Справа № 420/5170/18
Суддя: Бжассо Н. В.
Дата ухвалення: 2018-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/5170/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2018 року Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Бжассо Н.В.,

за участі секретаря судового засідання Музики І.О.,

за участі представників позивача ОСОБА_1 (за довіреністю),

за участі представника відповідача ОСОБА_2 (за довіреністю),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одеса за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 Тунг до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про визнання протиправними дій, скасування висновку та рішення про скасування дозволу на імміграцію в Україні

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_3 Тунг до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області, за результатом розгляду якого позивач просить суд:

Визнати дії ГУ ДМС України в Одеській області щодо укладання висновку про скасування дозволу на імміграцію ОСОБА_3 Тунгу від 03.09.2018 року протиправними та скасувати його;

Визнати дії ГУ ДМС України в Одеської області від 03.09.2018 року щодо прийняття рішення про скасування дозволу на імміграцію ОСОБА_3 Тунгу протиправними та скасувати його.

В обґрунтування адміністративного позову представник позивача зазначила, що 13.04.201 року позивач звернувся до відповідача із клопотання про обмін бланку посвідки на постійне проживання в Україні по досягненню 25-річного віку. 10.05.2018 року, відповідач, будучи обмеженим перевіркою лише підстав для обміну бланку посвідки на постійне проживання, повідомив позивача, що проведеною перевіркою встановлено, що у 2005 році ВГІРФО ГУМВС України в Одеській області надало дозвіл на постійне проживання в Україні та документування посвідкою позивача усупереч ЗУ «Про імміграцію». 03.09.2018 року, відповідач, не зважаючи на те, що при вирішення питання про обмін бланку посвідки на постійне проживання позивачу, він позбавлений можливості надавати оцінку правомірності видачі дозволу на імміграцію при відсутності підстав, визначений у пунктах 21-22 Порядку оформлення і видачі посвідки на постійне проживання, затвердженого Постановою КМУ від 26.12.2002 року № 1983, прийняв рішення про скасування позивачу дозволу на імміграцію на підставі п.1 ст. 12 ЗУ «Про імміграцію», яке позивач вважає незаконним. Так, відповідачем не було дотримано процедури прийняття рішення, для надання пояснень позивач не запрошувався, рішення, що оскаржується позивачу не надсилалося. Представник позивача вказує на те, що відповідача свідомо вніс у офіційні документи інформацію, яка не відповідає дійсності щодо скасування відносно батьків заявника, станом на момент звернення останнього з клопотанням про отримання дозволу на імміграцію, рішень про надання дозволів на імміграцію в Україну та посвідок на постійне проживання.

Ухвалою суду від 08.10.2018 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено перше судове засідання для розгляду справи по суті на 05.11.2018 року.

25.10.2018 року від представника відповідача надійшов відзив на адміністративний позов, з огляду на який Головне управління не визнає даний позов, оскільки при подачі документів на отримання дозволу на імміграцію в Україну, позивач повідомив неправдиві відомості та подав не чинні документи, а саме: відносно батьків позивача скасовані рішення про надання дозволів на імміграцію, а посвідки визнані недійсними.

Представник позивача під час судового розгляду справи позовні вимоги підтримала та просила задовольнити.

Представник відповідача заперечувала проти задоволення адміністративного позову з підстав, викладених у відзиві на адміністративний позов.

Вислухавши вступні слова представника позивача та представника відповідача, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази в їх сукупності, суд робить наступні висновки.

18.02.2005 року батьки позивача, ОСОБА_4 Хіеу та Нгуен Тхі Хионг, звернулися до УМВС України в Одеській області із заявою про надання їх неповнолітньому сину, ОСОБА_3 Тунг 1989 року, народження дозволу на постійне проживання в Україні разом з ними.

28.02.2005 року така ж сама заява надійшла від ОСОБА_3 Тунг.

Суд встановив, що 10.12.2003 року ОСОБА_4 Хіеу документований посвідкою на постійне проживання серії ОД № 6769/03.

25.06.2004 року посвідкою на постійне проживання серії ОД № 9634/04 документована Нгуен Тхі Хионг.

За результатом розгляду вказаної заяви, начальником ВГІРФО УМВС України в Одеській області затверджено висновок, з огляду на який згідно з ст.. 4 р. 2 п. 6 ЗУ «Про імміграцію» клопотання громадянина ОСОБА_5 ОСОБА_3 Тунг на документування посвідкою на постійне проживання в Україні належить до задоволення. У висновку вказано, що батьки позивача мають дозвіл на постійне проживання в Україні.

28.02.2005 року ОСОБА_3 Тунг документований посвідкою на постійне проживання серії Од № 660/05.

17.05.2007 року, за результатом здійснення обміну посвідки, позивач документований посвідкою на постійне проживання в Україні серії ОД № 0089, дійсно безстроково.

18.04.2018 року ОСОБА_3 Тунг звернувся до ГУ ДМС України в Одеській області із заявою про обмін посвідки у звязку із досягненням 25-річного віку.

10.05.2018 року відповідач листом № 5/3-290286 повідомив позивача про те, що заява про обмін посвідки на постійне проживання в Україні у звязку із досягненням 25-річного віку прийнята до розгляду ГУ ДМС України в Одеській області. Головним управлінням здійснюється перевірка наявності підстав для обміну посвідки та відсутності підстав для прийняття рішення про відмову у видачі посвідки, передбачених п. 17 Порядку оформлення, виготовлення і видачі посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання. Перевіркою встановлено, що надання дозволу на імміграцію та документування посвідкою на постійне проживання було здійснено усупереч ЗУ «Про імміграцію»,у звязку із чим на підставі вимог абз. 3 п. 2.9 розділу ІІ Тимчасового порядку розпочато процедуру скасування дозволу на імміграцію в Україну, про результати якої позивача буде повідомлено додатково.

03.09.2018 року начальник ГУ ДМС України в Одеській області затвердив висновок про скасування дозволу на імміграцію в Україну громадянину ОСОБА_6 Республіки ОСОБА_5 ОСОБА_3 Тунг, з огляду на який, встановлено: «…що на момент подачі клопотання про отримання дозволу на імміграцію в Україну, батькам заявника, громадянину ОСОБА_5 ОСОБА_4 Хіеу на підставі п. ст. ЗУ «Про імміграцію» скасовано рішення про надання дозволу на імміграцію та посвідку на постійне проживання серії ОД № 6769/03, видану 10.12.2003 року ВГІРФО ГУМВС України в Одеській області, визнано недійною та такою, що підлягає вилученню та громадянці ОСОБА_5 Нгуен Тхі Хионг на підставі п. ст. ЗУ «Про імміграцію» скасовано рішення про надання дозволу на імміграцію та посвідку на постійне проживання серії ОД № 9634/04 видану 25.06.2004 року ВГІРФО ГУМВС України в Одеській області визнано недійсною та такою, що підлягає вилученню.».

03.09.2018 року ГУ ДМС України прийнято рішення № 290286 (о.с.) про скасування дозволу на імміграцію в Україну громадянину ОСОБА_6 Республіки ОСОБА_5 ОСОБА_3 Тунг на підставі п. 1 ст. 12 ЗУ «Про імміграцію».

Положеннями статті 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» встановлено, що іноземці та особи без громадянства можуть відповідно до Закону України "Про імміграцію" іммігрувати в Україну на постійне проживання.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про імміграцію», імміграція - це прибуття в Україну чи залишення в Україні у встановленому законом порядку іноземців та осіб без громадянства на постійне проживання.

Дозвіл на імміграцію - рішення, що надає право іноземцям та особам без громадянства на імміграцію.

Згідно положень ст. 12 Закону України «Про імміграцію», дозвіл на імміграцію може бути скасовано, якщо: 1) з'ясується, що його надано на підставі свідомо неправдивих відомостей, підроблених документів чи документів, що втратили чинність; 2) іммігранта засуджено в Україні до позбавлення волі на строк більше одного року і вирок суду набрав законної сили; 3) дії іммігранта становлять загрозу національній безпеці України, громадському порядку в Україні; 4) це є необхідним для охорони здоров'я, захисту прав і законних інтересів громадян України; 5) іммігрант порушив законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства; 6) в інших випадках, передбачених законами України.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 13 Закону України «Про імміграцію», Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері імміграції, не пізніш як у тижневий строк надсилає копію рішення про скасування дозволу на імміграцію особі, стосовно якої прийнято таке рішення, та вилучає у неї посвідку на постійне проживання.

Особа, стосовно якої прийнято рішення про скасування дозволу на імміграцію, повинна виїхати з України протягом місяця з дня отримання копії цього рішення.

Суд встановив, що станом на теперішній час батьки позивача, ОСОБА_4 Хіеу та Нгуен Тхі Хионг, документовані посвідками на постійне проживання в Україні серії ОД № 0098 від 17.05.2007 року та серії ОД № 4835 від 19.11.2008 року відповідно, які дійсні безстроково.

Під час розгляду справи, суд встановив, що вказані посвідки отримані за результатом обміну попередніх посвідок, виданих 10.12.2003 року та 25.06.2004 року.

Суд зазначає, що в матеріалах особової справи позивача, що надана суду представником відповідача, відсутні рішення про скасування дозволів на імміграцію батькам позивача та визнання посвідок серії ОД № 6769/03, видану 10.12.2003 року та серії ОД № 9634/04 видану 25.06.2004 року недійсними та такими, що підлягають вилученню.

Доказів на підтвердження фактів прийняття рішень про скасування дозволів на імміграцію в Україну батькам позивача відповідач суду не надав.

Таким чином, наявними в матеріалах справи доказами спростовуються твердження відповідача щодо наявності підстав, визначених п. 1 ст. 12 ЗУ «Про імміграцію», для скасування дозволу на імміграцію в Україну ОСОБА_3 Тунг, у звяжу з чим, рішення від 03.09.2018 року № 290286 (о.с.) належить до скасування.

З приводу вимоги позивача щодо скасування висновку про скасування дозволу на імміграцію в Україну громадянину ОСОБА_6 Республіки ОСОБА_5 ОСОБА_3 Тунг, затвердженого 03.09.2018 року, суд зазначає, що вказана вимога до задоволення не належить, оскільки безпосередньо висновок не порушує прав та інтересів позивача, а лише фіксує результати перевірки, яка проведена посадовими особами відповідача, та містить відповідні пропозиції за результатом встановлених обставин, тоді як права позивача порушує прийняте відповідачем на підставі вказаного висновку рішення, щодо якого суд зробив висновок про його протиправність та необхідність скасування.

З приводу вимоги позивача про визнання протиправними дій відповідача щодо укладання висновку та прийняття рішення, яка обґрунтована тим, що відповідач порушив процедуру проведення перевірки та прийняття такого рішення, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 21,22 Порядку провадження за заявами про надання дозволу на імміграцію і поданнями про його скасування та виконання прийнятих рішень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 грудня 2002 р. № 1983 ( далі Порядок), дозвіл на імміграцію скасовується органом, який прийняв рішення про надання такого дозволу.

Питання щодо скасування дозволу мають право порушувати ДМС, її територіальні органи та територіальні підрозділи, МВС, органи Національної поліції, регіональні органи СБУ, Робочий апарат Укрбюро Інтерполу та Держприкордонслужба або органи, які у межах наданих повноважень забезпечують виконання законодавства про імміграцію, якщо стало відомо про існування підстав для скасування дозволу на імміграцію.

Для прийняття рішення про скасування дозволу на імміграцію у разі, коли ініціатором такого скасування є ДМС, її територіальні органи або територіальні підрозділи, ними складається обґрунтований висновок із зазначенням підстав для скасування дозволу, визначених статтею 12 Закону України Про імміграцію, що надсилається до органу ДМС, який прийняв рішення про надання такого дозволу.

У разі коли ініціатором скасування дозволу на імміграцію є інший орган, зазначений в абзаці другому пункту 21 цього Порядку, для прийняття відповідного рішення цим органом складається обґрунтоване подання із зазначенням підстав для скасування дозволу, визначених статтею 12 Закону України Про імміграцію, що надсилається до органу ДМС, який прийняв рішення про надання такого дозволу.

Пунктом 23 Порядку провадження за заявами про надання дозволу на імміграцію і поданнями про його скасування та виконання прийнятих рішень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 грудня 2002 р. № 1983 передбачено, що ДМС, територіальні органи і підрозділи всебічно вивчають у місячний термін подання щодо скасування дозволу на імміграцію, запитують у разі потреби додаткову інформацію в ініціатора подання, інших органів виконавчої влади, юридичних і фізичних осіб, а також запрошують для надання пояснень іммігрантів, стосовно яких розглядається це питання. На підставі результату аналізу інформації приймається відповідне рішення.

Про прийняте рішення письмово повідомляються протягом тижня ініціатори процедури скасування дозволу на імміграцію та іммігранти.

Відповідно до п. 24 Порядку провадження за заявами про надання дозволу на імміграцію і поданнями про його скасування та виконання прийнятих рішень (далі Порядок), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 грудня 2002 р. № 1983, рішення про скасування дозволу на імміграцію надсилається протягом тижня органом, що його прийняв, до територіального підрозділу за місцем проживання для вилучення посвідки на постійне проживання в іммігранта та вжиття заходів відповідно до статті 13 Закону України "Про імміграцію". Копія рішення надсилається Держприкордонслужбі.

Суд вважає необґрунтованими доводи представника позивача щодо порушення відповідачем процедури розгляду питання щодо скасування дозволу на імміграцію позивача в Україну, оскільки згідно з вимогами Порядку територіальні органи ДМС мають право порушувати питання щодо скасування дозволу на імміграцію в Україну. Приписами Порядку передбачено виклик іммігрантів для надання пояснень під час процедури розгляду питання про скасування дозволу на імміграцію за поданням органу внутрішніх справ або іншого органу виконавчої влади, який у межах наданих йому повноважень забезпечує виконання законодавства про імміграцію, однак питання про скасування дозволу на імміграцію позивача в Україну було порушено органом, який уповноважений його видавати, у звязку з чим позивач не викликався для надання пояснень. Вказаний Порядок не встановлює певну процедуру розгляду питання скасування дозволу на імміграцію у разі виявлення такої підстави органом, який уповноважений його надавати.

Такий висновок суду, щодо процедури розгляду питання про скасування дозволу на імміграцію в Україну, відповідає висновкам наведеним у постанові Верховного Суду від 17.10.2018 року у справі № 820/2874/16.

У звязку з викладеним, суд вважає, що відповідач під час складання висновку за результатами перевірки та прийняття рішення, діяв в межах наданих законодавством повноважень, а отже, дії щодо складання, затвердження висновку та прийняття на підставі встановлених у висновку обставин рішення не є протиправними.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах субєкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З огляду на вищевикладене, суд робить висновок, що адміністративний позов належить до часткового задоволення.

Керуючись ст.ст.2, 3, 6, 8, 9, 73, 74, 75, 76, 77, 243, 245, 246, 250, 262, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Задовольнити частково позов ОСОБА_3 Тунг до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про визнання протиправними дій, скасування висновку та рішення про скасування дозволу на еміграцію в Україні.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області від 03.09.2018 року № 290286(ос) про скасування дозволу на імміграцію в Україну, видане громадянину ОСОБА_6 Республіки ОСОБА_5 ОСОБА_3 Тунг, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В іншій частині позову - відмовити.

Відповідно до статті 255 КАС України рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з частиною першою статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

Апеляційна скарга подається учасниками справи відповідно до п.15.5 ч.1 розділу VІІ «Перехідні положення» КАС України через Одеський окружний адміністративний суд до Пятого апеляційного адміністративного суду.

Позивач ОСОБА_3 Тунг (65031, АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1).

Відповідач Головне управління Державної міграційної служби, адреса знаходження: (65045, Одеська область, місто Одеса, вул. Преображенська, 44, ).

Повний текст рішення складений та підписаний судом 07.11.2018 року.

Суддя Н.В. Бжассо

.