Справа № 820/4076/17
Суддя: Бідонько А.В.
Дата ухвалення: 2018-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

30 жовтня 2018 р. № 820/4076/17

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Бідонька А.В.

при секретарі судового засідання - Мурадли А.І.,

за участю:

представника позивача - Бідного Б.Т.,

представників відповідача - Черніченко І.Ю., Золотопупова О.В.,

розглянувши в місті Харкові в приміщенні Харківського окружного адміністративного суду у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Комунального підприємства "Харківські теплові мережі" до Харківського управління Офісу великих платників податків ДФС України про скасування вимоги, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Комунальне підприємство "Харківські теплові мережі", звернувся до суду з адміністративним позовом до Харківського управління Офісу великих платників податків ДФС України, в якому просить суд скасувати податкову вимогу від 06.03.2017 року № 219-50, складену Харківським управлінням Офісу великих платників податків ДФС України про сплату Комунальним підприємством "Харківські теплові мережі" податкового боргу: - з податку на прибуток підприємств у сумі 33 046 480,81 грн.; - надходження рентної плати за спеціальне водокористування -4,58 грн.; - податку на додану вартість у сумі 28 181 372,69 грн.; - всього: 61 227 858,08 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що не погоджується з рішенням відповідача про видання податкової вимоги № 219-50 від 06.03.2017 року, так як вона складена всупереч Конституції і законодавству України.

Представником відповідача в письмових поясненнях на позовну заяву просив відмовити в задоволенні позовних вимог, пославшись на законність дій посадових осіб відповідача при винесенні податкової вимоги від 219-50 від 06.03.2017 року, оскільки вона була винесена у зв'язку з наявним податковим боргом.

Представник позивача в судовому засіданні заявлені вимоги позову підтримав у повному обсязі, просив позов задовольнити.

Представники відповідача в судовому засіданні проти позову заперечували та просили в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, встановив наступне.

Судом встановлено, що на адресу Комунального підприємства "Харківські теплові мережі" від Харківського управління Офісу великих платників податків ДФС надіслано податкову вимогу від 06.03.2017 року №219-50 про сплату податкового боргу, який складається: з податку на прибуток підприємств у сумі 33 046 480,81, в тому числі 10 460 431,00 грн. за основним платежем, 22 586 049, 81 грн. - пеня; надходження рентної плати за спеціальне водокористування - 4,58 грн.; податок на додану вартість у сумі 28 181 372,69 грн., в тому числі 25 463147,08 грн. за основним платежем, 2 718194,93 грн. - пеня, що в сумі склало 61 227 858,08 грн.

Податкову вимогу № 219-50 від 06.03.2017 року від імені Харківського обласного управління Офісу великих платників податків у м. Харкові підписано виконуючим обов'язки заступника начальника - начальника Харківського управління Офісу великих платників податків ДФС - Самойленко Т.М. (а.с. 9).

Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

У відповідності до підпункту 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 ПК України грошове зобов'язання платника податків - це сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно до підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий борг - це сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Згідно п.п. 14.1.153 п. 14.1 ст. 14 ПК України податкова вимога - письмова вимога контролюючого органу до платника податків щодо погашення суми податкового боргу.

При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов'язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили (п.п. 56.17.1 п. 56.17 ПК України).

Згідно статті 59 Податкового кодексу України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до пункту 59.3 статті 59 ПК України податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов'язання.

Податкова вимога повинна містити відомості про факт виникнення грошового зобов'язання та права податкової застави, розмір податкового боргу, який забезпечується податковою заставою, обов'язок погасити податковий борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк, попередження про опис активів, які відповідно до законодавства можуть бути предметом податкової застави, а також про можливі дату та час проведення публічних торгів з їх продажу.

Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Порядку направлення органами доходів і зборів податкових вимог платникам податків, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України від 10 жовтня 2013 року № 576 (який був чинним на час виникнення спірних правовідносин), Податкова вимога формується органами доходів і зборів за місцем обліку платника податків.

Згідно з підпунктом 3.1 пункту 3 Порядку направлення органами доходів і зборів податкових вимог платникам податків, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України від 10 жовтня 2013 року № 576 (який був чинним на час виникнення спірних правовідносин), податкова вимога формуються автоматично на підставі даних інформаційної системи органів доходів і зборів.

Згідно з підпунктом 3.3.пункту 3 Порядку податкова вимога, окрім загальних реквізитів, повинна містити відомості про факт виникнення грошового зобов'язання та права податкової застави, розмір податкового боргу, який забезпечується податковою заставою, обов'язок погасити податковий борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк, попередження про опис активів, які відповідно до законодавства можуть бути предметом податкової застави, можливі дату та час проведення публічних торгів з їх продажу.

Згідно з підпунктом 4.3. пункту 4 Порядку після формування податкової вимоги та внесення даних до відповідного реєстру в той самий день податкова вимога передається структурному підрозділу, до функцій якого належать приймання, реєстрація та обробка вхідної і вихідної кореспонденції, для надсилання (вручення) платнику податків.

В свою чергу згідно з п. 41.1 ст. 41 Податкового кодексу України контролюючими органами є центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову, державну митну політику, державну політику з адміністрування єдиного внеску, державну політику у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового та митного законодавства, законодавства з питань сплати єдиного внеску та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючий орган (далі - центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику), його територіальні органи.

Територіальним органом Державної фіскальної служби України як центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, є Офіс великих платників податків ДФС України.

Відтак, Харківське управління Офісу великих платників податків ДФС України має правовий статус не контролюючого органу, а структурного підрозділу такого органу, а керівник згаданого управління за посадою не є заступником керівника Офісу, тобто не є заступником керівника контролюючого органу.

Водночас з цим, п. 20.4 ст. 20 Податкового кодексу України визначений порядок передачі повноважень посадових (службових) осіб контролюючого органу у межах цього ж органу, зокрема, зазначено, що керівник контролюючого органу має право надавати посадовим (службовим) особам такого органу повноваження на виконання певних функцій, передбачених цим Кодексом, законодавством з питань сплати єдиного внеску, законодавством з інших питань, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, за погодженням з керівником центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику (абз. 1 п. 20.4 ст. 20).

На вимогу суду представником відповідача було подано наказ Державної фіскальної служби України № 3751-0 від 21.11.2016 року яким виконання обов'язків заступника начальника - начальника Харківського управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби покладено на заступника начальника управління - начальника відділу аудиту Харківського управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби Самойленко Тетяну Миколаївну.

З зазначеного наказу, судом встановлено, що на заступника начальника управління - начальника відділу аудиту Харківського управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби Самойленко Тетяну Миколаївну покладено виконувати обов'язки саме начальника Харківського управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби.

Так, як у ході розгляду справи судом було встановлено, що Харківське управління не є контролюючим органом у розмінні ст. 41 Податкового кодексу України, то виконання працівниками Харківського управління функцій контролюючого органу можливе лише за процедурою п. 20.4 ст. 20 Податкового кодексу України.

Отже суд приходить до висновку, що податкова вимога №219-50 від 06.03.2017 р. (а.с. 9) надсилалась особою - Харківським управлінням, котра не має статусу контролюючого органу - Офісу ВПП.

При цьому, податкова вимога №219-50 від 06.03.2017 р. від імені Харківського управління підписана особою, відносно якої відповідачем не подано до суду документів про делегування керівником контролюючого органу повноважень у порядку п. 20.4 ст. 20 Податкового кодексу України.

Також судом враховано висновки суду висловлені в постанові Харківського окружного адміністративного суду від 16.11.2017 року по справі № 820/5016/17, залишеною без змін постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 06.03.2018 року та яка набрала законної сили, де судом було зроблено висновок про те, що податкова вимога №219-50 від 06.03.2017 року надсилалась особою - Харківським управлінням, котра не має статусу контролюючого органу - Офісу ВПП (а.с. т. 4, а.с. 8-18).

Згідно частини 4 статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Таким чином, виходячи з аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи та враховуючи факт не надання відповідачем доказів, спростовуючих доводи позивача, суд дійшов висновку, що адміністративний позов є обґрунтованим та такими, що підлягає задоволенню в повному обсязі.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до ст. 139 КАС України.

Керуючись ст. ст. 2, 6-11, 14, 77, 139, 243-246, 250, 255, 295, 297 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Комунального підприємства "Харківські теплові мережі" до Харківського управління Офісу великих платників податків ДФС України про скасування вимоги - задовольнити.

Скасувати податкову вимогу № 219-50 від 06.03.2017 року, складену Харківським управлінням Офісу великих платників податків ДФС України.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлений 08 листопада 2018 року.

Суддя Бідонько А.В.