Справа № 806/2430/18
Суддя: Романченко Євген Юрійович
Дата ухвалення: 2018-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2018 року м.Житомир справа № 806/2430/18

категорія 8.1

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Романченка Є.Ю.,

секретар судового засідання Біляченко Д.О.,

за участю: представника позивача ОСОБА_1,

представників відповідача ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом Державного підприємства "Радомишльське лісомисливське господарство" до Головного управління ДФС у Житомирській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 17.05.2018 №,

встановив:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, у якому просив визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення видане Головним управлінням Державної фіскальної служби України Житомирської області від 17.05.2018 № НОМЕР_1 про застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) у сумі 233040,00 грн. Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги Державне підприємство «Радомишильське лісомисливське господарство» вказувало, що прийняте податкове повідомлення рішення є таким, що винесено ГУ ДФС у Житомирській області всупереч вимогам чинного законодавства. Позивач стверджував, що висновки акту щодо порушення підприємством вимог пп.39.4.4, пп. 39.4.8 ст.39 Податкового кодексу України не відповідають положенням Кодексу, як і застосування спірним повідомленням рішенням штрафних санкцій відповідно до пп. 54.3.3 п.54.3 ст.54, пп.120.3 ст.120 ПК України, оскільки ГУ ДФС у Житомирській області має відомості щодо вилучення документів і саме відповідач повинен звертатися до органу, яким було вилучено документи про надання відповідних копій відповідно до п.85.9 ст.85 ПК України.

Ухвалою суду позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі № 806/2430/18. Вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження із проведенням підготовчого засідання 18 липня 2018 р.

18.07.2018 позивачем подано заяву про уточнення підстав позову. У цій заяві позивач обґрунтування заявлених позовних вимог доповнено посиланням на те, що п.120.3 ст.120 Податкового кодексу України не містить в собі посилання на пп.39.4.4 цього Кодексу як самостійну, незалежну норму для притягнення платника податків до відповідальності. Заяву прийнято судом, а підготовче засідання відкладено до 06.08.2018 у звязку із неотриманням такої заяви відповідачем.

06 серпня 2018 р., за результатами підготовчого засідання, судом, без виходу до нарадчої кімнати, постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті, яку занесено секретарем судового засідання до протоколу судового засідання. Розгляд справи по суті розпочато 06.08.2018.

У зв'язку з неможливістю вирішення справи в судовому засіданні 06.08.2018, судом оголошено перерву до 16серпня 2018 р., яке продовжено до 24.09.2018.

У строк, встановлений ухвалою суду про відкриття провадження в справі, відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву, з проханням відмовити ДП «Радомишльське лісомисливське господарство» у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Заперечуючи проти предявлених позовних вимог відповідач стверджує, що спірне податкове повідомлення рішення прийнято відповідно до норм Податкового кодексу України, оскільки неподання платником податків документації з трансферного ціноутворення відповідно до вимог п.39.4 ст. 39 Податкового кодексу України є порушенням податкового законодавства відповідальність за яке передбачено п.120.3 ст.120 ПК України.

Позивачем подано до суду відповідь на відзив, у якій позивач відхиляє міркування відповідача, у звязку з тим, що вони жодним чином не спростовують протиправності нарахування штрафних санкцій оскаржуваним податковим повідомленням рішенням.

03.08.2018 до суду надійшов відзив Головного управління ДФС у Житомирській області на заяву про уточнення підстав позову, в якому відповідач просив відмовити ДП «Радомишльське лісомисливське господарство» у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала і просила суд позов задовольнити, з підстав наведених у позовній заяві, заяві про уточнення підстав позову та відповіді на відзив.

Представники відповідача в судовому засіданні позов не визнали, просили суд відмовити в задоволенні позову, посилаючись на міркування, викладені у відзивах.

Заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, усебічно й повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов і відзив, об'єктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Установлено, що Державне підприємство «Радомишльське лісомисливське господарство» зареєстровано органом державної реєстрації як юридична особа 17.05.1999 та взято на облік в контролюючих органах 20.05.1999. Станом на 03.05.2018 перебувало на обліку в Радомишльському відділенні Малинської ОДПІ.

Як видно із матеріалів справи, з 23.04.2018 по 27.04.2018 у приміщенні ГУ ДФС у Житомирській області, на підставі наказу від 12.04.2018 № 741 посадовими особами контролюючого органу на підставі пп. 78.1.15 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України, проведено документальну позапланову невиїзну перевірку Державного підприємства «Радомишльське лісомисливське господарство» з питань дотримання вимог податкового законодавства в частині не подання документації з трансферного ціноутворення за 2015 рік.

За результатами перевірки складено акт від 03 травня 2018 року № 447/06-30-14-04/13568251, в якому зафіксовано висновок перевіряючих про встановлення перевіркою порушення ДП «Радомишльське ЛМГ» вимог пп. 39.4.4, 39.4.8 п.39.4 ст. 39 Податкового кодексу України в частині не подання документації з трансфертного ціноутворення за звітний 2015 рік.

На акт перевірки від 03.05.2018 позивачем подано до Головного управління ДФС у Житомирській області заперечення від 10.05.2018 № 507.

У відповіді на заперечення від 16.05.2018 №4303/6/06-30-14-04-10 відповідачем зазначено, що висновки в акті перевірки від 03 травня 2018 року № 447/06-30-14-04/13568251 відповідають вимогам чинного законодавства.

17 травня 2018 року ГУ ДФС у Житомирській області на підставі акту перевірки та підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 і пункту 120.3 статті 120 Податкового кодексу України прийнято податкове повідомлення-рішення від №, яким до Державного підприємства «Радомишльське лісомисливське господарство» застосовано штрафні (фінансові) санкції в сумі 233040 грн.

Із розрахунку штрафу згідно акту перевірки від 03.05.2018 № 447/06-30-14-04/13568251 видно, що розмір штрафу визначено відповідно до п. 120.3 ст.120 Податкового кодексу України, а саме виходячи із 3 відсотки суми контрольованих операцій, щодо яких не подана документація, визначена пп. 39.4.6 п. 39.4 ст. 39 цього Кодексу, але не більше 200 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, за всі контрольовані операції, здійснені у відповідному звітному році.

Не погодившись із рішенням контролюючого органу, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходив з наступних мотивів.

Із акту перевірки від 03.05.2018 слідує, що Державна фіскальна служба, згідно пп.39.4.4 п.39.4 ст.39 Податкового кодексу України, звернулася до ДП «Радомишльське ЛМГ» із запитом від 27.10.2017 № 24435/6/99-99-14-01-02-15 щодо подання до ГУ ДФС у Житомирській області документації з трансферного ціноутворення про контрольні операції, здійснені ДП «Радомишльське ЛМГ» з компанією «VinzerCorr (Панама) на суму 7767996,56 грн у 2015 році.

Листом від 08.11.2017 № 1161 позивач повідомив ДФС України про те, що відповідно до ухвали Богунського районного суду м. Житомира від 11.10.2016 працівниками ОВС СУ ФР ГУ ДФС у Житомирській області, згідно протоколу від 18.10.2016 тимчасового доступу до речей і документів, вилучено оригінали первинних бухгалтерських документів, контракти, доповнення до контрактів та інші документи по господарським операціям ДП «Радомишильське ДМГ» та фірмою «VinzerCorr за період з 01.01.2015 по 29.09.2016. При цьому вказано, що в зв'язку з вилученням документів по господарським операціям з фірмою «VinzerCorr надати документи неможливо.

У зв'язку з тим, що документація з ТЦ має містити не тільки загальну інформацію щодо контрольованих операцій, а й перш за все обґрунтування відповідності умов контрольованих операцій принципу «витянутої руки», що можуть бути надані навіть за відсутності оригіналів первинних бухгалтерських документів, контрактів, доповнень до контрактів та інших документів по господарським операціям між ДП «Радомишльське ЛМГ» та фірмою «VinzerCorr, ДФС України, відповідно до пп. 39.4.8 п.39.8 ст. 39 Податкового кодексу України, надіслано Підприємству запит від 14.12.2017 № 30070/6/99-99-14-01-02-15 з вимогою додатково подати протягом 30 календарних днів з моменту його отримання до ГУ ДФС у Житомирській області додаткову інформацію щодо контрольованих операцій, здійснених з компанією «VinzerCorr у 2015 році, відповідно до пп.39.4.6 цього пункту та обґрунтування відповідності умов контрольованої операції принципу «витягнутої руки».

Документація з трансферного ціноутворення за звітний 2015 рік та інформація відповідно до пп.39.4.6 п. 39.4 ст. 39 Податкового кодексу України до ГУ ДФС у Житомирській області ДП «Радомишльське ЛМГ» подані не були.

Зважаючи на викладене, відповідач дійшов висновку, що неподання платником податків документації з трансферного ціноутворення відповідно до вимог п.39.4 ст. 39 Податкового кодексу України є порушенням податкового законодавства, відповідальність за яке передбачено п. 120.3 ст. 120 Податкового кодексу України.

Пунктом 120.3 статті 120 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням, далі ПК України) встановлено, що неподання платником податків звіту про контрольовані операції (уточнюючого звіту) та/або документації з трансфертного ціноутворення або невключення до такого звіту інформації про всі здійснені протягом звітного періоду контрольовані операції відповідно до вимог пункту 39.4 статті 39 цього Кодексу тягне за собою накладення штрафу (штрафів) у розмірі: 3 відсотки суми контрольованих операцій, щодо яких не була подана документація, визначена підпунктами 39.4.6 та 39.4.8 пункту 39.4 статті 39 цього Кодексу, але не більше 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатної особи, встановленого законом на 1 січня податкового (звітного) року, за всі контрольовані операції, здійснені у відповідному звітному році.

Сплата таких фінансових санкцій (штрафів) не звільняє платника податків від обовязку подання звіту про контрольовані операції та/або документації з трансфертного ціноутворення.

Буквальне тлумачення наведених правових норм свідчить на користь висновку, що штраф, передбачений абз. 4 п. 120.3 ст. 120 ПК України може бути застосований лише в разі неподання на запит контролюючого органу (п. 39.4.8 п. 39.4 ст.39 ПК України) документації визначеної пп. 39.4.6 п. 39.4 ст. 39 ПК України.

Відповідно до абз. 1-2 пп. 39.4.2 п. 39.4 ст. 39 ПК України, платники податків, які у звітному році здійснювали контрольовані операції, зобовязані подавати звіт про контрольовані операції центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, до 1 жовтня року, що настає за звітним, засобами електронного звязку в електронній формі з дотриманням вимог закону щодо електронного документообігу та електронного цифрового підпису. У звіті про контрольовані операції зазначається інформація про всі контрольовані операції, здійснені платником податків у звітному періоді.

Підпунктом 39.4.3 пункту 39.4 статті 39 ПК України визначено, що платники податків, що здійснюють контрольовані операції, повинні складати та зберігати документацію з трансфертного ціноутворення за кожний звітний період.

Документація з трансфертного ціноутворення (сукупність документів або єдиний документ, складений у довільній формі) повинна містити інформацію наведену у пп. 39.4.6 п. 39.4 ст. 39 ПК України.

Згідно зі пп. 39.4.4 п.39.4 ст. 39 ПК України, на запит центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, платники податків протягом 30 календарних днів з дня отримання запиту подають документацію щодо контрольованих операцій, зазначених у запиті, яка повинна містити інформацію, зазначену у підпункті 39.4.6 цього пункту.

Підпунктом 39.4.8 пункту 39.4 статті 39 ПК України визначено, що у разі коли подана платником податків документація з трансфертного ціноутворення не містить інформацію в обсязі, зазначеному в підпункті 39.4.6 цього пункту, або належного обґрунтування відповідності умов контрольованої операції принципу "витягнутої руки", центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, надсилає такому платнику податків запит з вимогою додатково подати протягом 30 календарних днів з моменту його отримання інформацію відповідно до підпункту 39.4.6 цього пункту та/або обґрунтування відповідності умов контрольованої операції принципу "витягнутої руки". Зазначена додаткова інформація або обґрунтування відповідності умов контрольованої операції принципу "витягнутої руки" є невідємною частиною документації з трансфертного ціноутворення.

Системний аналіз наведених норм свідчить на користь висновку, що платники податків, які протягом звітного періоду здійснювали контрольовані операції, зобовязані подавати звіт про контрольовані операції, і документацію про окремі контрольовані операції, що подається платниками на запит ДФС України. У свою чергу запит ДФС України направляється, якщо за результатами моніторингу цін у контрольованих операціях було встановлено відхилення ціни контрольовані операції від звичайної.

При цьому суд акцентує увагу на тому, що в силу приписів пп. 39.4.8 п. 39.4 ст. 39 ПК України центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платнику податків запит з вимогою додатково подати протягом 30 календарних днів з моменту його отримання інформацію відповідно до підпункту 39.4.6 цього пункту та/або обґрунтування відповідності умов контрольованої операції принципу "витягнутої руки" у разі коли подана платником податків документація з трансфертного ціноутворення не містить інформацію в обсязі, зазначеному в підпункті 39.4.6 цього пункту, або належного обґрунтування відповідності умов контрольованої операції принципу "витягнутої руки".

Отже, для направлення запиту необхідним є попереднє подання платником податків звіту про контрольовані операції чи документації з трансфертного ціноутворення.

Натомість в даній справі позивачем ані звіту, ані вказаної документації до контролюючого органу подано не було, відтак висновок контролюючого органу про порушення позивачем вимог підпунктів 39.4.6 та 39.4.8 пункту 39.4 статті 39 ПК України є передчасним.

Одночасно суд ураховує, що відповідно до положень статті 109 ПК України, податковими правопорушеннями є протиправні діяння (дія чи бездіяльність) платників податків, податкових агентів, та/або їх посадових осіб, а також посадових осіб контролюючих органів, що призвели до невиконання або неналежного виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. Вчинення платниками податків, їх посадовими особами та посадовими особами контролюючих органів порушень законів з питань оподаткування та порушень вимог, встановлених іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, тягне за собою відповідальність, передбачену цим Кодексом та іншими законами України.

Отже, податкове правопорушення - противоправне, винне діяння, в вигляді навмисної або ненавмисної дії або бездіяльності суб'єкта податкових відносин, який порушує права і інтереси учасників даного виду суспільних відносин, за яке законодавством встановлена певна відповідальність фінансового, адміністративного або кримінального характеру. Протиправність податкового правопорушення полягає в недотриманні правової форми даного діяння, винність полягає в здійсненні даного порушення навмисно або з необережності.

Відсутність вини платника податків, як необхідної складової податкового правопорушення, обумовлює протиправність застосування штрафних (фінансових) санкцій.

У контексті наведеного суд відмічає, що листом від 08.11.2017 № 1161 позивач повідомив ДФС України про те, що відповідно до ухвали Богунського районного суду м. Житомира від 11.10.2016 працівниками ОВС СУ ФР ГУ ДФС у Житомирській області, згідно протоколу від 18.10.2016 тимчасового доступу до речей і документів, вилучено оригінали первинних бухгалтерських документів, контракти, доповнення до контрактів та інші документи по господарським операціям ДП «Радомишильське ДМГ» та фірмою "VinzerCorr" за період з 01.01.2015 по 29.09.2016, тому їх надати неможливо.

Ухвала Богунського районного суду м. Житомира від 11.10.2016 в справі № 295/13030/16-к, якою надано старшому слідчому з ОВС ВРКП СУ ГУ ДФС у Житомирській області старшому лейтенанту податкової міліції, а також особам які будуть діяти за її дорученням (постановою), тимчасовий доступ та можливість вилучення у ДП "Радомишльське ЛМГ" оригіналів первинних бухгалтерських документів, які фіксують факти здійснення господарських операцій між ДП "Радомишльське ЛМГ" та, зокрема, "VinzerCorr"; протокол тимчасового доступу до речей і документів від 18.10.2016 та опис речей і документів, які були вилучені на підставі ухвали слідчого судді, суду, складені на підставі ухвали від 11.10.2016 о/у УЗЕ в Житомирській області, наявні у матеріалах справи.

Зі змісту вказаних документів слідує, що в ході процесуальної дії виявлено та вилучено, зокрема, папки з документами під назвою "Вінзер", контракти, специфікації та додаткові угоди до контракту.

В межах спірних правовідносин суд приходить до висновку, що неподання ДП «Радомишльське ЛМГ», на запит ДФС України, документації з трансферного ціноутворення про контрольні операції, здійснені з компанією «VinzerCorr (Панама) у 2015 році, яка повинна базуватися на об'єктивних даних, відображених у первинній документації Підприємства, було обумовлено об'єктивною неможливістю, зокрема фактичною відсутністю первинної документації щодо взаємовідносин із вказаним контрагентом.

Отож, ненадання позивачем витребуваної інформації відбулось не з вини останнього, що виключає протиправність діянь платника податку.

Також суд ураховує, що пунктом 78.7 статті 78 ПК України визначено, що перелік матеріалів, які можуть бути підставою для висновків під час проведення документальної позапланової перевірки, та порядок надання платниками податків документів для такої перевірки встановлено статтями 83, 85 цього Кодексу.

Відповідно до п. 85.9 ст. 85 ПК України, у разі коли до початку або під час проведення перевірки оригінали первинних документів, облікових та інших регістрів, фінансової та статистичної звітності, інших документів з питань обчислення і сплати податків та зборів, а також виконання вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, були вилучені правоохоронними та іншими органами, зазначені органи зобов'язані надати для проведення перевірки контролюючому органу копії зазначених документів або забезпечити доступ до перевірки таких документів.

Такі копії, засвідчені печаткою та підписами посадових (службових) осіб правоохоронних та інших органів, якими було здійснено вилучення оригіналів документів, або яким було забезпечено доступ до перевірки вилучених документів, повинні бути надані протягом трьох робочих днів з дня отримання письмового запиту контролюючого органу.

У разі якщо документи, зазначені в абзаці першому цього пункту, було вилучено правоохоронними та іншими органами, терміни проведення такої перевірки, у тому числі розпочатої, переносяться до дати отримання вказаних копій документів або забезпечення доступу до них.

Матеріали справи доказів звернення контролюючого органу до правоохоронних органів задля отримання відповідних документів ДП "Радомишльське ЛМГ" не містять.

У відповідності до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ч.ч. 1, 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Такий підхід узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини. Так, у пункті 110 рішення від 23 липня 2002 року у справі "Компанія "Вестберґа таксі Актіеболаґ" та Вуліч проти Швеції" Суд визначив, що "… адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління.".

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ч. 1 ст. 72 вказаного Кодексу).

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Кодексу адміністративного судочинства України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2 ст. 73 вказаного Кодексу).

За змістом статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Усупереч наведеним нормам, відповідачем не доведено існування обставин на підставі яких прийнято оскаржуване податкове повідомлення - рішення.

Беручи до уваги викладене, суд приходить до висновку, що податкове повідомлення - рішення Головного управління ДФС у Житомирській області від 17 травня 2018 року № є протиправним, тому його необхідно скасувати, а позовні вимоги Державного підприємства "Радомишльське лісомисливське господарство" - задовольнити.

Зважаючи на висновок суду та враховуючи положення ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, сплачений позивачем судовий збір у сумі 3495,60 грн (платіжне доручення № 11382 від 29.05.2018) необхідно відшкодувати за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 9, 77, 90, 132, 139, 242-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України,

вирішив:

Позов Державного підприємства "Радомишльське лісомисливське господарство" (12201, Житомирська область, м. Радомишль, вул. Київська, 6, ідентифікаційний код 13568251) до Головного управління ДФС у Житомирській області (10003, м.Житомир, вул. Юрка Тютюнника, 7, ідентифікаційний код 39459195) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 17.05.2018 № задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Житомирській області (10003, м.Житомир, вул. Юрка Тютюнника, 7, ідентифікаційний код 39459195) від 17.05.2018 №.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Житомирській області (10003, м.Житомир, вул. Юрка Тютюнника, 7, ідентифікаційний код 39459195) на користь Державного підприємства "Радомишльське лісомисливське господарство" (12201, Житомирська область, м. Радомишль, вул. Київська, 6, ідентифікаційний код 13568251) судові витрати, пов'язані зі сплатою судового збору в розмірі 3495,60 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Житомирського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Є.Ю. Романченко

Повне судове рішення складене 08 жовтня 2018 року