Справа № 160/7525/18
Суддя: Віхрова Вікторія Станіславівна
Дата ухвалення: 2018-10-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

копія
ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УХВАЛА

11 жовтня 2018 року Справа № 160/7525/18
головуючого судді Віхрової В.С.
при секретарі Піддубцева О.В.
представника позивача ОСОБА_1
представника відповідача ОСОБА_2
представника відповідача ОСОБА_3
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.10.2018 р. заяву Головного управління ДФС у Дніпропетровській області було залишено без руху та надано час для усунення недоліків до 10.10.2018 р. до 14:10 год.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.10.2018 р. Задоволено клопотання заявника про відстрочення сплати судового збору до винесення рішення по справі.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.10.2018 р. відкрито провадження у справі та призначено до розгляду на 11.10.2018 р. на 11:00 год.
У звязку із клопотанням Товариства з обмеженою відповідальністю АПК «Спаський» та неможливістю забезпечити явку представника підприємства у визначений час, розгляд заяви було перенесено на 17:00 год. 11.10.2018 р.
У судове засідання прибули уповноваженні представники сторін.
Згідно ч.3 ст. 44 КАС України учасники справи, зокрема, мають право: подавати докази; брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом; брати участь у дослідженні доказів; ставити питання іншим учасникам справи, а також свідкам, експертам, спеціалістам; подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб.
Представником відповідача було заявлено клопотання про закриття провадження у справі з огляду на наявність спору про право, оскільки підприємством наразі триває судове оскарження Наказу про проведення перевірки №5643-п від 03.10.2018 р. «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ АПК «Спаський» по взаємовідносинам з ТОВ «МЕГРІМ» у справі №160/7486/18.
Представник позивача проти заявленого клопотання заперечував.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши доводи заявленого клопотання, заслухавши пояснення сторін, суд виходить з наступного.
Згідно з п. 2 ч.1 ст. 283 КАС України провадження у справах за зверненням органів доходів і зборів при здійсненні ними визначених законом повноважень здійснюється на підставі заяви таких органів, зокрема, щодо підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків.
У відповідності до 7 ст. 283 КАС України у разі постановлення судом ухвали про відкриття провадження у справі суд приймає рішення по суті заявлених вимог не пізніше 96 годин з моменту встановлення обставин, що зумовлюють звернення заявника до суду. Розгляд заяви відбувається за участю органу доходів і зборів, що її вніс, та платника податків, стосовно якого її внесено.
Відповідно до п. 94.1 ст. 94 Податкового кодексу України адміністративний арешт майна платника податків є винятковим способом забезпечення виконання платником податків його обов'язків, визначених законом.
Відповідно до підпункту 94.2.3 пункту 94.2 статті 94 Податкового кодексу України, у разі якщо платник податків відмовляється від проведення документальної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу може бути застосовано адміністративний арешт майна, а згідно з абзацом 2 підпункту 94.6.2 пункту 94.6 статті 94 Податкового кодексу України, також і арешт коштів на рахунках такого платника податків.
Порядок застосування адміністративного арешту майна платника податків визначений Наказом Міністерства фінансів України від 14.07.2017 № 632. Пунктом 4.2. Порядку № 632 визначено, що обґрунтованість арешту майна, накладеного рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, має бути перевірена судом протягом 96 годин.
У провадженні Дніпропетровського окружного адміністративного суду перебуває справа №160/7486/18 про оскарження Наказу про проведення перевірки №5643-п від 03.10.2018 р. «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ АПК «Спаський» по взаємовідносинам з ТОВ «МЕГРІМ».
Суд зазначає, що діюче законодавство не містить визначення «спору про право», тому застосовуючи правові конструкції, де законодавець використовує такий термін, слід виходити з системного аналізу правових норм та мети правого регулювання.
Так, із змісту ст. 283 КАС України та положень ПК України, слідує, що повноваження по застосуванню адміністративного арешту майна надаються податковому органу для забезпечення виконання цілей оподаткування. Особливий порядок звернення до суду передбачений ст. 283 КАС України дозволяє забезпечити оперативне виконання податкових зобов'язань. А механізм закріплений положенням про неможливість розгляду справи в скороченому порядку за наявності спору про право, гарантує що в результаті таких дій не буде порушене гарантоване право третіх осіб, чи платника податків.
Як слідує з наявних в справі матеріалів, платник податків фактично висловлює незгоду із наказом про проведення перевірки, оскарживши його шляхом подання адміністративного позову. Натомість в матеріалах даної справи відсутні його заперечення щодо правомірності застосування підстав для підтвердження адміністративного арешту, рішення про застосування адміністративного арешту ним не оскаржується. Таким чином, фактично маючи намір створити формальну перешкоду для реалізації повноважень податкового органу щодо адміністративного арешту майна.
Суд зауважує, що від наявності спору про право слід відрізняти заперечення обставин, що зумовили звернення податкового органу з відповідною заявою. Зокрема, підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту передбачено пунктом 94.10 статті 94 Податкового кодексу України. Згідно із зазначеною нормою арешт на майно може бути накладено рішенням керівника контролюючого органу (його заступника), обґрунтованість якого протягом 96 годин має бути перевірена судом. При цьому перевірка обґрунтованості накладення адміністративного арешту передбачає встановлення судом тільки наявності підстав для застосування адміністративного арешту, визначених пунктом 94.2 статті 94 Податкового кодексу України, тобто суд перевіряє відповідність рішення керівника контролюючого органу (його заступника) про накладення адміністративного арешту на майно платника податків умовам, за яких таке рішення може бути ухвалено. В той час правомірність наказу та наявності підстав перевірки суд не може перевіряти враховуючи скорочені терміни розгляду заяви. Стаття 283 КАС України встановлює особливий, оперативний (протягом 96 годин), порядок розгляду такої заяви та імперативно приписує необхідність негайного виконання судового рішення за результатами такого розгляду, суд при розгляді вказаної заяви органу ДФС здійснює функцію контролю за правомірністю дій контролюючого органу щодо застосування арешту.
Спір про право в контексті розглядуваної норми має місце в разі, якщо предметом спору є правовідносини, існування яких є передумовою виникнення підстав для застосування спеціальних заходів, перелічених у статті 283 Кодексу адміністративного судочинства України. Спір про право наявний у разі, коли платник податків висловлює незгоду з рішенням контролюючого органу, що було підставою для виникнення обставин для внесення відповідної заяви.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що скарження Наказу про проведення перевірки, дій щодо її проведення є по суті запереченням обставин, що зумовили звернення податкового органу з заявою, яка розглядається, не є спором про право.
Разом з тим, суд звертає увагу, щ ост. 238 КАС України визначений вичерпний перелік підстав для зупинення провадження у справі, і такої підстави як наявність спору про право вказана стаття не містить.
За наведених обставин у сукупності, клопотання представника відповідача про закриття провадження у справі задоволенню не підлягає з огляду на його необґрунтованість та відсутності підстав.
Згідно із ст. 129 Конституції України однією із основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до положень, закріплених ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Як зазначено ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
При цьому судом враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов'язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Згідно ч. ч. 1-3 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.
Керуючись ст. ст. 44, 72, 73, 77, 90, 238, 243, 250, 283 КАС України, суд, -
Рішення суду у справах, визначених пунктами 1-4 частини першої статті 283, підлягає негайному виконанню. Апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених цією статтею, можуть бути подані сторонами протягом десяти днів з дня їх проголошення. Подання апеляційної скарги на рішення суду у справах, визначених пунктами 1-4 частини першої цієї статті, не перешкоджає його виконанню.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд, відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складений 12.10.2018 р.

Суддя (підпис) В.С. Віхрова

Ухвала не набрала законної сили 12.10.18

Суддя В.С. Віхрова

З оригіналом згідно

Помічник судді Ю.Ю. Ковтун