Справа № 824/284/18-а
Суддя: Брезіна Тетяна Миколаївна
Дата ухвалення: 2018-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2018 р. м. Чернівці Справа № 824/284/18-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Брезіної Т.М.,

за участю:

секретаря судового засідання Косменко Х.В.,

позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

В поданому до суду позові, з урахуванням доповнення до позовної заяви, позивач просить суд прийняти рішення, яким: визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області щодо не врахування матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, грошової допомоги 10 посадових окладів, індексації зарплати, компенсації за не використану відпустку, інших виплат при перерахунку йому пенсії згідно Закону України "Про державну службу" та Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" протиправними; зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області провести перерахунок пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу" та Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" в розмірі 90% середньомісячної заробітної плати з урахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, індексації, компенсації за не використану відпустку, інших виплат з 01.12.2010 р., виплати недоотримані кошти і в наступному періоді пенсію виплачувати з урахуванням цього перерахунку; стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 1687,30 грн як незаконно отриманих з його зарплати у 2008-2009 роках.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з жовтня 2009 р. ОСОБА_1 призначено пенсію за віком, як працівнику органу місцевого самоврядування. Однак, будучи на пенсії, позивач продовжував працювати до 09.11.2010 р. та рішенням 3 сесії 6 скликання Берегометської селищної ради від 12.01.2011 р. був звільнений з даної посади. Позивач вважає, що відповідачем при розрахунку пенсії позивача враховано не всі складові його заробітної плати. А саме: матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, грошової допомоги 10 посадових окладів, індексації, компенсації за не використану відпустку, інших виплат з 01.12.2010 року. Крім того, позивач в доповнені до позовної заяви зазначив, що 2008-2009 роках незаконно утримано з його зарплати загальнообовязкові внески пенсійного страхування в сумі 1687,30 грн з виплат матеріальної допомоги на оздоровлення за листопад 2008 р., липень 2009 р., та матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань за грудень 2008 р. та липень 2009 р., а тому вважає, що вказані кошти підлягають йому поверненню.

Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області подало відзив на позов, в якому вказувало на безпідставність позовних вимог. Відповідач зазначив, під час призначення з 30.09.2009 р. пенсії ОСОБА_1 було враховано усі складові заробітної плати на підставі поданих довідок Берегометської селищної ради №130 від 03.12.2009 р., №131 від 03.12.2009 р. та №132 від 03.12.2009 року. Крім того, відповідач заперечував проти включення до сум заробітної плати, з якої визначається розмір пенсії, матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, грошової допомоги 10 посадових окладів, індексації, компенсації за не використану відпустку, які, на переконання відповідача, не включаються до фонду оплати праці.

З вказаних підстав відповідач просив відмовити у задоволенні позову.

23.05.2018 р. позивач надіслав до суду відповідь на відзив Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, в якій зазначив про безпідставність обґрунтувань відповідача та вказав, що викладена у відзиві позиція пенсійного органу не заслуговує на увагу.

Під час розгляду адміністративного позову судом розглянуто заяви, клопотання учасників справи та вчинено наступні процесуальні дії у справі.

Позивач 29.03.2018 р. звернувся із зазначеним позовом до суду.

02.05.2018 р. ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду відкрито спрощене провадження в адміністративній справі. Справа перебувала на розгляді у судді Лелюка О.П.

12.07.2018 р. згідно розпорядження керівника апарату Чернівецького окружного адміністративного суду № 13-Р від 02.07.2018 р. щодо призначення повторного автоматичного розподілу справ у зв'язку з закінченням повноважень судді Чернівецького окружного адміністративного суду Лелюка О.П. справу №824/284/18-а передано на розгляд головуючому судді Брезіній Т.М.

17.07.2018 р. справу прийнято суддею Брезіною Т.М. до свого провадження та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи на 06.09.2018 року.

В судове засіданні 06.09.2018 р. зявились усі учасники справи, однак позивач звернувся до суду з клопотанням про надання можливості ознайомитись з матеріалами адміністративної справи, у звязку із чим в судовому засіданні, до початку розгляду справи, оголошено перерву до 12.09.2018 року.

12.09.2018 р. позивач подав до суду заяву про збільшення позовних вимог, однак у звязку із відсутністю доказів сплати судового збору за вказану вимогу, суд прийняв ухвалу, якою залишив вказану заяву без руху, а розгляд справи було вирішено відкласти до усунення вказаних недоліків.

18.09.2018 р. позивач надав суду докази сплати судового збору на виконання вимог ухвали суду від 12.09.2018 р., у звязку із чим розгляд справи було призначено на 10.10.2018 року.

В судовому засіданні 10.10.2018 р. позивач підтримав заявлений позов, в той час як відповідач заперечував проти його задоволення.

Судом встановлені такі обставини та відповідні їм правовідносини.

21.12.2009 р. ОСОБА_1 призначено пенсію за віком як працівнику місцевого самоврядування відповідно до Закону України «Про державну службу» в розмірі 90% середньомісячної заробітної плати. (а.с. 79-90).

Судом встановлено, що позивачу пенсія була розрахована на підставі поданих до пенсійного органу довідок Берегометської селищної ради №130 від 03.12.2009 р., №131 від 03.12.2009 р. та №132 від 03.12.2009 року. У довідці Берегометської селищної ради №130 від 03.12.2009 р. розраховано премії позивача, визначені з червня 2009 р. по серпень 2009 року. У довідці Берегометської селищної ради 131 від 03.12.2009 р. розраховано премії позивача, визначені з вересня 2007 р. по серпень 2009 року. У довідці Берегометської селищної ради №132 від 03.12.2009 р. були визначені складові заробітної плати ОСОБА_1 (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років). (а.с. 91-94).

До матеріалів справи позивачем додано: довідки Берегометської селищної ради про заробіток ОСОБА_1 з 1995 р. по 1999 р. для обчислення пенсії; рішення Берегометської селищної ради про нарахування премій у 2007 р. - 2009 р.; розпорядження Берегометської селищної ради про індексацію заробітної плати у 2009 р.; розрахунки нарахованої заробітної плати з якої сплачені страхові внески на загальнообовязкове соціальне страхування. (а.с. 95-105, 135-141, 145-146, 150-159, 198-200).

Рішенням ІІІ сесії VI скликання від 12.01.2011 р. позивач був звільнений з посади селищного голови з 09.11.2010 р. згідно з ч. 1 ст. 42 КЗпП України. (а.с. 10-11).

19.10.2011 р. позивач звернувся із заявою до управління Пенсійного фонду України у Вижницькому районі про перерахунок пенсії за відпрацьований період з 01.10.2009 р. по 09.11.2010 рік.

15.02.2017 р. позивач звернувся з письмовою заявою до пенсійного органу про перерахунок пенсії з урахуванням заробітної плати, яку було нараховано ОСОБА_1 з жовтня 2009 р. по 09.11.2010 року. (а.с. 12, 13).

До вказаної заяви було додано довідку Берегометської селищної ради №32 від 14.02.2017 р. про те, що на заробітну плату ОСОБА_1 за період з жовтня 2009 р. по 09.11.2010 р. нараховувалась до Пенсійного фонду в розмірі 33,2% на суму максимального доходу, внески з 01.01.2009 р. по 31.12.2010 року. (а.с. 14). Крім того, до заяви позивача додано довідку Берегометської селищної ради №34 та № 36 від 14.02.2017 р. про складові заробітної плати (премії, допомога та інші виплати) ОСОБА_1 за період з червня 2009 р. по листопад 2010 року. (а.с. 15-17).

15.03.2017 р. відповідач надав відповідь на заяву позивача від 15.02.2017 р., в якій зазначив про відсутність підстав для включення сум матеріальної допомоги, індексації та грошової допомоги в розмірі 10 посадових окладів в заробітну плату для обчислення пенсії ОСОБА_1 (а.с. 18 - 22).

02.03.2018 р. позивач звернувся до Пенсійного фонду із заявою про перерахунок пенсії з 01.12.2010 р. в якій зазначив про необхідність врахування під час проведення перерахунку складові заробітної плати: індексація заробітної плати, грошова допомога в розмірі 10 посадових окладів, грошова допомога на оздоровлення та вирішення соціально побутових потреб, компенсацію за невикористану відпустку. (а.с. 23-25).

До вказаної заяви позивачем подано пенсійному органу наступні довідки Берегометської селищної ради: №38 від 01.03.2018 р. з інформацією про нараховані та сплачені соціальні внески на заробітну плату позивача з червня 2009 р. по 09.11.2010 р.; №39 від 01.03.2018 р. про складові заробітної плати ОСОБА_1 (премії, допомога та інші виплати); №40 від 01.03.2018 р. про складові заробітної плати (премії) за період з червня 2009. р. по листопад 2010 р. (а.с. 26-29).

Крім того, до матеріалі справи додано довідку Берегометської селищної ради №53 від 05.03.2018 р. в якій зазначено складові заробітної плати (премії, допомоги та інші виплати ) з червня 2009 р. по листопад 2010 року. У вказаній довідці визначено суми: щомісячної премії; допомоги на оздоровлення; допомоги на вирішення соціально-побутових потреб; одноразової премії за виконання особливо важливої роботи; грошової допомоги при виході на пенсію в розмірі 10 посадових окладів; компенсації за невикористану відпустку; індексації заробітної плати. (а.с. 30-31).

15.03.2018 р. відповідач надав відповідь на заяву позивача від 02.03.2018 р., в якій зазначив, з посиланням на лист від 15.03.2017 р., про відсутність підстав для включення сум матеріальної допомоги, індексації та грошової допомоги в розмірі 10 посадових окладів в заробітну плату для обчислення пенсії ОСОБА_1 (а.с. 32-37).

До матеріалів справи додано довідку Берегометської селищної ради №89 від 01.06.2018 р. про проведені нарахування до Пенсійного фонду в розмірі 33,2 % за період з червня 2009 р. по 30.11.2010 року. (а.с. 147).

Згідно довідки Берегометської селищної ради №89 від 01.06.2018 р. визначено, що страхові внески на загальнообовязове державне соціальне страхування нараховувались позивачу із максимальної суми доходу, що становить 13605 гривень. (а.с. 148).

Відповідно до довідки Берегометської селищної ради №91 від 01.06.2018 р. зазначено, що ОСОБА_1 05.11.2010 р. була виплачена вся нарахована заробітна плата, компенсація за невикористану відпустку та 10 посадових окладів, інших розрахунків не проводилось. (а.с 149).

Судом встановлено, що спірні правовідносини полягають в перевірці правомірності дій відповідача при перерахунку з 01.12.2010 р. пенсії ОСОБА_1 згідно Закону України "Про державну службу" та Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", в результаті чого, суд дійшов висновку про необґрунтованість дій пенсійного органу, а також безпідставність аргументів відповідача щодо відсутності підстав для врахування сум заробітної плати, з яких визначається розмір пенсії, а саме: матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань та індексації, які включаються до фонду оплати праці.

Водночас, суд не приймає доводи позивача щодо необхідності включення до сум заробітної плати, з яких визначається розмір пенсії, а саме, грошової допомоги 10 посадових окладів, оскільки вказане нарахування не підлягає включенню до фонду оплати праці та страхові внески на загальнообовязкове державне соціальне страхування за вказану виплату не нараховувалась. Також суд не приймає доводи позивача щодо необхідності включення до сум заробітної плати, з яких визначається розмір пенсії, а саме, компенсації за невикористану відпустку, яка є разовою виплатою компенсаційного характеру, яка виплачується, зокрема, при звільненні працівника. А тому, у цій частині позовних вимог суд відмовляє у задоволенні.

Крім того, суд не приймає доводи позивача про необхідність проведення перерахунку пенсії з 01.12.2010 р., оскільки як встановлено матеріалами справи та матеріалами пенсійної справи ОСОБА_1, під час перерахунку пенсії позивача до пенсійного органу було подано довідки Берегометської селищної ради без зазначення усіх складових заробітної плати, які виплачені ОСОБА_1 з червня 2009 р. по листопад 2010 року, оскільки довідки, на підставі яких відповідач зобовязаний був провести перерахунок раніше призначеної пенсії ОСОБА_1, з урахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань та індексації, був поданий лише 02.03.2018 року.

Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню в частині обовязку пенсійного органу провести перерахунок пенсії із врахуванням складових заробітної плати, що зазначено вище, з 02.03.2018 р., а не з 01.12.2010 р., як стверджує позивач.

Також судом не приймаються до уваги аргументи позивача щодо стягнення з відповідача на користь ОСОБА_1 1687,30 грн, як незаконно утриманих з його зарплати у 2008-2009 р., оскільки позивач не звертався до пенсійного фонду із заявою про повернення вказаних коштів, а належних доказів про те, що вказані кошти були незаконно утримані з його заробітної плати суду не надано.

Таким чином, суд дійшов до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог.

Спірні правовідносини врегульовані: Конституцією України; Закону України "Про пенсійне забезпечення" №1788-XII від 05.11.1991 р.; Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV від 09.01.2003 р.; Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 р. № 3723-XII; Закону України "Про оплату праці" від 24.03.1995 р. №108/95-ВР; Законом України Про відпустки від 15.11.1996 №504/96-ВР.

До вказаних правовідносин суд застосовує положення законодавства та робить висновки по суті спору.

Згідно положень ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Суд перевіряє дотримання вказаних критеріїв субєктом владних повноважень при прийнятті оскаржуваного рішення, вчиненні дій чи допущенні бездіяльності.

Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписами п.6 ч.1 ст.92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про пенсійне забезпечення" №1788-XII від 05.11.1991 р. громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Пенсійне забезпечення відповідно до Закону №1788-XII здійснюється органами Пенсійного фонду України. До відання Кабінету Міністрів України належать питання, пов'язані з реалізацією і додержанням гарантій, передбачених цим Законом.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV від 09.01.2003 пенсіонер - це особа, яка відповідно до цього Закону отримує пенсію, довічну пенсію, або члени її сім'ї, які отримують пенсію в разі смерті цієї особи у випадках, передбачених цим Законом. Пенсійні виплати - це грошові виплати в системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, що здійснюються у вигляді пенсії, довічної пенсії або одноразової виплати.

Статтею 90 Закону України від 10.12.2015 р. № 889-VIII "Про державну службу" (далі - Закон № 889-VIII, в редакції чинній станом на час звернення позивача до перерахунок пенсії 02.03.2018 р.) встановлено, що пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". А відповідно до п. 10 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" та актами Кабінету Міністрів України мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Статтею 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 р. № 3723-XII (чинній на момент звільнення позивача з посади селищного голови з 09.11.2010 р.) встановлено, що на одержання пенсії державних службовців мають право особи, які досягли встановленого законодавством пенсійного віку, за наявності страхового стажу для чоловіків - не менше 25 років, для жінок - не менше 20 років, у тому числі стажу державної служби - не менше 10 років, та які на час досягнення пенсійного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менше 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, - незалежно від місця роботи на час досягнення пенсійного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі.

За кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі пенсія збільшується на один відсоток заробітку, але не більше 90 відсотків заробітної плати.

Згідно із ч. 2 ст. 37-1 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 р. № 3723-XII перерахунок пенсії здійснюється виходячи із сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії.

У відповідності до ч. 1 ст. 1 Закону України "Про оплату праці" від 24.03.1995 р. №108/95-ВР (далі - Закон №108/95-ВР) заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 Закону №108/95-ВР визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати. Основна заробітна плата - це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов'язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців. Додаткова заробітна плата - це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій. Інші заохочувальні та компенсаційні виплати, до них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства, або які провадяться понад встановлені зазначеними актами нормами.

Закон України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 р. № 1058-IV не містить визначення заробітної плати, на підставі якої здійснюється розрахунок пенсії, але із змісту статті 40 цього Закону вбачається, що з середньої заробітної плати (доходу) повинні бути сплачені страхові внески. Чинне законодавство як загальне, так і спеціальне відносить до складу заробітної плати також інші виплати.

Крім того, на вищезазначені виплати державним службовцям, такі як премії, надбавки та індексацію нараховуються та утримуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а з 01 січня 2011 року - єдиний соціальний внесок.

Згідно із статтею 1 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодувати подорожчання споживчих товарів і послуг. За змістом ст. 2 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" об'єктом індексації грошових доходів населення є, в тому числі, оплата праці (грошове забезпечення), а в силу ч. 1 ст. 4 указаного Закону підстави для індексації грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка. У відповідності до ч. 1 ст. 10 даного Закону індексація доходів працюючого населення проводиться за основним місцем роботи.

Статтею 66 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 р. № 1788-XII врегульовано види оплати праці, що враховуються при обчисленні пенсій.

Відповідно до ч.1 ст. 66 цього Закону до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Стаття 41 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування визначає виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії. Так, зокрема до такого доходу (заробітної плати) враховуються: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

Судом встановлено, що під час призначення з 30.09.2009 р. пенсії ОСОБА_1 було враховано складові заробітної плати на підставі поданих довідок Берегометської селищної ради №130 від 03.12.2009 р., №131 від 03.12.2009 р. та №132 від 03.12.2009 року. Однак суд звертає увагу, що вказані довідки не містили інформації із зазначенням сум виплаченої матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань та індексації зарплати.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем до пенсійного органу лише 02.03.2018 р. подано пакет документів (довідки Берегометської селищної ради від 01.03.2018 р. №38, 39, 40) із зазначенням усіх складових заробітної плати, серед яких (крім тих, що враховані відповідачем при призначенні пенсії державного службовця): матеріальна допомога на оздоровлення, матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових питань та індексація зарплати.

Указані виплати, як встановлено судом, не були враховані відповідачем при обчисленні та перерахунку з 2010 року позивачу розміру пенсії державного службовця. При цьому, зазначеною довідкою підтверджено, що на вказані види оплати праці, включені в неї, нараховано єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Таким чином суд зазначає, що отримані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що інші виплати, на які нараховувався збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються при обчисленні розміру пенсії позивача.

Таким чином, дії відповідача щодо не врахування при призначенні та обчисленні пенсії державного службовця всіх виплат, включаючи матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань та індексації зарплати є протиправними, оскільки, на указані суми заробітної плати було нараховано єдиний внесок на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування. При цьому, право на розрахунок пенсії, з урахуванням спірних сум, у позивача виникло з моменту призначення пенсії.

За таких обставин суд вважає обґрунтованими доводи позивача про те, що відповідач, протиправно не врахував при обчисленні розміру пенсії позивача частину інших виплат, а саме: матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань та індексації зарплати. Однак, враховуючи те, що позивач подав до пенсійного органу довідки Берегометської селищної ради із зазначенням усіх складових заробітної плати лише 02.03.2018 р., позовні вимоги підлягають задоволенню в частині оскарження дій Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області щодо не врахування вказаних сум з 02.03.2018 року. При цьому, належним способом захисту порушеного права позивача є зобов'язання відповідача здійснити перерахунок пенсії позивача з 02.03.2018 р., з урахуванням складових заробітної плати державного службовця.

Таким чином, позов у цій частині є обґрунтований та підлягає задоволенню.

Суд вважає, що позовні вимоги в частині зобовязання пенсійний орган в наступному періоді виплачувати ОСОБА_1 пенсію з урахуванням зробленого перерахунку не можуть бути задоволені, оскільки позивачем невірно обрано спосіб захисту порушеного права заявляючи таку вимогу. Суд не може своїм рішенням зобовязувати субєкта владних повноважень дотримуватись визначених законом обовязків Пенсійного органу в майбутньому, так як такий обовязок покладається на відповідача нормами чинного законодавства. Крім того, суд може констатувати факт порушення прав та інтересів позивача станом на день звернення до суду, а не в майбутньому. А тому позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.

Щодо компенсації за невикористані дні відпустки, суд зазначає наступне.

Державні гарантії права на відпустки, визначення умов, тривалості і порядку надання їх працівникам для відновлення працездатності, зміцнення здоров'я, а також для виховання дітей, задоволення власних життєво важливих потреб та інтересів, всебічного розвитку особи встановлені Законом України Про відпустки від 15.11.1996 №504/96-ВР (далі - Закон №504/96-ВР).

Відповідно до статті 2 Закону №504/96-ВР право на відпустки мають громадяни України, які перебувають у трудових відносинах з підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, виду діяльності та галузевої належності, а також працюють за трудовим договором у фізичної особи (далі - підприємство). Право на відпустки забезпечується: гарантованим наданням відпустки визначеної тривалості із збереженням на її період місця роботи (посади), заробітної плати (допомоги) у випадках, передбачених цим Законом; забороною заміни відпустки грошовою компенсацією, крім випадків, передбачених статтею 24 цього Закону.

Стаття 24 Закону №504/96-ВР гарантує, що у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину - особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи. За бажанням працівника частина щорічної відпустки замінюється грошовою компенсацією. При цьому тривалість наданої працівникові щорічної та додаткових відпусток не повинна бути менше ніж 24 календарних дні.

Стаття 50 Закону України Про державну службу не містить положень про включення до заробітної плати державного службовця такої виплати, як компенсація за невикористані дні відпустки при звільненні. Правові підстави для її виплати встановлені статтею 24 Закону України Про відпустки № 504/96-ВР, які пов'язані зі звільненням особи зі служби.

Отже, грошова компенсація за невикористані дні відпустки є одноразовою виплатою, яка, хоча і включається до фонду заробітної плати (додаткового), проте є виплатою за невідпрацьований час (пункт 2.2.12 Інструкції зі статистики заробітної плати), тобто має іншу правову природу - компенсаційний характер, пов'язаний, як правило, із фактом звільнення працівника.

Грошова компенсація за невикористану відпустку при звільненні не входить до системи оплати праці державних службовців згідно Закону України Про державну службу, з якої обраховується пенсія, а має інше правове призначення.

Таким чином, у задоволенні позову про зобов'язання відповідача здійснити перерахунок та виплату призначеної позивачу пенсії в частині компенсації за невикористану відпустку слід відмовити.

В частині позовних вимог щодо врахування грошової допомоги 10 посадових окладів при перерахунку пенсії позивачу, суд звертає увагу на наступне.

Як вже зазначалось судом, відповідно до ст. 41 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до виплат (доходів), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії враховуються: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

Суд звертає увагу позивача, що згідно з довідкою Берегометської селищної ради №53 від 05.03.2018 р. зазначено складові заробітної плати (премії, допомоги та інші виплати ) з червня 2009 р. по листопад 2010 року. До вказаної довідки також включено суми грошової допомоги при виході на пенсію в розмірі 10 посадових окладів. Однак, Берегометська селищна рада зазначила, що на вихідну допомогу при виході на пенсію не нараховувались пенсійні внески на загальнообовязкове пенсійне страхування. А відтак, суми грошової допомоги при виході на пенсію позивача в розмірі 10 посадових окладів, не підлягають врахуванню під час проведення перерахунку пенсії ОСОБА_1

Таким чином, у задоволенні позову про зобов'язання відповідача здійснити перерахунок та виплату призначеної позивачу пенсії в частині врахування грошової допомоги 10 посадових окладів слід відмовити.

Суд відмовляє у задоволенні позовних вимог щодо стягнення з відповідача на користь ОСОБА_1 1687,30 грн, як незаконно утриманих з його зарплати у 2008-2009 р., оскільки позивач не звертався до пенсійного фонду із заявою про повернення вказаних коштів 02.03.2018 р., а належних доказів про те, що вказані кошти були незаконно утримані з його заробітної плати суду не надано.

В той же час, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог з 02.03.2018 р., оскільки довідки Берегометської селищної ради, на підставі яких відповідач зобовязаний був провести перерахунок раніше призначеної пенсії ОСОБА_1, з урахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань та індексації, були подані лише 02.03.2018 року. При цьому, суд звертає увагу, що довідки Берегометської селищної ради №130 від 03.12.2009 р., №131 від 03.12.2009 р. та №132 від 03.12.2009 р. не містили вказаних складових заробітної плати, що позбавило позивача права на перерахунок пенсії з 01.12.2010 року. А тому, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог в частині проведення перерахунку пенсії ОСОБА_1 з 01.12.2010 року.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України є, зокрема, захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень. Відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд зазначає, що відповідач як суб'єкт владних повноважень не довів правомірність своїх дій щодо не врахування при призначенні пенсії позивачу таких складових сум заробітної плати, як: матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, індексації зарплати. Натомість, позивачем доведено та підтверджено належними доказами обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги в цій частині. Відтак, позов в указаній частині підлягає задоволенню. При цьому, суд відмовляє в задоволенні решти позовних вимог внаслідок необґрунтованості та безпідставності їх заявлення позивачем.

Частинами 1 та 3 ст. 139 КАС України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

У зв'язку із вказаним, суд вирішує питання щодо стягнення судових витрат в частині пропорційно від задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 241 - 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України,-

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області щодо не врахування матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, індексації зарплати при перерахунку ОСОБА_1 пенсії згідно Закону України "Про державну службу" та Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні".

3. Зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 відповідно до Закону України "Про державну службу" та Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" в розмірі 90% середньомісячної заробітної плати з урахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, індексації з 02.03.2018 року.

4. В решті позову відмовити.

5. Стягнути на корись позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір в сумі 469,84 грн згідно квитанції №115 від 27.03.2018 року.

Згідно статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У відповідності до статей 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Чернівецький окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повне рішення складено у повному обсязі 26.10.2018 р., у звязку із перебуванням головуючого судді з 22.10.2018 р. по 25.10.2018 р. у відпустці.

Найменування сторін:

позивач: ОСОБА_1 (вул. Поповича, 5, смт. Берегомет,Вижницький район, Чернівецька область,59233, ідентифікаційний код НОМЕР_1);

відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області: вул. Оренбургська, 7-а, м. Чернівці, 58022, .

Суддя Т.М. Брезіна