Справа № 826/12004/18
Суддя: Кузьменко А.І.
Дата ухвалення: 2018-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 листопада 2018 року № 826/12004/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючої судді Кузьменко А.І., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві

про визнання протиправною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1.) звернулася до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві (далі по тексту - відповідач, Шевченківський РВДВС міста Київ ГТУЮ у місті Києві), в якому просить визнати незаконною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження №56764664 від 13 липня 2018 року старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Рибчинського Олександра Володимировича про стягнення з боржника ОСОБА_1 виконавчого збору в сумі 22 508,24 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 09 липня 2018 року постановою старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Рибчинського Олександра Володимировича закінчено виконавче провадження №53232866 у зв'язку з повним виконанням боржником ОСОБА_1 рішення Оболонського районного суду міста Києва у справі №756/2333/13-ц від 19 січня 2015 року про стягнення на користь Публічного акціонерного товариства «БГ Банк» заборгованості за кредитним договором на загальну суму 227 333,28 грн та вирішено виділити в окреме виконавче провадження постанову державного виконавця від 12 січня 2017 року про стягнення виконавчого збору.

13 липня 2018 року постановою старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Рибчинського Олександра Володимировича відкрито виконавче провадження №56764664 на примусове виконання виділеної в окреме виконавче провадження постанови державного виконавця від 12 січня 2017 року про стягнення з боржника виконавчого збору в сумі 22 508,24 грн.

З вказаною постановою про відкриття виконавчого провадження від 13 липня 2018 року позивач не погоджується, вважає її протиправною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки, як зазначено у позовній заяві, примусове виконання виконавчого листа Оболонського районного суду міста Києва №2/756/12/15 від 19 січня 2015 року належить виключно до компетенції Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві, а тому, вчиняючи виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку не поширюється його функції, старший державний виконавець Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Рибчинський Олександр Володимирович в рамках виконавчого провадження №53232866 прийняв ряд незаконних рішень поза межами своєї компетенції.

Тому, на думку позивача, постанова про відкриття виконавчого провадження №56764664 від 13 липня 2018 року підлягає скасуванню.

Відповідач відзиву на позовну заяву у строки, встановлені судом, не надав з невідомих причин.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 06 серпня 2018 року відкрито провадження в адміністративній справі та призначено підготовче засідання.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києві від 21 серпня 2018 року, відповідно до частини 7 статті 181 Кодексу адміністративного судочинства України, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

В судовому засіданні 21 серпня 2018 року представники позивача підтримали заявлені позовні вимоги та просили їх задовольнити. Представник відповідача позовні вимоги не визнав та просив у їх задоволенні відмовити, надавши суду пояснення, що державний виконавець при відкритті виконавчого провадження №56764664 діяв в порядку та спосіб, визначені діючим законодавством України.

Враховуючи викладене та зважаючи на достатність наявних у матеріалах справи доказів для розгляду та вирішення справи по суті, у судовому засіданні 21 серпня 2018 року судом, згідно з частиною 3 статті 194 Кодексу адміністративного судочинства України, прийнято рішення про подальший розгляд та вирішення справи у порядку письмового провадження.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

З наданої суду копії виконавчого провадження №53232866 вбачається, що у січні 2017 року до Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві надійшла заява Публічного акціонерного товариства «БГ Банк» про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа Оболонського районного суду міста Києва у справі № 2/756/12/15, виданого 12 лютого 2016 року.

У відповідності до копії виконавчого листа №2/756/12/15, виданого 12 лютого 2016 року Оболонським районним судом міста Києва, місцем проживання боржника ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, зазначена адреса: АДРЕСА_1.

Постановою від 12 січня 2017 року старшим державним виконавцем Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Рибчинським О.В. відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа Оболонського районного суду міста Києва №2/756/12/15, виданого 12 лютого 2016 року, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «БГ Банк» суми боргу у розмірі 225 082,47 грн.

Відповідно до пункту 3 резолютивної частини вказаної вище постанови державного виконавця, з боржника (ОСОБА_1) стягнуто виконавчий збір у розмірі 22 508,24 грн та витрати на проведення виконавчих дій у розмірі 300,00 грн.

Копія вказаної постанови про відкриття виконавчого провадження №53232866 від 12 січня 2017 року супровідним листом від 12 січня 2017 року №дв/29 направлена на адресу ОСОБА_1: 01001, АДРЕСА_1.

22 серпня 2017 року представник ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві із заявою про закінчення виконання провадження у зв'язку з виконанням рішення Оболонського районного суду міста Києва від 19 січня 2015 року в повному обсязі.

Постановою старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Рибчинського О.В. від 09 липня 2018 року виконавче провадження №53232866 з примусового виконання виконавчого листа №2/756/12/15, виданого Оболонським районним судом міста Києва 12 лютого 2016 року, закінчено у зв'язку з виконанням у повному обсязі рішення суду згідно заяви стягувача.

У відповідності до пункту 3 резолютивної частини вказаної постанови від 09 липня 2018 року постанова про стягнення виконавчого збору виділена в окреме провадження.

Суд звертає увагу на те, що матеріали виконавчого провадження №53232866 не містять жодних відомостей щодо оскарження боржником ОСОБА_1 постанови про відкриття виконавчого провадження від 12 січня 2018 року з підстав порушення місця виконання судового рішення.

При цьому, як вбачається з наданої суду копії виконавчого провадження №56764664, відповідно до постанови про стягнення виконавчого збору від 12 січня 2017 року з ОСОБА_1 стягнуто виконавчий збір у розмірі 22 508,24 грн в рамках виконавчого провадження №53232866.

У відповідності до копії постанови старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Рибчинського О.В. про відкриття виконавчого провадження від 13 липня 2018 року, відкрито виконавче провадження №56764664 з примусового виконання постанови Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві №53232866 від 12 січня 2017 року про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 22 508,24 грн.

Копія постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження №56764664 від 13 липня 2018 року направлена на адресу ОСОБА_1 та, як зазначає позивач у своїй позовній заяві, отримана нею 25 липня 2018 року.

Оскільки, на думку позивача, старшим державним виконавцем Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві при відкритті виконавчого провадження №53232866 з примусового виконання виконавчого листа №2/756/12/15, виданого Оболонським районним судом міста Києва 12 лютого 2016 року, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «БГ Банк» суми заборгованості у розмірі 225 082,47 грн порушено вимоги Закону України «Про виконавче провадження» в частині місця виконання рішення суду, зокрема, як вказала позивач та її представник, остання проживає у Печерському районі міста Києва, тобто державний виконавець Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві вийшов за межі своїх повноважень, відкриваючи виконавче провадження №53232866 та здійснюючи виконавчі дії по ньому, позивач вважає оскаржувану постанову про відкриття виконавчого провадження №56764664 від 13 липня 2018 року протиправною та такою, що підлягає скасуванню, у зв'язку з чим звернулася до суду з відповідною позовною заявою.

Так, правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються Законом України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року №1404-VIII, в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин та на момент відкриття виконавчого провадження №53232866 (далі по тексту - Закон України від 02 червня 2016 року №1404-VIII).

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження»від 02 червня 2016 року № 1404-VІІІ передбачено, що виконавче провадження визначається як сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

При цьому, суд звертає увагу, що приймаючи постанову про стягнення виконавчого збору від 13 липня 2018 року, зокрема, визначаючи підставу його стягнення, державний виконавець керувався статтями 27, 40 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VІІІ.

Абзацом 2 частини 5 статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VІІІ передбачено, що у постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Відповідно до статті 27 Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII, в редакції на момент відкриття виконавчого провадження №53232866, виконавчий збір - виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів виконавчого провадження № 53232866, державним виконавцем 12 січня 2017 року відкрито виконавче провадження №53232866, про що повідомлено у тому числі й ОСОБА_1 шляхом направлення на адресу, зазначену у виконавчому листі №2/756/12/15, копії постанови про відкриття виконавчого. В подальшому, починаючи з 12 січня 2017 року та до 09 липня 2018 року (дата винесення постанови про закінчення виконавчого провадження) державним виконавцем вчинялися виконавчі дії з примусового виконання виконавчого листа №2/756/12/15, виданого Оболонським районним судом міста Києва 12 лютого 2016 року, а виконавче провадження закінчено у зв'язку з виконанням рішення суду боржником у повному обсязі більше ніж через півтора року після його відкриття.

Крім того, суд окремо звертає увагу, що позивачу достовірно було відомо про прийняте державним виконавцем рішення щодо стягнення з неї виконавчих витрат та витрат на проведення виконавчих дій, про що свідчать наявні в матеріалах виконавчого провадження №53232866 докази, зокрема, заяви ОСОБА_1 та її представника щодо закінчення виконавчого провадження, а також копії судових рішень з приводу скарг ОСОБА_1 на дії державного виконавця щодо стягнення витрат виконавчого провадження у розмірі 300,00 грн та виконавчого збору у розмірі 22 508,24 грн відповідно до постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 26 вересня 2017 року. Проте, будь - яких відомостей щодо оскарження в установленому законом порядку постанови про відкриття виконавчого провадження №53232866 від 12 січня 2017 року в частині стягнення виконавчого збору, або взагалі оскарження дій державного виконавця щодо порушення статті 24 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року №1404-VIIІ матеріали цього виконавчого провадження не містять.

Наведене в сукупності свідчить про те, що ОСОБА_1 та її представником в рамках виконавчого провадження №53232866 не оскаржувалися дії старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві з підстав порушення останнім вимог статті 24 Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VІІІ, що дозволяє суду дійти висновку про те, що усі процесуальні рішення державного виконавця є чинними та підлягали обов'язковому виконанню з боку сторін виконавчого провадження та інших учасників провадження.

При цьому, суд наголошує, що згідно з пунктом 9 частини 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року №1404-VIII виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Частиною 3 статті 40 Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VІІІ передбачено, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев'ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Згідно з частиною 4 статті 42 Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VІІІ на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження у разі необхідності примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження (до яких частина 1 статті 42 Закону відносить також виконавчий збір) виконавцем виноситься постанова про їх стягнення.

Тобто, після набрання чинності Законом України від 02 червня 2016 року № 1404-VІІІ виконавчий збір підлягає стягненню в порядку та розмірі, визначеному цим Законом, який в даному випадку, обумовлює можливість винесення постанови про стягнення виконавчого збору.

За таких підстав суд приходить до висновку, що державним виконавцем при винесенні постанови про закінчення виконавчого провадження №53232866 та винесенні постанови про стягнення виконавчого збору та виділені її в окреме виконавче провадження, дотримано вимоги чинного законодавства України.

Стосовно посилання позивача, як на підставу скасування постанови про відкриття виконавчого провадження №56764664 від 13 липня 2018 року, на порушення державним виконавцем статті 24 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року №1404-VIII при проведенні виконавчих дій в рамках виконавчого провадження №53232866 та винесенні певних постанов, направлених на примусове виконання виконавчого листа №2/756/12/16, виданого Оболонським районним судом міста Києва 12 лютого 2016 року, Окружний адміністративний суд міста Києва зазначає наступне.

У відповідності до частини 1 статті 24 Закону України від 02 червня 2016 року №1404-VIII виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу.

Аналіз норм вищевказаної статті дозволяє суду дійти висновку про те, що стягувач у виконавчому провадженні №53232866, зокрема, Публічне акціонерне товариство «БГ Банк», скориставшись своїм правом щодо права вибору місця відкриття виконавчого провадження, звернулося до Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві з заявою про відкриття виконавчого провадження.

Як вже зазначалося судом, процесуальні рішення державного виконавця в рамках проведення виконавчих дій у виконавчому провадженні №53232866 з підстав порушення території, на який вони повинні вчинятися, жодною стороною виконавчого провадження оскарженні не були, а, навпаки, матеріали виконавчого провадження свідчать про виконання вимог державного виконавця як стягувачем, так і боржником.

При цьому, суд також вважає за необхідне зазначити, що підстави, з яких позивач просить визнати протиправною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження №56764664 від 13 липня 2018 року, зокрема, порушення вимог законодавства, на думку позивача та її представника, державним виконавцем при проведенні виконавчих дій в рамках виконавчого провадження №53232866 не можуть бути підставами для визнання протиправною та скасування постанови, винесеної в рамках виконавчого провадження №56764664.

Більш того, суд звертає увагу й на те, що сама постанова про стягнення виконавчого збору від 12 січня 2017 року №53232866 позивачем та її представником не оскаржувалась, як в рамках виконавчого провадження №53232866, так і на теперішній час.

У зв'язку із зазначеним, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 13 липня 2018 року, прийняту в рамках виконавчого провадження №56764664.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, позивачем не доведено наявність правових підстав для скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 13 липня 2018 року в той час, як відповідач, як суб'єкт владних повноважень, покладений на нього обов'язок доказування виконав та довів правомірність та обґрунтованість прийнятого рішення, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, суд приходить до висновку про відсутність правих підстав для задоволення позову.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, відповідно до положень статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, суд приходить до висновку про відсутність підстав для їх розподілу, у зв'язку з відмовою у задоволенні позовних вимог.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 72-77, 139, 143, 241-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя А.І. Кузьменко