Справа № 814/2593/17
Суддя: Мельник О.М.
Дата ухвалення: 2018-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 листопада 2018 р. № 814/2593/17
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Мельника О.М. розглянув у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом:Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, АДРЕСА_1,55104

до відповідача:Головного управління ДФС у Миколаївській області, вул. Лягіна, 6, м.Миколаїв,54001

про:визнання протиправними скасування податкових повідомлень - рішень від 17.11.2017р. № 7, №7, визнання протиправними та скасування вимоги від 17.11.2017р. № Ф 57, визнання протиправними та скасування рішення від 17.11.2017р. № 00188513,

ВСТАНОВИВ:

ФОП ОСОБА_1 (далі:Позивач) звернулась з позовом про визнати протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень Головного управління ДФС в Миколаївській області(далі Відповідач): № 7 від 17.11.2017 року; № 7 від 17.11.2017 року; № від 17.11.2017 р. Визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) ГУ ДФС в Миколаївській області №Ф 57 від 17.11.2017р.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ФОП ОСОБА_1 вважає неправомірним збільшення доходу за рахунок включення до складу доходу акцизного податку з роздрібних продажів в сумі 510 391,00 грн. і, у відповідності до п.86.7 ст.86, п.44.7 ст.44 Податкового кодексу. Перевіркою встановлено, що ФОП ОСОБА_1 є платником акцизного податку, подає декларації з акцизного збору, жодних порушень його обчислення та сплати за період, що перевірявся, не виявлено. Акцизний податок з роздрібних продажів, був включений ФОП ОСОБА_1 до вартості товарів та сплачений до бюджету в повному розмірі в сумі 510 391,00 грн. Акцизний податок, як і податок на додану вартість ( п. 14.1.178 ст. 14 ПК України) - непрямий податок, а отже не визначається доходом, оскільки підлягає сплаті до бюджету у встановленому законом порядку, а не належить суб'єктові господарювання і не може бути ним використаний на власний розсуд. Єдиною підставою для донарахування позивачеві основного зобов'язання та фінансових санкцій за платежем військовий збір став висновок контролюючого органу про заниження платником оподатковуваного доходу за 2016 рік. Оскільки доходи ФОП ОСОБА_1 неправомірно збільшені на суму 510 391,00 грн., то нарахування зобов'язання зі сплати військового збору у сумі 8708,27 грн. та штрафних санкцій у сумі 4354,14 грн. є неправомірним. За такого податкові повідомлення-рішення № 7 від 17.11.2017 року; № 7 від 17.11.2017 року є протиправними та підлягають скасуванню. Збільшення за Актом доходу ФОП ОСОБА_1 внаслідок реалізації ТОВ «Кривоозерська харчосмакова фабрика» елементу примусового гальмування на суму 26 118,40 грн. не може призвести до збільшення бази нарахування ЄСВ на відповідну суму. Таким чином, вимога про сплату боргу (недоїмки) 57 від 17.11.2017 р. зі сплати єдиного внеску в сумі 40 345,44 грн., та рішення ГУ ДФС у Миколаївській області № від 17.11.2017 р. про застосування штрафної санкції в розмірі 4 034,54 грн. є неправомірними і протиправними, а тому підлягають скасуванню.

Відповідач надав відзив на позов, згідно якого вважає оскаржувані податкові повідомлення-рішення № 7 від 17.11.2017 року; № 7 від 17.11.2017 року; № від 17.11.2017 р. та вимога про сплату боргу (недоїмки) №Ф 57 від 17.11.2017р., є правомірними та не підлягають скасуванню. Зазначив, що розбіжності в сумі 536 509,40 грн. виникли в результаті того, що до складу загального оподатковуваного доходу не включені: грошові кошти в сумі 26 118,40 грн., отримані від ТОВ «Кривоозерська харчосмакова фабрика» за реалізований елемент примусового гальмування, що підтверджується даними виписок про рух коштів на розрахунковому рахунку ФОП від 28.01.2016р.; акцизний податок, отриманий платником роздрібної торгівлі ФОП від реалізації підакцизних товарів (в складі ціни реалізації алкогольних напоїв та тютюнових виробів), в сумі 510 391,00 грн., що підтверджується даними виписок про рух коштів на розрахунковому рахунку в період з 01.01.2016 по 31.12.2016., даними звітів РРО, та фіскальними чеками, чим порушено п.177.1, п. 177.2 ст.177 ПКУ. Позивач не заперечує правомірність визначеного Відповідачем зменшення валових витрат на суму 44041,84 грн., тобто не заперечує проти визначення валових витрат за 2016 рік на рівні 9 991 393,29 грн.(без врахування ПДВ та акцизного податку з роздрібних продажів). Вважає, що включення акцизного податку з роздрібних продажів в сумі 510 391,00 грн. до складу валового доходу і одночасно не включення його до валових витрат здійснено ГУ ДФС неправомірно та протиправно.

19.02.2018 року Позивач частково погодився з окремими викладеними у відзиві доводами, а саме зі збільшенням за результатами перевірки валового доходу Позивача за 2016 рік на суму 26118,40 грн.; зі зменшенням за результатами перевірки суми валових витрат Позивача за 2016 рік на суму 44041,84 грн. в зв'язку з незабезпеченням належного документального оформлення витрат. В інших пунктах та розрахунках Позивач вважає відзив необґрунтованим, а оскаржувані податкові-повідомлення рішення та інші оскаржувані рішення Відповідача протиправними та неправомірними. Позивач зменшив позовні вимоги та виклав їх в такій редакції: визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС в Миколаївській області № 7 від 17.11.2017 року в частині збільшення суми грошового зобов'язання за платежем «Податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування» на суму 137805,57 грн., в тому числі за податковими зобов'язаннями - на суму 91870,38 грн. та за штрафними санкціями - на суму 45935,19 грн.; визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС в Миколаївській області № 7 від 17.11.2017 року в частині збільшення суми грошового зобов'язання за платежем «Військовий збір, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування» на суму 11483,81 грн., в тому числі за податковими зобов?язаннями-на суму 7655,87 грн., та за штрафними санкціями -на суму 3827,94 грн.; визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ДФС в Миколаївській області № від 17.11.2017 року в частині застосування штрафних санкцій в розмірі 3065,62.; визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) ГУ ДФС в Миколаївській області №Ф57 від 17.11.2017 р. в частині вимоги сплати недоїмки в сумі 30656,23 грн.

Відповідач подав заперечення на відповідь на відзив, згідно яких зазначив, що на момент виникнення спірних правовідносин, ПК не містив норми, щодо не включення до витрат та доходу суми акцизного податку, що входять до ціни товару, як наприклад п. 177.3 ст. 177 ПК України, що стосується ПДВ. Сума акцизного податку з реалізованих суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизними товарами, у разі її включення до вартості проданих товарів, повинна бути включена до ФОП за 2016 рік. Пунктом 177.3 ст. 177 ПК, чітко визначено, що для фізичної особи - підприємця, зареєстрованого як платник на додану вартість, не включаються до витрат і доходу суми податку на додану вартість, що входять до ціни придбаних або проданих товарів (робіт, послуг). Таким чином, відповідно до п. 177.3 ст.177 ПК, до доходу не включаються лише суми податку на додану вартість, що входять до ціни придбаних або проданих товарів (робіт, послуг). Встановлені перевіркою, висновки ГУ ДФС зроблені на підставі наданих до перевірки первинних, бухгалтерських документів на підставі яких формувалися показники фінансово-господарської діяльності.

Ухвалою від 23.02.2018 року суд задовольнив клопотання про уточнення позовних вимог, закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті.

На підставі норм ч.3 ст.194 КАС України суд розглянув справу в порядку письмового провадження.

Суд дослідив наявні в матеріалах справи докази, надав їм оцінку та встановив наступне.

На підставі наказу ГУ ДФС у Миколаївській області від 06.10.2017 р. №1810 Відповідачем проведено документальну планову виїзну перевірку з питань дотримання фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 (надалі - Позивач) щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, виконання вимог валютного та іншого законодавства, дотримання законодавства щодо укладання трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками за період з 01.01.2016 по 31.12.2016, повноти нарахування та сплати податку на додану вартість за період з 01.01.2016 по 31.12.2016, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове страхування за період з 01.01.2016 по 31.12.2016 року. За результатами перевірки Відповідачем складено Акт про результати документальної планової перевірки №1421/14-29-13-07/ від 31.10.2017 р. (надалі - Акт перевірки).

За наслідками перевірки відповідачем прийнято: податкове повідомлення-рішення форма «Р» №7 від 17.11.2017 р, яким згідно порушення п. 164.1 ст.164, п. 177.1, п. 177.1.2, п. 177.4 ст.177 Податкового кодексу України збільшено суму грошового зобов'язання з Податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, на суму 156 748,83 грн., в тому числі за податковими зобов'язаннями (основний платіж) 104 499,22 грн., штрафні санкції 52 249,61 грн., пеня 0,00 грн.; податкове повідомлення-рішення форма «Р» №7 від 17.11.2017 р., яким згідно порушення п.16 прим.І Підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України збільшено суму грошового зобов'язання з військового збору, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, на суму 13 062,41 грн., в тому числі за основним платежем 8708,27 грн., за штрафними санкціями 4 354,14 грн., пеня 0,00 грн. застосовано штраф у сумі 233 947,61грн. у зв'язку із відсутністю складання протягом граничного строку податкових накладних; вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф57 від 17.11.2017 р., якою відповідно ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» та на підставі Акту перевірки вимагається сплатити заборгованість зі сплати єдиного внеску в сумі 40 345,44 грн.; рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 17.11.2017р. № на суму 4034,54грн.

Як вбачається зі змісту акту перевірки, суттю виявлених відповідачем порушень є правомірність не включення ФОП ОСОБА_1 акцизного податку з роздрібних продажів до складу доходу від провадження господарської діяльності. Не включення акцизного податку з роздрібних продажів до доходу визнано контролюючим органом як порушення.

Так п. 2.1.2 Акту перевірки відзначено, що за даними декларації про доходи за 2016 рік валовий дохід склав 10 316 533, 00 грн., а за даними перевірки валовий дохід за 2016 рік (без урахування ПДВ та з врахуванням акцизного податку) склав 10 853 042,40 грн.

Розбіжності в сумі 536 509,40 грн. виникли внаслідок того, що до складу загального оподаткованого доходу ФОП ОСОБА_1 не були включені:

грошові кошти в сумі 26 118,4 грн., отримані за реалізований елемент примусового гальмування; акцизний податок в сумі 510 391,00 грн., отриманий платником від реалізації підакцизних (товарів в складі ціни реалізації алкогольних напоїв та тютюнових виробів.

Також на стор. 24 Акту перевірки зазначено про завищення витрат на суму 44 041,84 грн.

Таким чином, контролюючим органом збільшено чистий оподаткований дохід на суму 580 551,24 грн. = 26 118,40 + 510 391,00 + 44 041,84 грн.

Частково позивач визнав порушення в частині не включення 26 118,4 грн., отриманих за реалізований елемент примусового гальмування, та завищення не підтверджених належними первинними документами витрат на суму 44 041,84 грн., та зменшив позовні вимоги.

Щодо не включення до складу загального оподаткованого доходу акцизного податку в сумі 510 391,00 грн. підтримав позовні вимоги.

З зазначеної суми заниження отриманого доходу, обраховано недоїмку з податку на доходи в сумі 137805,57 грн., в тому числі за податковими зобов'язаннями - на суму 91870,38 грн. та за штрафними санкціями - на суму 45935,19 грн.; військового збору на суму 11483,81 грн., в тому числі за податковими зобов?язаннями-на суму 7655,87 грн., та за штрафними санкціями -на суму 3827,94 грн.; а також єдиного внеску в сумі 30656,23 грн.

Правова оцінка спірним правовідносинам дозволяє дійти наступних висновків.

З 01.01.2015 Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28.12.2014 р. № 71-VIII запроваджено акцизний податок з роздрібного продажу підакцизних товарів, в тому числі на тютюнові вироби. Як визначено пп.14.1.4 п.14.1 ст.14 ПК України, акцизний податок - непрямий податок на споживання окремих видів товарів (продукції), визначених цим Кодексом як підакцизні, що включається до ціни таких товарів (продукції). Відповідно до пп.212.1.11 п.212.1 ст.212 ПК України платником податку є особа - суб'єкт господарювання роздрібної торгівлі, яка здійснює реалізацію підакцизних товарів.

Поняття реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, в цілях оподаткування, визначено пп.14.1.212 п.14.1 ст.14 ПК України, згідно з яким реалізація суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів - продаж пива, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюну та промислових замінників тютюну, товарів, зазначених у підпункті 215.3.4 пункту 215.3 статті 215 цього Кодексу, безпосередньо громадянам та іншим кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання незалежно від форми розрахунків, у тому числі на розлив у ресторанах, кафе, барах, інших суб'єктах господарювання громадського харчування.

Згідно пп.215.3.10 п.215.3 ст.215 ПК України для пива, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюну та промислових замінників тютюну, реалізованих відповідно до підпункту 213.1.9 пункту 213.1 статті 213 цього Кодексу, ставка податку становить 5 відсотків.

Наведені правові положення Податкового кодексу України дають підставу для висновку, що акцизний податок є непрямим податком, що встановлюється у вигляді надбавки до ціни, оплачується покупцями при купівлі підакцизних товарів, а в бюджет вноситься продавцями таких товарів за визначеними Кодексом ставками.

Оподаткування доходів, отриманих фізичною особою - підприємцем від провадження господарської діяльності, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, регулюється статтею 177 ПКУ. Так, відповідно до п.п.177.1-177.3 ст.177 Податкового кодексу України (далі - ПК України) доходи фізичних осіб - підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставкою, визначеною пунктом 167.1 статті 167 цього Кодексу. Об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та не грошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця. Для фізичної особи - підприємця, зареєстрованого як платник податку на додану вартість, не включаються до витрат і доходу суми податку на додану вартість (який за своєю суттю є непрямим), що входять до ціни придбаних або проданих товарів (робіт, послуг). Про обов'язок платника податків формувати свої доходи за звітний період з урахуванням акцизного податку в статті 177 ПК України не зазначено.

Перелік витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів фізичною особою - підприємцем від провадження господарської діяльності на загальній системі оподаткування, визначено п. 177.4 ст. 177 ПКУ. Однак вказаний перелік не містить акцизного податку, який включений до вартості товару та сплачений під час придбання.

Сума акцизного податку не є та не може визнаватися доходом фізичної особи-підприємця на загальній системі оподаткування, оскільки така сума не збільшує економічних вигід для підприємця, а отже, не відповідає основному критерію поняття «дохід»; вимога щодо включення акцизного податку до доходу фізичної особи-підприємця прямо суперечить таким принципам податкового законодавства як єдиний підхід до встановлення податків та зборів та нейтральність оподаткування.

Відсутність станом на час виникнення спірних правовідносин в 2016 році у Податковому кодексі України норми, яка б прямо вказувала на те, що включається до складу загального доходу отриманий акцизний податок, є нічим іншим, як помилка законодавця. Зазначену прогалину, відповідно до п.56.21. Податкового кодексу України, суд тлумачить на користь платника податків, а не контролюючого органу.

При цьому, на те, що це є саме прогалина, вказує та обставина, що вже 21.12.16 було прийнято Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні», яким статтю 177 ПК України доповнено пунктом 177.3.1., відповідно до якого не включаються до доходу фізичної особи - підприємця суми акцизного податку з реалізованих суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів.

Зважаючи на викладене, збільшення оподаткованого доходу ФОП ОСОБА_1 за 2016 рік на суму 510 391,00 грн. за рахунок акцизного податку з роздрібних продажів здійснено неправомірно, тому висновки контролюючого органу є неправомірними.

Окрім цього, згідно Акту перевірки відповідачем встановлено, що в січні місяці 2016 року ФОП ОСОБА_1 задекларувала суму доходу 44 911,55 грн. Враховуючи, що максимальний розмір доходів, на який нараховується єдиний соціальний внесок, у січні місяці 2016 року складав 34 450 грн., ЄСВ за вказаний період задекларовано та сплачено у максимальному розмірі у відповідності до ст.. 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування».

Таким чином, податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС в Миколаївській області №7 від 17.11.2017 року в частині збільшення суми грошового зобов'язання за платежем «Податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування» на суму 137805,57 грн., в тому числі за податковими зобов'язаннями - на суму 91870,38 грн. та за штрафними санкціями - на суму 45935,19 грн.; податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС в Миколаївській області № 7 від 17.11.2017 року в частині збільшення суми грошового зобов'язання за платежем «Військовий збір, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування» на суму 11483,81 грн., в тому числі за податковими зобов?язаннями-на суму 7655,87 грн., та за штрафними санкціями -на суму 3827,94 грн.; рішення ГУ ДФС в Миколаївській області № від 17.11.2017 року в частині застосування штрафних санкцій в розмірі 3065,62 грн.; вимога про сплату боргу (недоїмки) ГУ ДФС в Миколаївській області №Ф57 від 17.11.2017 р. в частині вимоги сплати недоїмки в сумі 30656,23 грн. є протиправними, а тому підлягають скасуванню, а позов задоволенню.

Відповідно до норм ст. 139 КАС України, судовий збір, сплачений позивачем згідно платіжного доручення від 28.11.2017 року №5175 в сумі 2141,92 грн., підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, 55104 код НОМЕР_2) до Головного управління ДФС у Миколаївській області (вул. Лягіна, 6, м.Миколаїв,54001 код 39394277) задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС в Миколаївській області №7 від 17.11.2017 року в частині збільшення суми грошового зобов'язання за платежем «Податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування» на суму 137805,57 грн., в тому числі за податковими зобов'язаннями - на суму 91870,38 грн. та за штрафними санкціями - на суму 45935,19 грн.

3. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС в Миколаївській області № 7 від 17.11.2017 року в частині збільшення суми грошового зобов'язання за платежем «Військовий збір, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування» на суму 11483,81 грн., в тому числі за податковими зобов?язаннями-на суму 7655,87 грн., та за штрафними санкціями -на суму 3827,94 грн.;

4. Визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ДФС в Миколаївській області № від 17.11.2017 року в частині застосування штрафних санкцій в розмірі 3065,62 грн.

5. Визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) ГУ ДФС в Миколаївській області №Ф57 від 17.11.2017 р. в частині вимоги сплати недоїмки в сумі 30656,23 грн.

6. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Миколаївській області (вул. Лягіна, 6, мМиколаїв,54001 код 39394277) на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, 55104 код НОМЕР_2) судові витрати в розмірі 2141,92 грн.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Строк на апеляційне оскарження рішення суду - 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження - 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається в порядку та строки, визначені ст.ст. 295-297 КАС України і п. 15.5 Перехідних положень КАС України.

Суддя О.М. Мельник