Справа № 296/1347/18
Суддя: Гонтарук В. М.
Дата ухвалення: 2018-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 296/1347/18

Головуючий у 1-й інстанції:Лавренчук О.В.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

05 листопада 2018 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гонтарука В. М.

суддів: Граб Л.С. Білої Л.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 30 серпня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до відділу примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, третя особа: Житомирське об'єднане управління Пенсійного фонду України у Житомирській області про визнання протиправним рішення державного виконавця та скасування постанови про закінчення виконавчого провадження і зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

В лютому 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до відділу примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, третя особа: Житомирське об'єднане управління Пенсійного фонду України у Житомирській області про визнання протиправним рішення державного виконавця та скасування постанови про закінчення виконавчого провадження і зобов'язання вчинити дії.

В обґрунтування своїх позовних вимог, позивач вказав на те, що постанова державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області про закінчення виконавчого провадження винесена всупереч нормам чинного законодавства, оскільки рішення Корольовського районного суду м. Житомира у справі № 296/10222/14-а, яке залишено без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 29.01.2014 року, згідно з виконавчим документом в повному обсязі не виконано, а посилання в постанові на лист боржника від 12.12.2017 року про виконання рішення суду є безпідставним, у зв'язку з чим вважає, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 30 серпня 2018 року адміністративний позов задоволено частково.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області подало апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду в частині задоволених позовних вимог скасувати, прийняти в цій частині нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело, на його переконання, до невірного вирішення справи.

30 жовтня 2018 року до суду від представника Житомирського об'єднаного управління Пенсійного фонду України у Житомирській області надійшло клопотання про розгляд справи без їх участі.

02 листопада 2018 року від позивача до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу відповідача, в якому він вказує на безпідставність доводів апеляційної скарги.

Від відділу примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області та від Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області 05.11.2018 року надійшли заяви про розгляд справи без їх участі.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, про що 05.11.2018 року було винесено протокольну ухвалу.

За таких умов згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України у випадку неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, під час судового розгляду повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не відбувається.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши апеляційну скаргу в межах її доводів та вимог відповідно до ст. 308 КАС України, та відзив колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, неоспорені факти про те, що постановою Корольовського районного суду м. Житомира від 13.11.2013 у справі №296/8474/13-а, яка залишена без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 29.01.2014, зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в м. Житомирі з 01.04.2013 перерахувати ОСОБА_2 пенсію згідно Постанови КМУ від 20.04.2005 №306 "Про реалізацію абзацу другого пункту 2 статті 41 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" з урахуванням роботи з 60 місяців у період із 01.10.1983 по 31.12.1989. Зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в м. Житомирі виплачувати ОСОБА_2 пенсію згідно проведено перерахунок із 01.04.2013 року."

Корольовським районним судом м. Житомир 05.03.2014 року видано позивачу виконавчий лист.

08.07.2014 року до відповідача надійшла заява ОСОБА_2 про прийняття до виконання виконавчого листа у справі №296/8474/13-а.

Постановою державного виконавця Богунського відділу державної виконавчої служби Житомирського МУЮ від 10.07.2014 року відкрито виконавче провадження ВП №43946557.

22.01.2015 року постановою державного виконавця закінчено виконавче провадження ВП №43946557 з виконання виконавчого листа Корольовського районного суду м. Житомира №296/8487/13-а.

Постановою Корольовського районного суду м. Житомира від 23.06.2015 у справі №296/3836/15-а, яка залишена без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 21.10.2015, визнано протиправними та скасовано постанову державного виконавця Богунського відділу державної виконавчої служби Житомирського міського управління юстиції від 22.01.2015 про закінчення виконавчого провадження ВП №43946557 з виконання виконавчого листа за №296/8474/13-а від 05.03.2014. (а.с. 20-34)

04.11.2015 року до Богунського ВДВС надійшла заява ОСОБА_2 про поновлення виконавчого провадження ВП №43946557.

Постановою від 05.11.2015 відновлено виконавче провадження з виконання виконавчого листа №296/8474/13-а, виданого 05.03.2014 (ВП №43946557).

04.08.2016 року постановою державного виконавця призначено у виконавчому провадженні ВП №43946557 економіко-бухгалтерську експертизу, проведення якої доручено Житомирському відділенню Київського науково-дослідного інституту судових експертиз.

Постановою державного виконавця Богунського ВДВС від 01.12.2016 року передано матеріали виконавчого провадження №43946557 до відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ у Житомирській області.

Постановою старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ в Житомирській області від 12.12.2016 прийнято до виконання виконавче провадження ВП №43946557.

30.01.2017 року постановою старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ в Житомирській області призначено спеціаліста для участі у виконавчому провадженні ВП №43946557.

Постановою від 14.12.2017 замінено боржника у виконавчому провадженні ВП №43946557 на Житомирське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Житомирській області.

27 грудня 2017 року на адресу відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області надійшло повідомлення від Житомирського об'єднаного Управління ПФУ в Житомирській області, про те, що перераховано ОСОБА_2 пенсію згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 20.04.2005 №306 "Про реалізацію абзацу другого «пункту 2 статті 41 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" з урахуванням роботи за 60 місяців у період з 01.10.1983 по 31.12.1989 року.

Перерахунок згідно постанови проводився шляхом ділення суми заробітної плати (доходу), виплаченої за результатами роботи на кількість місяців виконання такої роботи. Згідно довідок про заробітну плату, наявних у пенсійній справі ОСОБА_2 у період з 01.10.1983 року по 31.12.1989 року оплата праці проводилася двома способами: щомісячна виплата зарплати та доплата за результатами виконаної роботи.

Згідно вказаної вище постанови суми заробітної плати ОСОБА_2 за період з 01.10.1983 по 31.12.1989 бралися до розрахунку наступним чином:

- заробітна плата, виплачена у листопаді 1985 поділена порівну на місяці на три місяці: вересень, жовтень та листопад 1985;

- заробітна плата, виплачена у січні 1986 поділена порівну на місяці на два місяці: грудень 1985 та січень 1986;

- заробітна плата, виплачена у лютому 1987 поділена порівну на місяці на дванадцять місяців: з березня по грудень 1986 та з січня по лютий 1987;

- заробітна плата виплачена у лютому 1988 поділена порівну на сім місяців: серпень - грудень 1987 та січень -лютий 1988.

-заробітна плата, виплачена у червні 1988 поділена порівну на чотири місяці: вересень - грудень 1988;

-заробітна плата, виплачена у квітня 1989 поділена порівну на чотири місяці: січень- квітень 1989. Відповідно якщо у довідці про зарплату була вказана конкретна сума вона проставлялася в місяці, за який була нарахована. Станом на 01.10.2017 розмір пенсії становить 3917,94 грн, при перерахунку розмір пенсії зменшується на 26,31 грн. та складає станом 01.10.2017 3891,63 грн. Згідно п.4 прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" у разі якщо внаслідок перерахунку пенсії її розмір зменшується, пенсія виплачується раніше встановленому розмірі. (т. 2 а.с. 84-85)

28.12.2017 державним виконавцем на підставі п.9 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про закінчення виконавчого провадження у зв'язку з фактичним виконанням рішення суду (т.2 а.с. 81).

Вважаючи постанову про закінчення виконавчого провадження протиправною, позивач звернувся до суду для її скасування.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 30 серпня 2018 року адміністративний позов задоволено частково.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції огляду на наступне.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно частини 2 статті 14 КАС України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України.

Отже, право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод, а обов'язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

Спірні правовідносини регулюються Законом України "Про виконавче провадження" (далі - Закон, в редакції, чинній на день виникнення спірних правовідносин).

Статтею 1 Закону визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до вимог ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

Згідно зі ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець зокрема здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Частиною 1 ст. 20 Закону встановлено, що для з'ясування та роз'яснення питань, що виникають під час здійснення виконавчого провадження і потребують спеціальних знань, виконавець виносить постанову про залучення експерта або спеціаліста (кількох експертів або спеціалістів), а для проведення оцінки майна - суб'єктів оціночної діяльності - суб'єктів господарювання.

Аналізуючи доводи апелянта стосовно правомірності прийняття оскаржуваної постанови колегія суддів зазначає наступне.

Пунктом 9 ч. 1 ст. 39 Закону встановлено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що постановою Корольовського районного суду м. Житомира від 13.11.2013 у справі №296/8474/13-а, зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в м. Житомирі перерахувати ОСОБА_2 пенсію з урахуванням роботи з 60 місяців у період із 01.10.1983 по 31.12.1989 року.

Однак, колегія суддів зауважує, що згідно матеріалів виконавчого провадження, боржником при перерахунку пенсії ОСОБА_2 не враховано період роботи із 01.10.1983 по вересень 1985 року.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що в матеріалах виконавчого провадження відсутня будь-яка інформація щодо наявності чи відсутності у боржника відомостей про розміри отриманої заробітної плати за вказаний період.

При цьому, державним виконавцем не вчинено жодних дій на встановлення даних обставин, як і не перевірено причини неврахування періоду роботи стягувача із 01.10.1983 по вересень 1985 року при перерахунку пенсії боржником на виконання судового рішення.

Водночас, як вбачається з матеріалів справи, листом Житомирського об'єднаного управління ПФУ в Житомирській області від 27.12.2017 року було повідомлено, що сума заробітної плати ОСОБА_2, виплачена у лютому 1987 році поділена порівну на дванадцять місяців: з березня по грудень 1986 року та з січня по лютий 1987 року (т. 2 а.с. 84), тоді як згідно копії трудової книжки позивач по 10.01.1987 та із 19.01.1987 працював в різних колгоспах.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що поділ отриманої у лютому 1987 року заробітної плати на періоди, що охоплюють роботу позивача в різних колгоспах - є неправомірним.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції погоджується з позицією суду першої інстанції, що постанова старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Житомирській області від 28.12.2017 про закінчення виконавчого провадження ВП №43946557", прийнята необґрунтовано, а тому підлягає скасуванню.

Згідно ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст.77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Оцінюючи наведені апелянтом аргументів, суд апеляційної інстанції вважає, що вказані доводи, наведені в апеляційній скарзі, були ретельно перевірені та проаналізовані судом першої інстанції, та їм була надана належна правова оцінка. Жодних нових аргументів, які б доводили порушення норм матеріального або процесуального права, у апеляційній скарзі не зазначено.

Водночас, відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, не доведено правомірність та обґрунтованість прийнятої апостанови.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права і прийшов до обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

З матеріалів апеляційної скарги встановлено, що позивач фактично погодився із висновками суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог, а тому, керуючись положеннями ч.1 ст.308 КАС України, колегія суддів здійснювала перегляд оскаржуваного судового рішення в межах апеляційної скарги відповідача щодо висновків суду першої інстанції про протиправність постанови державного виконавця від 28.12.2017 року про закінчення виконавчого провадження.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 30 серпня 2018 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили у порядку ст.ст. 272, 325 КАС України та відповідно до ч. 3 ст. 272 КАС України не може бути оскаржена.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_3 ОСОБА_4