Справа № 0640/4610/18
Суддя: Попова Оксана Гнатівна
Дата ухвалення: 2018-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
05 листопада 2018 року м. Житомир справа №0640/4610/18
категорія 10.3.4
Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Попової О. Г., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, третя особа: ОСОБА_2 Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області про визнання протиправною бездіяльність, зобов'язання вчинити дії,
ІСТОРІЯ СПРАВИ
КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ
1. ОСОБА_1 звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду із позовом, в якому просить:
- визнати протиправною бездіяльність Міністерства внутрішніх справ України щодо не розгляду заяви про призначення одноразової грошової допомоги, у зв'язку із встановленням інвалідності, пов'язаної із проходженням служби в органах внутрішніх справ України;
- зобов'язати відповідача розглянути заяву про призначення одноразової грошової допомоги у зв'язку із встановленням ІІ групи інвалідності та прийняти рішення відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції" від 21 жовтня 2015 року №850.
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що має право на отримання одноразової грошової допомоги у зв'язку із встановленням ІІ групи інвалідності, однак, Департаментом фінансово-облікової політики МВС України документи ОСОБА_1 було повернуто позивачу без прийняття рішення, чим, на думку позивача, проявляє протиправну бездіяльність у розгляді питання про призначення та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги.
2. Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду від 04 жовтня 2018 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження із проведенням підготовчого судового засідання та викликом (повідомленням) учасників справи. Підготовче судове засідання призначено на 25 жовтня 2018 року о 12:30.
3. 19 жовтня 2018 року до відділу документального забезпечення суду у строк та в порядку, визначеному статтею 162 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) надійшов відзив на позовну заяву вих. №12/6-4889 від 16 жовтня 2018 року (а.с. 45-47).
4. 25 жовтня 2018 року позивачем до відділу документального забезпечення суду у строк та в порядку, визначеному статтею 163 КАС України подано відповідь на відзив від 25 жовтня 2018 року (а.с. 51-55).
5. В підготовче судове засідання, призначене на 25 жовтня 2018 року о 12:30 прибули позивач та представник позивача, перед початком підготовчого судового засідання подали до відділу документального забезпечення суду клопотання про закриття підготовчого провадження у справі та призначення справи до судового розгляду по суті. Розгляд просили провести у порядку письмового провадження. (а.с. 61).
Представник відповідача в підготовче судове засідання не прибув, причини неявки не повідомив, про дату, час та місце проведення підготовчого судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується наявним у матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.
Представник третьої особи ОСОБА_2 Міністерства внутрішніх справ України у Житомирській області (ліквідаційної комісії) в підготовче судове засідання не прибув, причини неявки та про їх поважність суд не повідомив. Про дату, час та місце проведення підготовчого судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується наявним у матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 67).
Положеннями частини третьої статті 44 КАС України визначено, що учасники справи мають право, зокрема: подавати докази; брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом; брати участь у дослідженні доказів; подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб; користуватися іншими визначеними законом процесуальними правами.
Частиною четвертою статті 159 КАС України встановлено, що подання заяв по суті справи є правом учасників справи.
Представник ОСОБА_2 Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області (ліквідаційної комісії) правом на подання пояснень по суті позову або відзиву, передбаченого статтею 165 КАС України, не скористався.
6. Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2018 року клопотання ОСОБА_1 про закриття підготовчого провадження у справі та призначення справи до судового розгляду по суті задоволено, закрито підготовче провадження у адміністративній справі та призначено справу до судового розгляду по суті у порядку письмового провадження без виклику (повідомлення) учасників справи (а.с. 62-63).
Згідно з частиною четвертою статті 243 КАС України судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.
Відповідно до частини другої статті 193 КАС України суд розглядає справу по суті протягом тридцяти днів з дня початку розгляду справи по суті.
Частиною п'ятою статті 250 КАС України встановлено, що датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
7. У відповідності до змісту позовної заяви та відповіді на відзив, позивач заявлені вимоги обґрунтовує тим, що відповідачем у встановленому законом порядку не було розглянуто питання про призначення та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, а подані документи було повернуто позивачу без прийняття рішення про призначення одноразової грошової допомоги або про відмову у її призначенні.
Вказує, що за наявності у позивача права на отримання одноразової грошової допомоги допущена суб'єктом владних повноважень бездіяльність у розгляді та вирішення вказаного питання істотно порушує права та законні інтереси позивача.
8. Як встановлено зі змісту відзиву на позовну заяву вих. №12/6-4889 від 16 жовтня 2018 року, відповідач щодо задоволення позовних вимог заперечує у повному обсязі та просить відмовити у їх задоволенні за безпідставністю. Вказує, що із врахуванням положень частини шостої статті 23 Закону України "Про міліцію" від 20.12.1990 565-XII та пункту 4 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850, позивач не має права на отримання одноразової грошової допомоги.
Наголошує, що відповідач при поверненні документів ОСОБА_1 діяв у межах, на підставі та в порядку, визначеному чинним законодавством, а позивач звернувся до суду із захистом порушеного права, яке Міністерством внутрішніх справ порушено не було.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ
9. Відповідно до довідки ОСОБА_2 Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області від 07.06.2018 ОСОБА_1 дійсно проходив службу в органах внутрішніх справ з 24.01.1994 (наказ ОСОБА_2 внутрішніх справ від 24.01.1994 №7 о/с) по 01.10.2004 (наказ ОСОБА_2 внутрішніх справ від 01.10.2004 №150 о/с; а.с.33) та був звільнений за п.64 "б" (через хворобу) Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ (а.с. 32).
10. Згідно з наявною у матеріалах справи довідки Обласної МСЕК №2 серії 12ААА №029476 від 18.07.2018, позивачу з 02.09.2004 встановлено ступінь втрати професійної працездатності у розмірі 65% (а.с. 36).
11. Як встановлено зі змісту довідки ПАТ НАСК "ОРАНТА" №0690-06-05/648 від 31.07.2018, ПАТ НАСК "ОРАНТА" протягом 1996 - 2018 (включно по 31.07.2018) проводила виплату ОСОБА_1 страхового відшкодування з обов'язкового особистого страхування працівників Міністерства внутрішніх справ України 14.06.2005 в сумі 1 700,00 грн у зв'язку із втратою працездатності (а.с. 39).
12. Відповідно до довідки Обласної МСЕК №2 серії 12ААБ №101142 від 18.07.2018, позивачу з 18.06.2018 встановлено ІІ групу інвалідності. Причина інвалідності: "так, пов'язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ" (а.с. 37).
13. 31 липня 2018 року ОСОБА_1 звертався до голови ліквідаційної комісії ОСОБА_2 Міністерства внутрішніх справ України у Житомирській області із заявою про проведення виплати одноразової грошової допомоги у зв'язку із встановленням ІІ групи інвалідності (а.с. 40).
14. ОСОБА_2 Міністерства внутрішніх справ України у Житомирській області за підписом голови ліквідаційної комісії вих. №1132/29/105/05.2018 від 04 вересня 2018 року позивачу повідомлено, що матеріали ОСОБА_1 з призначення одноразової грошової допомоги Департаментом фінансово-облікової політики МВС України розглянуто та повернуто без прийняття рішення. Вказано, що відповідно до положень п.4 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850, позивач не має права на отримання одноразової грошової допомоги у більшому розмірі у зв'язку з тим, що з дати первинного огляду МСЕК пройшло більше двох років (а.с. 24).
Не погоджуючись із рішенням відповідача, наголошуючи, що за наявності у позивача права на отримання одноразової грошової допомоги допущена суб'єктом владних повноважень бездіяльність у розгляді та вирішення вказаного питання істотно порушує права та законні інтереси позивача, ОСОБА_1 звернувся із вказаним позовом до суду.
ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ
15. У відповідності до статті 8 ОСОБА_3 України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. ОСОБА_3 України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі ОСОБА_3 України і повинні відповідати їй. ОСОБА_3 України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі ОСОБА_3 України гарантується.
Статтею 19 Основного Закону встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені ОСОБА_3 та законами України.
Згідно зі статтею 22 ОСОБА_3 України закріплені нею права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.
Частиною третьою статті 46 Основного Закону проголошено, що пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
16. Правове регулювання права призначення та отримання особами, які проходили службу в органах внутрішніх справ України регулювалося Законом України "Про міліцію" від 20.12.1990 №565-XII (далі - Закон №565-XII).
Частиною шостою статті 23 Закону №565-XII встановлено, що у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов'язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров'я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.
17. Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначено Законом України "Про Національну поліцію" від 02 липня 2015 року №580-VIII (далі - Закон №580-VIII)
Пунктом 5 Розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №580-VIII, Закон №565-XII визнано таким, що втратив чинність.
За змістом пункту 15 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №580-VIII право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом №565-XII, зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Закону №580-VIII.
18. Механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги (далі - грошова допомога) у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції визначено Порядком та умовами призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року №850 (далі - Порядок №580).
Положеннями пункту 3 Порядку №850 визначено, що установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов'язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, у розмірі: 250-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності I групи; 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності II групи; 150-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності III групи.
Пунктом 4 Порядку №850 встановлено, що якщо протягом двох років працівникові міліції після первинного встановлення інвалідності із втратою працездатності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищу групу чи іншу причину інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає йому право на отримання грошової допомоги в більшому розмірі, виплата проводиться з урахуванням раніше виплаченої суми.
Згідно з пунктом 7 Порядку №850 працівник міліції, якому призначається грошова допомога у разі встановлення інвалідності чи часткової втрати працездатності без установлення інвалідності, подає за місцем служби такі документи: заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв'язку з установленням інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності за формою згідно з додатком до цих Порядку та умов; довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках).
До заяви додаються копії: довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією; постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв'язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; акта розслідування нещасного випадку та акта, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) працівника міліції, зокрема про те, що воно не пов'язане з учиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп'яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, за формою, що затверджується МВС; сторінок паспорта з даними про прізвище, ім'я та по батькові і місце реєстрації; документа, що підтверджує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (сторінки паспорта громадянина України - для особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомила про це відповідному контролюючому органу і має відповідну відмітку у паспорті громадянина України).
Відповідно до пункту 8 Порядку №850 керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, подає МВС в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в пунктах 6 або 7 цих Порядку та умов, висновок щодо виплати грошової допомоги, а також у разі загибелі (смерті) працівника міліції: витяг з наказу про виключення загиблого (померлого) працівника міліції із списків особового складу; витяг з особової справи про склад сім'ї загиблого (померлого) працівника міліції.
Пунктом 9 Порядку №950 передбачено, що МВС в місячний строк після надходження зазначених у пункті 8 цих Порядку та умов документів приймає рішення про призначення або у випадках, передбачених пунктом 14 цих Порядку та умов, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови.
У Рішенні Європейського суду з прав людини від 20.10.2011 у справі "Рисовський проти України" суд підкреслив особливу важливість принципу належного урядування. Зокрема, на державні органи покладено обов'язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок ("Лелас проти Хорватії" від 20.05.2010, "Тошкуце та інші проти Румунії" від 25.11.2008) і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах ("Онер'їлдіз проти Туреччини" та "Беєлер проти Італії").
ОЦІНКА СУДУ
20. Як встановлено зі змісту листа ОСОБА_2 Міністерства внутрішніх справ України у Житомирській області вих. №1132/29/105/05.2018 від 04 вересня 2018 року позивачу було повідомлено, що матеріали ОСОБА_1 з призначення одноразової грошової допомоги Департаментом фінансово-облікової політики МВС України розглянуто та повернуто без прийняття рішення, оскільки відповідно до положень пункту 4 Порядку №850, позивач не має права на отримання одноразової грошової допомоги у більшому розмірі у зв'язку з тим, що з дати первинного огляду МСЕК пройшло більше двох років (а.с. 24).
Суд критично ставиться до доводів відповідача та наголошує, що за позивачем зберігається можливість та право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом №565-XII відповідно до Порядку №850, який діяв до набрання чинності Законом №580-VIII.
21. Суд також звертає увагу, що відповідач всупереч пункту 9 Порядку №850 не прийняв за результатом розгляду документів про виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги рішення про призначення такої виплати або про відмову у її призначенні, а листом ОСОБА_2 Міністерства внутрішніх справ України у Житомирській області вих. №1132/29/105/05.2018 від 04 вересня 2018 року повернув матеріали на призначення одноразової грошової допомоги позивачеві без розгляду.
Прийняття рішення про виплату чи відмову у виплаті одноразової грошової допомоги є виключної компетенції Міністерства внутрішніх справ, а не Департаменту фінансово-облікової політики МВС України чи ОСОБА_2 Міністерства внутрішніх справ України у Житомирській області в особі Ліквідаційної комісії, на які покладено виключно процедурний обов'язок по проведенню відповідних процедурних дій по оформленню відповідних документів для вирішення питання про виплату такої допомоги та реалізації рішення головного розпорядника коштів (МВС України) розпорядниками нижчої ланки.
22. Положеннями статті 6 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2006 №3477-IV, рішення Європейського суду з прав людини підлягають застосуванню судами як джерела права.
Як зазначив Європейський суд з прав людини у рішенні від 06 вересня 1978 року у справі "Класс та інші проти Німеччини", "із принципу верховенства права випливає, зокрема, що втручання органів виконавчої влади у права людини має підлягати ефективному нагляду, який, як правило, повинна забезпечувати судова влада. Щонайменше це має бути судовий нагляд, який найкращим чином забезпечує гарантії незалежності, безсторонності та належної правової процедури".
Засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом. Так, при розгляді справи було б неприйнятно враховувати право на ефективний засіб захисту, а саме, запобігання порушенню або припиненню порушення з боку суб'єкта владних повноважень, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права без його практичного застосування. Таким чином, обов'язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту.
Верховний Суд України у своїй постанові від 16.09.2015 по справі №21-1465а15 зазначив, що у випадку задоволення позову, рішення суду має бути таким, яке б гарантувало дотримання і захист прав, свобод, інтересів позивача від порушень з боку відповідача, забезпечувало його виконання та унеможливлювало необхідність наступних звернень до суду. Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії, чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникла б необхідність повторного звернення до суду.
Враховуючи вищевикладене та керуючись повноваженнями, наданими частиною другою статті 245 КАС України, суд вважає за необхідне визнати протиправною бездіяльність Міністерства внутрішніх справ України щодо не розгляду заяви ОСОБА_1 про призначення одноразової грошової допомоги, у зв'язку із встановленням інвалідності, пов'язаної із проходженням служби в органах внутрішніх справ України від 31 липня 2018 року.
23. Щодо позовних вимог в частині зобов'язати відповідача прийняти рішення про призначення одноразової грошової допомоги у зв'язку із встановленням ІІ групи інвалідності відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції" від 21 жовтня 2015 року №850, суд зазначає наступне.
Як було встановлено судом, відповідач належним чином не розглянув пакет документів позивача з приводу призначення одноразової грошової допомоги та за результатами розгляду не прийняв рішення про виплату такої допомоги або про відмову у її виплаті відповідно до пункту 9 Порядку №850.
Суд звертає увагу, що ОСОБА_2 Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області (її ліквідаційна комісія) чи не є уповноваженими суб'єктами для винесення рішення про виплату такої допомоги або про відмову у її виплаті та не можуть надавати правову оцінку наявності або відсутності підстав для призначення і виплати одноразової грошової допомоги.
Таким чином, лист ОСОБА_2 Міністерства внутрішніх справ України у Житомирській області вих. №1132/29/105/05.2018 від 04 вересня 2018 року не можна вважати відмовою Міністерства внутрішніх справ України у призначенні та виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, а викладена у ньому правова оцінка щодо відсутності правових підстав для такої виплати є безпідставною, оскільки вчинена неналежним суб'єктом, а відповідачем подані документи були повернуті без належного розгляду, надання правової оцінки та прийняття рішення.
24. Зважаючи на встановлені обставини справи, з метою ображання належного способу захисту позивача та ефективного механізму його відновлення, керуючись частиною другою статті 9, частиною другою статті 245 КАС України, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та зобов'язати Міністерство внутрішніх справ України розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення одноразової грошової допомоги у зв'язку із встановленням ІІ групи інвалідності від 31 липня 2018 року та за результатами розгляду прийняти рішення про призначення та виплату вказаної допомоги або про відмову у її призначенні відповідно до пункту 9 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року №850.
Покладення такого обов'язку на відповідача не є перебиранням функції іншого суб'єкта владних повноважень в реалізації відповідних управлінських функцій і вирішенні питань, віднесених до виключної компетенції такого суб'єкта та зобов'язанням його приймати рішення, які входять до його компетенції чи до компетенції іншого органу, з огляду на обов'язковість ефективного механізму захисту порушеного права.
ВИСНОВКИ СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ СПРАВИ
25. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.
Частиною другою статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені ОСОБА_3 та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Здійснивши системний аналіз норм чинного законодавства та наявних у матеріалах справи доказів, суд зазначає, що бездіяльність Міністерства внутрішніх справ України щодо не розгляду заяви ОСОБА_1 про призначення одноразової грошової допомоги вчинена з порушенням частини другої статті 19 ОСОБА_3 України та не відповідає вимогам частини другої статті 2 КАС України.
26. Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Положеннями статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Відповідачем в порушення частини другої статті 77 КАС України не доведено, а позивачем та наявною у матеріалах справи сукупністю належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів спростовано правомірність бездіяльність Міністерства внутрішніх справ України щодо не розгляду заяви ОСОБА_1 про призначення одноразової грошової допомоги, а тому позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню.
27. Зважаючи на відсутність документально підтверджених судових витрат у даній адміністративній справі питання про їх розподіл судом не вирішується.
Керуючись статтями 2, 9, 77, 90, 139, 159, 242-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
Визнати протиправною бездіяльність Міністерства внутрішніх справ України щодо не розгляду заяви ОСОБА_1 про призначення одноразової грошової допомоги, у зв'язку із встановленням інвалідності, пов'язаної із проходженням служби в органах внутрішніх справ України від 31 липня 2018 року.
Зобов'язати Міністерство внутрішніх справ України розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення одноразової грошової допомоги у зв'язку із встановленням ІІ групи інвалідності від 31 липня 2018 року та за результатами розгляду прийняти рішення про призначення або про відмову у призначенні вказаної виплати відповідно до пункту 9 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року №850.
У решті заявлених позовних вимог - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням приписів підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду складено у повному обсязі: 05 листопада 2018 року.

Суддя О.Г. Попова