Справа № 760/18361/18
Суддя: Оксюта Т. Г.
Дата ухвалення: 2018-10-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/760/1494/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 жовтня 2018 року Солом'янський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Оксюти Т.Г.

при секретарі Горупа В.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження, справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора роти №7 батальйону №3 полку №1 УПП у м. Києві ДПП рядового поліції Омельченка Дмитра Володимировича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача та просив визнати дії інспектора роти №7 батальйону №3 полку №1 УПП у м. Києві ДПП рядового поліції Омельченка Д.В. такими, що не відповідають дійсності та визнати протиправною і скасувати постанову серії ЕАА №476083 від 09.07.2018 року по справі про адміністративне правопорушення, а справу закрити у зв'язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Звільнити його від адміністративного стягнення за ч. 3 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу в сумі 510,00 грн.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 09.07.2018 року о 17.30 год. за адресою: м. Київ, просп. Перемоги, 50/1 інспектором роти №7 батальйону №3 полку №1 УПП у м. Києві ДПП рядовим поліції Омельченко Д.В. при перевірці посвідчення водія позивача та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу було вручено постанову серії ЕАА №476083 та квитанцію про сплату штрафу. У постанові було зазначено, що водій здійснив зупинку транспортного засобу на смузі для маршрутних транспортних засобів, чим порушив п. 17.1 ПДР .

Вважає зазначену постанову незаконною з огляду на наступне.

Вважає, що відповідач формально підійшов до розгляду справи та не забезпечив всебічне, повне і об'єктивне з'ясування всіх обставин справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Висновок, про те, що позивачем скоєне адміністративне правопорушення є недоведеним належними доказами.

Зазначив, що зупинка була вимушеною і пов'язаною зі станом учасника дорожнього руху, що тимчасово безпосередньо впливало на подальшу безпеку руху та керуванням автомобілем, у зв'язку із чим він не звернув увагу на дорожні знаки.

Крім того, відповідач розглянув справу на місці зупинки транспортного засобу, проте біля свого службового автомобіля, що суперечить вимогам КУпАП.

На підставі викладеного просив позов задовольнити.

Ухвалою судді Солом'янського районного суду м. Києва від 20.07.2018 року у справі відкрито спрощене позовне провадження.

У встановлений ухвалою строк від відповідача надійшов відзив на позовну заяву в якому він проти задоволення позову заперечував посилаючись на те, що справу про адміністративне правопорушення стосовно порушення позивачем 09.07.2018 року правил зупинки на смузі для маршрутно-транспортних засобів було розглянуто на місці зупинки та перед початком розгляду справи про адміністративне правопорушення відповідачем було роз'яснено позивачу його права передбачені ст. 269 КУпАП та 63 Конституції України.

За результатами розгляду справи було винесено постанову про визнання позивача винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 510,00 грн.

Позивачем не доведено, що його дія була вимушена, та він здійснив її в стані крайньої необхідності, хоча такий обов'язок покладається саме на нього, що узгоджується з висновком Верховного суду у справі №757/19180/16-а від 14.03.2018 року.

На підставі викладеного просив відмовити у задоволенні позову.

Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного позовного провадження, учасники справи в судове засідання не викликались.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про відмову в задоволенні позову з наступних підстав.

З постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАА №476083 від 09.07.2018 року вбачається, що 09.07.2018 року о 17.37 год. ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом «Huyindai Tucson», д.н. НОМЕР_1, за адресою: м. Київ. пр. Перемоги, 50/1, здійснив зупинку/стоянку на смузі для маршрутних транспортних засобів, чим порушив п. 17.1 ПДР.

Зазначеною постановою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510,00 грн. за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП.

Звертаючись з позовом до суду про визнання дій відповідача протиправними та скасування вищевказаної постанови у справі про адміністративне правопорушення позивач посилався на те, що постанова підлягає скасуванню з підстав того, що він не вчиняв адміністративного правопорушення вказаного в постанові; інспектором всупереч вимог ст. 258 Кодексу України розглянув справу про адміністративне правопорушення на місці зупинки, біля свого транспортного засобу, що призвело до суттєвого порушення прав позивача та інспектором не було враховано того, що позивач здійснив вимушену зупинку.

Однак, суд не погоджується з такими твердженнями позивача з огляду на наступне.

Згідно ст. 68 Конституції України кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Згідно п.п. 1, 2 ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, ПДР та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, а також створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам,

Пунктами 1.1, 1,9 ПДР встановлено, що ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватись на вимогах цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно з п.п. 2, 3 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.

Поліцейський може зупиняти транспортні засоби в разі якщо водій порушив ПДР (ст. 35 Закону).

Відповідно до п. 17.1 ПДР на дорозі із смугою для маршрутних транспортних засобів, позначеній дорожнім знаком 5,8 або 5.11 забороняються рух і зупинка інших транспортних засобів на цій смузі.

Порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (ч. 3 ст. 122 КУпАП).

Згідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про порушення ПДР, зокрема правопорушення передбачені ч. 3 ст. 122 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими^ що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами (ст. 251 КУпАП).

Слід зазначити, що відповідач - інспектор роти №7 батальйону №3 полку №1 УПП у м. Києві ДПП рядовий поліції Омельченко Д.В. 09.07.2018 року, здійснюючи патрулювання визначеної території м. Києва в складі екіпажу патрульної поліції, безпосередньо став свідком вчинення позивачем адміністративного правопорушення, що виразилось у здійсненні зупинки/стоянки у смузі для маршрутно-транспортних засобів.

На спростування зазначених обставин позивачем не надано до суду доказів.

З урахуванням викладеного суд приходить до висновку, що вина позивача у порушенні Правил дорожнього руху України є доведеною.

Відповідно до ч. 2 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері ^ забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. 4

Згідно до ч. 4 ст. 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Згідно п. 2 розділу 3 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені зокрема, ч.ч. 1,2,3 ст. 122 КУпАП виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Справу про адміністративне правопорушення стосовно порушення позивачем 09.07.2018 року вимог п. 17.1 ПДР, що виразилось у порушенні правил стоянки/зупинки у смузі для маршрутно-транспортних засобів, позначеної дорожнім знаком 5.8, або 5.11 Додаток 2 до ПДР, за що відповідальність передбачена ч. 3 ст. 122 КУпАП, було розглянуто інспектором роти №7 батальйону №3 полку №1 УПП у м. Києві ДПП рядовим поліції Омельченко Д.В. на місці вчинення правопорушення.

Перед початком розгляду справи про адміністративне правопорушення інспектором було роз'яснено позивачу його права передбачені ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України. Розпочавши розгляд справи про адміністративне правопорушення, інспектор назвав свою посаду, спеціальне звання та прізвище, та пояснив позивачу підставу зупинки, а також що він уповноважений на розгляд справ про адміністративні правопорушення передбачені ч. 3 ст. 122 КУпАП. Розгляд справи інспектором проводився близько 20 хв, що безперешкодно надавало змогу позивачу реалізувати свої права визначені законодавством.

Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Оцінивши докази в справі про адміністративне правопорушення за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, врахувавши обставини вчиненого правопорушення, заслухавши пояснення ОСОБА_1, інспектор Омельченко Д.В., постановив визнати винним позивача у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП, та наклав на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510,00 грн., що передбачено санкцією цієї статті.

Після чого було винесено постанову, з якою надалі позивач ознайомився. Також позивача було повідомлено про порядок оскарження постанови, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 307, 308 КУпАП.

Відповідно до ч. 2 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Згідно до ч. 4 ст. 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі (ч. 5 ст. 258 КУпАП).

Виходячи з вищезазначених положень законодавства, навіть у разі оскарження особою допущеного правопорушення і адміністративного стягнення про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, які розглядають працівники Національної поліції, протокол про адміністративне правопорушення не складається. Такого висновку також дійшов Київський апеляційний адміністративний суд у своєму рішенні від 23.10.2017 № 753/4807/17.

Відповідно до рішення Конституційного суду України у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої ст. 276 КУпАП положення частини першої ст. 276 КУпАП, яке передбачає, що "справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення", в аспекті порушеного в конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення "за місцем його вчинення" визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 16.09.2015 № 730 територіальні органи Міністерства внутрішніх справ ліквідовано як юридичні особи публічного права.

Законом або будь-яким іншим актом законодавства не передбачено правонаступництво Національної поліції України від міліції та органів внутрішніх справ відповідно.

Отже, виходячи з положень рішення Конституційного суду, розгляд справи про адміністративне правопорушення повинен відбуватись у межах адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення. Водночас, згідно з положеннями КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху інспектором патрульної поліції не складається. Саме інспектор (працівник органу і підрозділу Національної поліції, який має спеціальні звання), а не Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції, уповноважений розглядати адміністративну справу та за результатами її розгляду виносити постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Таким чином поліцейський, який уповноважений виносити постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, має право здійснювати розгляд адміністративної справи на місці де було вчинено таке адміністративне правопорушення, та на місці де він несе службу саме в той час.

Такого ж висновку дійшов Київський апеляційний адміністративний суд у своєму рішенні від 23.10.2017 № 753/4807/17.

Враховуючи те, що відповідач діяв виключно на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначений чинним законодавством, а постанова винесена з дотриманням всіх вимог встановлених КУпАП та Інструкцією, позов не підлягає задоволенню.

Також, позивачем не було доведено факту вимушеної зупинки на смузі для руху маршрутних транспортних засобів.

Згідно п. 15.14 ПДР у разі вимушеної зупинки в місці, де зупинку заборонено, водій повинен вжити всіх заходів, щоб прибрати транспортний засіб, а за неможливості це зробити - діяти згідно з вимогами п.п. 9.9-9.11 цих Правил (ввімкнути аварійну світлову сигналізацію, разом з увімкненням аварійної світлової сигналізації слід установити знак аварійної зупинки або миготливий червоний ліхтар на відстані, що забезпечує безпеку дорожнього руху, але не ближче 20 м до транспортного засобу в населених пунктах і 40 м поза ними.

Зазначених дій позивачем зроблено не було та він сам про них не зазначає у своєму позові.

Отже, позивач не довів, що його дія була вимушена, та він здійснив її в стані крайньої необхідності, хоча такий обов'язок покладається саме на нього.

Такого ж висновку дійшов Верховний суд у постанові від 14.03.2018 року №757/19180/16-а.

За таких обставин, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову.

Керуючись Законом України «Про дорожній рух», Законом України «Про Національну поліцію України», статтями 122, 222, 258, 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, статтями 2, 3, 5, 47, 49, 72, 73, 74, 75, 76, 77, 192, 193, 194, 199, 202, 203, 204, 205, 211, 224, 225, 227, 229, 241, 242, 243, 244, 246, 250, 286, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до інспектора роти №7 батальйону №3 полку №1 УПП у м. Києві ДПП рядового поліції Омельченка Дмитра Володимировича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Шостого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Позивач: ОСОБА_1, ІПН НОМЕР_2, місце проживання: АДРЕСА_1;

Відповідач: інспектор роти №7 батальйону №3 полку №1 УПП у м. Києві ДПП рядовий поліції Омельченко Дмитро Володимирович, адреса місця знаходження: м. Київ, вул. Народного Ополчення, 9.

Суддя