а.с. 35);

рішення від 24.11.2015 №26399142, яким проведено державну реєстрацію права власності форма власності: приватна, розмір частки: 1/1 на квартиру, що розташована в АДРЕСА_6 (т.2 а.с. 59).

Враховуючи підстави для вчинення реєстраційних дій, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що державний реєстратор, вчиняючи реєстраційні дії щодо перереєстрації права власності, діяв у відповідності до вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», оскільки виконував рішення суду, яке набрало законної сили та яким встановлено право на квартиру за іншою особою і скасовано державну реєстрацію права власності на вказану квартиру за ОСОБА_2.

Вказуючи на неправомірність спірних реєстраційних дій позивач зазначає те, що реєстраційні дії вчинені під час наявності обтяжень на зазначений обєкт нерухомості, і такі обтяження існували на підставі ухвал суду щодо арешту зазначеної квартири, які ухвалювалися під час розгляду цивільної справи.

Дослідивши такі аргументи позивача, які фактично були і підставою заявленого позову, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що встановлені обставини у цій справі не дають підстав стверджувати про те, що спірні реєстраційні дії вчинені під час наявності обтяжень прав на обєкт нерухомості.

Так, судом першої інстанції встановлено і підтверджено матеріалами справи те, що рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №9848425 від 12.01.2014, державним реєстратором проведено державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_7 за ОСОБА_2 (податковий номер НОМЕР_1) (т.1 а.с.155). Також державний реєстратор зазначив, що в Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна відомості відсутні (т.1 а.с. 154).

Таким чином, як правильно зазначив суд першої інстанції, станом на 12.01.2014 обтяження на квартиру АДРЕСА_7 були відсутні.

З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна (т.3 а.с.71-79) встановлено, що:

21.02.2014 державним реєстратором внесено запис про накладення арешт на квартиру АДРЕСА_7 на підставі ухвали Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 14.02.2014 по справі №336/11156/13-ц.

25.03.2015 державним реєстратором внесено запис про припинення обтяження майна на підставі ухвали Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 07.05.2014 по справі №336/11156/13-ц (провадження №2/336/636/2014).

22.05.2014 державним реєстратором внесено запис про накладення арешту на квартиру АДРЕСА_7 на підставі ухвали Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 16.05.2014 по справі №336/3206/14-ц.

27.02.2015 державним реєстратором внесено запис про припинення обтяження майна на підставі ухвали Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 16.02.2015 по справі №336/3206/14-ц.

Інші записи про внесення обтяжень на квартиру АДРЕСА_7, з 12.01.2014 по теперішній час, в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна відсутні.

Таким чином, аргументи позивача, з посиланням на Деталізовану інформацію про обтяження прав на нерухоме майно (т.3 а.с.73), є безпідставними, оскільки вказана інформація, яка наявна в Державному реєстрі, не містить відомостей про те, що на час вчинення спірних реєстраційних дій існували обтяження права щодо зазначеного нерухомого майна.

Під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції, обґрунтовуючи свою позицію, представник позивача посилався на те, що судом першої інстанції не було враховано наступних обставин. Як зазначав представник позивача, ухвалою Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 16.02.2015 по справі №336/3206/14-ц скасовано арешт на квартиру АДРЕСА_8, накладений ухвалою Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 16.05.2014 по цивільній справі №336/3206/14-ц (т.2 а.с. 150). І саме ухвала Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 16.02.2015 стала підставою для внесення державним реєстратором до Державного реєстру відомостей про припинення обтяження прав на нерухоме майно. В той же час, ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 23.07.2015 по справі №336/3206/14-ц, ухвалу Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 16.02.2015 скасовано з передачею питання щодо скасування заходів забезпечення позову до суду першої інстанції (т.2 а.с. 151). Але вказану ухвалу суду апеляційної інстанції не було враховано державним виконавцем та не внесено про це відомості до Державного реєстру прав та обтяжень на нерухоме майно.

З приводу таких доводів представника позивача суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити те, що по-перше: предметом спору у цій справі не є правовірність дій державного реєстратора щодо правильності ведення Державного реєстру, в частині не внесення до нього відомостей щодо ухвали Апеляційного суду Запорізької області від 23.07.2015. По-друге: встановлені обставини справи свідчать про те, що за наслідками повторного розгляду питання щодо зняття арешту ухвалою Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 07.08.2015 по справі №336/3206/14-ц у задоволені заяви ОСОБА_5 про скасування заходів забезпечення позову відмовлено. Але, ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 16.09.2015 по справі №336/3206/14-ц, ухвала Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 07.08.2015 скасована. Також скасовані заходи забезпечення позову вжиті ухвалою Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 16.05.2014 та знято арешт з квартири АДРЕСА_9 (т.2 а.с.153-154).

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що на час вчинення спірної реєстраційної дії не існували обтяження на зазначений обєкт нерухомості.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, у звязу з чим підстав для його скасування не існує.

На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст.315, ст.ст. 316, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, яка діє в інтересах малолітньої особи ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 18 травня 2018 року у справі №808/2291/16 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у строки, визначені ст. 329 КАС України.

Вступну та резолютивну частини постанови проголошено 06.11.2018р.

Повне судове рішення складено 07.11.2018р.

Головуючий - суддя Я.В. Семененко

суддя Н.А. Бишевська

суддя І.Ю. Добродняк