Справа № 825/891/15-а
Суддя: Шарапа В.М.
Дата ухвалення: 2018-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

06 листопада 2018 року

Київ

справа №825/891/15-а

адміністративне провадження №К/9901/1661/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Шарапи В.М.,

суддів: Бевзенка В.М., Данилевич Н.А.,

розглянув у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Управління Державної міграційної служби України у Чернігівській області на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 10.08.2015 у складі колегії суддів: Губської Л.В. (головуючий), Ісаєнко Ю.А., Оксененка О.М. у справі №825/891/15-а за позовом ОСОБА_4 до Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області про визнання незаконним наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог і рішень судів першої та апеляційної інстанцій:

1. ОСОБА_4 (надалі - ОСОБА_4.) звернулась до суду з адміністративним позовом до Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області (надалі - УДМС), в якому просила:

1.1. визнати незаконним наказ начальника УДМС від 19.02.2015 №23-к, яким позивача звільнено з посади у відповідності до пункту 3 статті 40 Кодексу законів про працю України, у зв'язку із систематичним невиконання без поважних причин обов'язків, покладених трудовим договором і правилами внутрішнього трудового розпорядку;

1.2. поновити позивача на посаді завідувача сектору централізованого оформлення документів №1 відділу з питань громадянства, реєстрації та роботи з громадянами з тимчасово окупованої території України УДМС;

1.3. стягнути з УДМС на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу з 19.02.2015 по день прийняття судом рішення;

2. Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 19.05.2015 позов задоволено частково. Змінено дату звільнення ОСОБА_4 в наказі УДМС від 19.02.2015 №23-к "Про звільнення ОСОБА_4." на наступний робочий день, що слідує за останнім робочим днем тимчасової непрацездатності ОСОБА_4 - 02.03.2015. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

3. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 10.08.2015 постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 19.05.2015 скасовано і прийнято нову, якою позов задоволено.

3.1. Визнано незаконним наказ начальника УДМС від 19.02.2015 №23-к, яким ОСОБА_4 звільнено з посади у відповідності до пункту 3 статті 40 Кодексу законів про працю України у зв'язку із систематичним невиконання без поважних причин обов'язків, покладених трудовим договором і правилами внутрішнього трудового розпорядку.

3.2. Поновлено ОСОБА_4 на посаді завідувача сектору централізованого оформлення документів №1 відділу з питань громадянства, реєстрації та роботи з громадянами з тимчасово окупованої території України УДМС.

3.3. Стягнуто з УДМС на користь ОСОБА_4 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 19.02.2015 по 10.08.2015 у сумі 8614,65 грн.

3.4. Рішення суду в частині поновлення ОСОБА_4 на посаді та стягнення заробітної плати у межах суми стягнення за один місяць, а саме: 1573,08 грн. допущено до негайного виконання.

4. Судами попередніх інстанцій під час розгляду справи встановлено:

4.1. ОСОБА_4 з 02.01.2013 по 19.02.2015 працювала в УДМС, де з 10.07.2014 займала посаду завідувача сектору централізованого оформлення документів №1 відділу з питань громадянства, реєстрації та роботи з громадянами з тимчасово окупованої території України УДМС.

4.2. На підставі наказу начальника УДМС від 13.01.2015 №11 до ОСОБА_4 застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді догани за неналежне виконання службових обов'язків.

4.3. Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 03.03.2015, яку залишено без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 08.04.2015, відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до УДМС про визнання протиправним та скасування наказу начальника УДМС від 13.01.2015 №11.

4.4. На підставі наказу начальника УДМС від 29.01.2015 №17 створена комісія для проведення службового розслідування стосовно завідувача сектору з централізованого оформлення документів №1 відділу з питань громадянства, реєстрації та роботи з тимчасово окупованої території України УДМС ОСОБА_4

4.5. Підставою для проведення службового розслідування відносно позивача стала доповідна записка головного спеціаліста сектору кадрового забезпечення антикорупційного моніторингу УДМС ОСОБА_5 від 27.01.2015 №74.01/07-1367, якою повідомлено про надходження від УМВС України в Чернігівській області листа №4/7-259, згідно якого, у зв'язку з проведенням досудового розслідування в кримінальному провадженні №0000320 від 10.11.2014 за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 368 Кримінального кодексу України, необхідно надати матеріали з приводу оформлення в 2011 та 2014 роках паспортів громадянина України для виїзду за кордон громадянки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.

4.6. 29.01.2015 - 19.02.2015 комісією УДМС проведено службове розслідування стосовно ОСОБА_4, за результатами якого складено акт від 19.02.2015.

4.7. Як зазначено в акті службового розслідування, під час його проведення виявлено, що 15.02.2011 до УГІРФО УМВС України в Чернігівській області з проханням щодо оформлення паспорта громадянина України для виїзду за кордон звернулась ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканка м. Чернігова, яка подала документи за переліком згідно Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, що затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 31.03.1995 №231. 21.02.2011 ОСОБА_6 документовано закордонним паспортом серії НОМЕР_2 з терміном дії до 21.02.2021. При цьому, відповідно до Анкети отримувача паспорта громадянина України для виїзду за кордон від 15.02.2011 №207, ОСОБА_6 значиться, як ОСОБА_6, такі ж анкетні дані зазначені у Протоколі погодження персональних даних, що вносяться до паспортного документа, від 15.02.2011. 12.09.2014 ОСОБА_6 повторно звернулась до УДМС з проханням про оформлення закордонного паспорта та була документована паспортом серії НОМЕР_1 від 30.09.2014, з терміном дії до 30.09.2024. При цьому, у Протоколі погодження персональних даних, що вносяться до паспортного документа від 12.09.2014, ОСОБА_6 значиться, як ОСОБА_6, однак, в анкеті отримувача закордонного паспорта серії НОМЕР_1 від 30.09.2014, остання вже значиться, як ОСОБА_6 - тобто до самого паспортного документа серії НОМЕР_1 внесено інформацію з порушенням вимог Постанови Кабінету Міністрів України від 27.01.2010 №55 "Про впорядкування транслітерації українського алфавіту латиницею". Також, в акті зазначено, що у справі стосовно ОСОБА_6 відсутні будь-які підтверджуючі документи, на підставі яких було змінено прізвище заявника.

4.8. Під час службового розслідування комісією прийнято до уваги, що до позивача за час роботи в УДМС застосовувався захід дисциплінарного впливу - догана, на її дії і поведінку неодноразово надходили скарги громадян, стосовно злочинної діяльності ОСОБА_4 на даний час зареєстровано 6 кримінальних проваджень, 2 з яких за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених частиною 3 статті 368 Кримінального кодексу України та 4 за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 190 Кримінального кодексу України.

4.9. За наслідками проведення службового розслідування комісією запропоновано, за порушення трудової дисципліни, неналежне виконання службових обов'язків, недотримання пунктів 2.2., 2.5., 2.6. розділу 2 Посадових інструкцій завідувача сектору з централізованого оформлення документів №1 відділу з питань, громадянства, реєстрації та роботи з громадянами з тимчасово окупованої території України УДМС від 17.08.2014, в частині неналежної організації і контролю за роботою в підрозділі, що стало причиною внесення до паспортного документу недостовірних даних про особу та неналежного виконання службових обов'язків, що в цілому призвело до порушення вимог Постанови Кабінету Міністрів України від 27.01.2010 №55 "Про впорядкування транслітерації українського алфавіту латиницею" та статей 5, 10 Закону України "Про державну службу" притягнути ОСОБА_4 до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення.

4.10. 19.02.2015 начальником УДМС, після отримання згоди профспілкового комітету первинної профспілкової організації працівників УДМС, був прийнятий наказ від 19.02.2015 №23-к, яким ОСОБА_4 звільнено з посади завідувача сектору з централізованого оформлення документів №1 відділу з питань громадянства, реєстрації та роботи з громадянами з тимчасово окупованої території України УДМС 19.02.2015 у зв'язку з систематичним невиконанням без поважних причин обов'язків, покладених трудовим договором і правилами внутрішнього трудового розпорядку, відповідно до пункту 3 статті 40 Кодексу законів про працю України.

5. Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що у матеріалах справи ОСОБА_6 відсутні документи, видані іноземною державою, на підставі яких проведено транслітерацію її імені та прізвища, як зазначила позивач. Судом вказано, що єдиним документом, що фіксує факт порушення, може вважатися акт службового розслідування. Тому, суд першої інстанції відхилив доводи позивача з приводу наявності такого документу безпосередньо у ОСОБА_6 З огляду на це, суд дійшов висновку про наявність підстав для звільнення позивача з посади відповідно пункту 3 статті 40 Кодексу законів про працю України та про правомірність оспорюваного наказу. Разом з тим, суд першої інстанції вважав за необхідне змінити дату звільнення позивача, у зв'язку з перебуванням її на лікарняному 19.02.2015.

6. Скасовуючи постанову суду першої інстанцій та приймаючи судове рішення про задоволення позовних вимог, суд апеляційної інстанції послався на показання, допитаної в якості свідка ОСОБА_6 та письмові пояснення ОСОБА_7 (працівника УДМС, яка приймала документи від ОСОБА_6, якими підтверджується та обставина, що транслітерація прізвища заявниці проведена на вимогу останньої відповідно до документа, виданого іноземною державною, а саме, запрошення з Консульства Італії, яке надавалось до УДМС. Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необґрунтованість висновків службового розслідування та безпідставність звільнення позивача з посади і необхідність задоволення позову.

Короткий зміст вимог та узагальнені доводи касаційної скарги:

7. Відповідач - УДМС, подав касаційну скаргу на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 10.08.2015, в якій просить скасувати дане судове рішення та залишити в силі постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 19.05.2015.

7.1. Аргументи скаржника полягають у тому, що судами попередніх інстанцій неправильно застосовано норми матеріального права та допущено порушення норм процесуального права. Зокрема, скаржник вважає, що звільнення позивача з посади відбулось за наявності для цього підстав, передбачених пунктом 3 частини 1 статті 40 Кодексу законів про працю України та з дотриманням процедури і строків звільнення. Наголошує, що висновки суду апеляційної інстанції про надання ОСОБА_6 запрошення з Консульства Італії до УДМС ґрунтуються виключно на її показаннях та поясненнях ОСОБА_7, тобто, на припущеннях, на думку скаржника. Разом з тим, справа ОСОБА_6 не містить ані відповідних документів, ані заяви, поданої відповідно до вимог Постанови Кабінету Міністрів України від 31.03.1995 №, що свідчить про неповне з'ясування судом апеляційної інстанції обставин справи і про законність судового рішення суду першої інстанції.

8. Позивач подала заперечення на касаційну скаргу, в яких просить залишити її без задоволення, а постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 10.08.2015 - без змін.

8.1. На обґрунтування заперечень позивач вказує, що оскаржуване судове рішення постановлене на основі правильного застосування норм матеріального права та з дотриманням норм процесуального права і підстави для його скасування та залишення в силі судового рішення суду першої інстанції, встановлені статтею 352 КАС України, відсутні.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Норми права, якими керувався суд касаційної інстанції:

9. Конституція України:

"Стаття 43. &ls;…&gs; Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення &lO;…&g/;".

10. Кодекс законів про працю України (надалі - КЗпП України):

Стаття 36. Підстави припинення трудового договору

"Підставами припинення трудового договору є:

…4) розірвання трудового договору з &?д;…&?и; ініціативи власника або уповноваженого ним органу (статті 40, 41) &?н;…&?р;".

Стаття 40. Розірвання трудового договору з ініціативи власника

або уповноваженого ним органу

"Трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках:

…3) систематичного невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення".

…Не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності (крім звільнення за пунктом 5 цієї статті), а також у період перебування працівника у відпустці. Це правило не поширюється на випадок повної ліквідації підприємства, установи, організації".

Стаття 147. Стягнення за порушення трудової дисципліни

"За порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення:

1) догана;

2) звільнення".

Стаття 151. Зняття дисциплінарного стягнення

"Якщо протягом року з дня накладення дисциплінарного стягнення працівника не буде піддано новому дисциплінарному стягненню, то він вважається таким, що не мав дисциплінарного стягнення.

Якщо працівник не допустив нового порушення трудової дисципліни і до того ж проявив себе як сумлінний працівник, то стягнення може бути зняте до закінчення одного року.

Протягом строку дії дисциплінарного стягнення заходи заохочення до працівника не застосовуються".

11. Закон України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723-XII (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, надалі - Закон №3723-XII):

Стаття 14. Особливості дисциплінарної відповідальності державних службовців

"Дисциплінарні стягнення застосовуються до державного службовця за невиконання чи неналежне виконання службових обов'язків, перевищення своїх повноважень, порушення обмежень, пов'язаних з проходженням державної служби, а також за вчинок, який порочить його як державного службовця або дискредитує державний орган, в якому він працює".

12. Правила оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, що затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 31.03.1995 №231 (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, надалі - Правила):

Оформлення та видача паспорта / проїзного документа

"10. Для оформлення паспорта у разі тимчасового виїзду за кордон подається:

…заява-анкета встановленого зразка;

…15. Заповнення паспорта / проїзного документа здійснюється відповідно до вимог, зазначених у додатку 2 до цих Правил".

Додаток 2

до Правил

ПОРЯДОК

заповнення паспорта / проїзного документа

"5. Написання відомостей у зоні візуальної перевірки виконується українською мовою і через скісну лінію латинськими літерами за відповідністю українському алфавіту: &lp;…&g>; И и - Y y &?п;…&? ;.

На письмове прохання громадянина написання прізвища та імені латинськими літерами може бути виконано відповідно до їх написання у документах, виданих відповідними органами іноземної держави".

13. Постанова Кабінету Міністрів України "Про впорядкування транслітерації українського алфавіту латиницею" від 27.01.2010 №55 (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, надалі - Постанова №55):

ТАБЛИЦЯ

транслітерації українського алфавіту латиницею

"&?а;…&?ц; Ии - Yy Медвин - Medvyn Михайленко - Mykhailenko &?к;…&?я;"

Висновки суду за результатами розгляду касаційної скарги:

14. Підстави та порядок звільнення позивача з посади були врегульовані нормами КЗпП України та Закону №3723-XII.

15. З аналізу пункту 3 частини 1 статті 40 КЗпП України можливо зробити висновок, що з визначених даною нормою підстав працівник може бути звільнений виключно за проступок на роботі, вчинений після застосування до нього дисциплінарного або громадського стягнення за невиконання без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку. У таких випадках враховуються ті заходи дисциплінарного стягнення, які встановлені чинним законодавством і не втратили юридичної сили за давністю або зняті достроково (стаття 151 КЗпП України), і ті громадські стягнення, які застосовані до працівника за порушення трудової дисципліни відповідно до положення чи статуту, що визначає діяльність громадської організації, і з дня накладення яких до видання наказу про звільнення минулого не більше одного року.

16. Судами попередніх інстанцій встановлено, що до позивача вже було застосовано дисциплінарне стягнення за неналежне виконання службових обов'язків на підставі наказу начальника УДМС від 13.01.2015 №11, яке не втратило юридичної сили та не було зняте достроково станом на час прийняття оспорюваного наказу.

17. Як вбачається з дослідженої судами попередніх інстанцій посадової інструкції завідувача сектору з централізованого оформлення документів №1 відділу з питань, громадянства, реєстрації та роботи з громадянами з тимчасово окупованої території України УДМС, що затверджена начальником УДМС Лук'янець К.В. 17.08.2014, на позивача, серед іншого, покладались обов'язки з організації та контролю роботи сектору централізованого оформлення документів №1 по оформленню та видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон (пункт 2.2 розділу 2), позивач несла відповідальність за достовірність введених даних про особу сектору централізованого оформлення документів №1 і контролювала терміни надання дозволу на виготовлення паспортів громадян України (пункт 2.5 розділу 2), а також відповідала за проведення перевірок по облікам УДМС заяв-анкет отримувача паспорта громадянина для виїзду за кордон (пункт 2.6 розділу 2).

18. Отже, здійснення контролю за достовірністю внесених працівниками сектору з централізованого оформлення документів №1 відділу з питань, громадянства, реєстрації та роботи з громадянами з тимчасово окупованої території України УДМС даних до паспортів громадянина України для виїзду за кордон входило до сфери службових обов'язків позивача, за неналежне виконання яких, остання повинна була нести відповідальність у встановленому законодавством порядку.

19. Згідно пункту 15 Правил, заповнення паспорта громадянина України для виїзду за кордон здійснюється відповідно до вимог, зазначених у додатку 2 до цих Правил. Так, у додатку 2 до Правил визначено, що написання відомостей, у тому числі, щодо прізвища особи, у зоні візуальної перевірки виконується, крім як українською мовою, ще й латинськими літерами за відповідністю українському алфавіту із застосуванням правила, яке передбачає, що українська літера "И и" відповідає латинський "Y y". Вимоги стосовно транслітерації українського алфавіту латиницею аналогічного змісту передбачені також у Постанові №55.

20. Водночас, за приписами пункту 5 Правил, написання латинськими літерами прізвища особи може бути виконано відповідно до його написання у документах, виданих органами іноземної держави, на письмове прохання громадянина.

21. Та обставина, що ОСОБА_6 при зверненні до УДМС з метою отримання паспорту громадянина України для виїзду за кордон просила написати її прізвище як "ОСОБА_6", відповідно до прізвища, вказаного у запрошенні з Консульства Італії, знайшла своє підтвердження на основі показань ОСОБА_6, допитаної в якості свідка судом першої інстанції і наданих під час проведення службового розслідування письмових пояснень ОСОБА_7 (працівника УДМС, яка приймала документи від ОСОБА_6. Крім того, у матеріалах справи наявна копія вказаного запрошення, з якої слідує, що прізвище заявниці у ньому, дійсно, зазначене як "ОСОБА_6".

22. Тому, колегія суддів погоджується з висновками суду апеляційної інстанції стосовно наявності підстав вважати, що внесення працівником УДМС даних щодо прізвища ОСОБА_6 до паспорту громадянина України для виїзду за кордон, виданого останній, відбулось відповідно до вимог Правил.

23. Вирішуючи питання обґрунтованості поданої касаційної скарги, колегія суддів відхиляє доводи скаржника щодо правомірності оспорюваного наказу внаслідок відсутності у справі ОСОБА_6 документу іноземної держави, на підставі якого здійснено транслітерацію її прізвища. Згідно висновку службового розслідування, позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності за неналежне виконання службових обов'язків, яке полягало саме у незабезпеченні нею організації і контролю за роботою у підпорядкованому підрозділі, що стало причиною внесення до паспортного документу ОСОБА_6 недостовірних даних про особу. Таким чином, сама по собі відсутність у матеріалах справи ОСОБА_6 запрошення з Консульства Італії не була покладена відповідачем в основу висновків про допущення позивачем дисциплінарного проступку. Крім того, надання цього запрошення до суду, навіть за умови його відсутності на час проведення службового розслідування, свідчить про необґрунтованість та безпідставність висновків останнього.

24. Що стосується аргументів скаржника в частині відсутності у матеріалах справи ОСОБА_6 письмового прохання написання її прізвища латинськими літерами відповідно до його написання у запрошенні з Консульства Італії, то вони спростовуються з огляду на зміст анкети отримувача паспорту громадянина України для виїзду за кордон, в якому прізвище заявниці вказано як "ОСОБА_6". Вказана обставина знайшла своє відображення в акті службового розслідування.

25. За змістом частин 1-2 статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України), суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

26. Таким чином, Верховний Суд як суд касаційної інстанцій позбавлений процесуальної можливості перевіряти дотримання судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права інакше, аніж на підставі та в межах встановлених ними фактичних обставин справи.

27. Відповідно до частини 1 статті 352 КАС України, суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.

28. Згідно з частиною 1 статті 350 КАС України, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

29. Колегія суддів приходить до висновку, що судом апеляційної інстанції під час прийняття оскаржуваного судового рішення було правильно застосовані норми матеріального права та не допущено порушень норм процесуального права і доводи касаційної скарги цього не спростовують.

30. З огляду на це, касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 10.08.2015 - залишенню без змін.

РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА:

31. Касаційну скаргу Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області залишити без задоволення.

32. Постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 10.08.2015 у справі №825/891/15-а за позовом ОСОБА_4 до Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області про визнання незаконним наказу, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу залишити без змін.

33. Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття.

...........................

...........................

...........................

В.М. Шарапа

В.М. Бевзенко

Н.А. Данилевич ,

Судді Верховного Суду