Справа № 120/4004/18-а
Суддя: Томчук Андрій Валерійович
Дата ухвалення: 2018-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

м. Вінниця

07 листопада 2018 р. Справа № 120/4004/18-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Томчука А.В., розглянувши у письмовому провадженні клопотання ОСОБА_1 про забезпечення позову ОСОБА_1 до виконуючого обов'язки державного секретаря, директора Департаменту заробітної плати та умов праці Міністерства соціальної політики України ОСОБА_2, інші особи, які можуть отримати статус учасника справи: Вінницька обласна державна адміністрація, Державна реабілітаційна установа "Центр комплексної реабілітації для дітей з інвалідністю "Промінь" про визнання дій та рішень протиправними, зобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

06.11.2018 до Вінницького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до виконуючого обов'язки державного секретаря, директора Департаменту заробітної плати та умов праці Міністерства соціальної політики України ОСОБА_2 про визнання дій та рішень протиправними, зобов'язання вчинити дії.

Разом із позовною заявою позивачем подано заяву про забезпечення позову, шляхом:

- зупинення дії наказу №36 кс від 18.10.2018 в.о. державного секретаря, директора Департаменту заробітної плати та умов праці Міністерства соціальної політики України ОСОБА_2 про звільнення ОСОБА_1 з посади директора Державної реабілітаційної установи "Центр комплексної реабілітації для дітей з інвалідністю "Промінь";

- зобов'язання в.о. державного секретаря, директора Департаменту заробітної плати та умов праці Міністерства соціальної політики України ОСОБА_2 зупинити дію наказу №37 кс від 19.10.2018/ про покладення на ОСОБА_3 виконання обов'язків директора Державної реабілітаційної установи "Центр комплексної реабілітації для дітей з інвалідністю "Промінь";

- встановлення обов'язку для в.о. державного секретаря, директора Департаменту заробітної плати та умов праці Міністерства соціальної політики України ОСОБА_2 до завершення судового розгляду цієї справи не призначати (у тому числі не покладати виконання обов'язків) директора Державної реабілітаційної установи "Центр комплексної реабілітації для дітей з інвалідністю "Промінь".

Обґрунтовуючи необхідність вжиття заходів забезпечення позову позивач зазначає, що в обґрунтування свого позову та на підтвердження заявлених вимог разом із позовною заявою надав суду відповідні письмові докази, зокрема, що незважаючи на наявність категоричної відмови голови Вінницької ОДА на звільнення ОСОБА_1 з посади директора Державної реабілітаційної установи "Центр комплексної реабілітації для дітей з інвалідністю "Промінь" та наполегливу пропозицію голови Вінницької ОДА щодо залишення ОСОБА_1 на зазначеній посаді, відповідач самоправно всупереч встановленому законодавством "Порядку погодження з ОСОБА_4 міністрів Автономної Республіки Крим, головами місцевих державних адміністрацій призначення на посади та звільнення з посад керівників підприємств, установ та організацій, що належать до сфери управління міністерств, інших центральних органів виконавчої влади" прийняв протиправне рішення про звільнення позивача з посади директора Центру від 18.10.2018. Вказав, що невжиття судом заходів забезпечення позову в подальшому може значно ускладнити або фактично зробити неможливим виконання рішення суду в разі задоволення позову за наслідками вирішення справи. Просив врахувати, що невжиття своєчасних заходів забезпечення позову може призвести не лише до порушення власних інтересів, але й Державної реабілітаційної установи "Промінь".

Відповідно до ч. 1 ст. 154 КАС України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Згідно із положеннями ч. 2 ст. 154 КАС України, суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, може викликати особу, яка подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову.

В даному ж випадку, дослідивши викладенні у заяві мотиви, а також матеріали позовної заяви, суд не вбачає необхідності для виклику позивача для надання додаткових пояснень.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про можливість розгляду заяви про забезпечення позову в порядку письмового провадження.

Так, розглянувши подану позивачем заяву про забезпечення позову, суд приходить до наступного висновку.

Положеннями ч. 1 ст. 150 КАС України визначено, що суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 150 КАС України, забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності субєкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Аналіз наведених норм дозволяє дійти висновку, що забезпечення адміністративного позову - це вжиття адміністративним судом, в провадженні якого знаходиться справа, або до якого буде подано адміністративний позов, певних процесуально-правових заходів щодо охорони прав, свобод та інтересів позивача, які б гарантували виконання рішення суду, у разі задоволення позову. Для задоволення судом поданого позивачем клопотання про забезпечення адміністративного позову останній має обґрунтувати необхідність задоволення такого клопотання та довести, що незадоволення клопотання призведе хоча б до одного із наслідків, передбачених ч. 2 ст. 150 КАС України.

За приписами п.17 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України "Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ" № 2 від 06.03.2008 року, в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування обставин, які б свідчили про наявність зазначених вище підстав для забезпечення позову.

Так, положення ст. 150 КАС України передбачають, що передумовою вжиття заходів для забезпечення позову, є клопотання сторони, в тому рахунку, із зазначенням очевидних ознак можливості заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача. Тобто, у випадку звернення позивача з клопотанням про забезпечення позову він повинен обґрунтувати причини звернення з таким клопотанням. З цією метою обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Тобто, інститут забезпечення позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів позивача в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення, прийнятого в адміністративній справі.

В даному ж випадку, обґрунтовуючи необхідність забезпечення адміністративного позову, позивач вказує на очевидну протиправність рішень прийнятих виконуючим обов'язків державного секретаря, директора Департаменту заробітної плати та умов праці Міністерства соціальної політики України ОСОБА_2.

Однак, суд звертає увагу позивача на те, що сам лише факт подання адміністративного позову, не свідчить про очевидну протиправність оскаржуваних рішень.

Крім того, заявником не наведено обґрунтованих підстав, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Таким чином, забезпечення даного позову шляхом зупинення дії рішень державного секретаря, директора Департаменту заробітної плати та умов праці Міністерства соціальної політики України ОСОБА_2 ще до розгляду справи по суті, призведе до того, що судом фактично буде ухвалено рішення по суті спору, що не відповідає критеріям розумності, обґрунтованості, адекватності, збалансованості інтересів учасників спірних правовідносин та не відповідає інституту забезпечення позову в адміністративному процесі.

Схожі висновки містяться у постанові Пленуму Вищого адміністративного суду України від 06.03.2008 року №2, де він звернув увагу суддів на те, що забезпечуючи позов шляхом зупинення дії індивідуального правового акта про звільнення з посади, суд фактично поновлює позивача на посаді (вирішує позовну вимогу) на період розгляду справи, тобто продовжує трудові відносини між позивачем та роботодавцем з відповідними наслідками - виконання трудових обов'язків, виплатою заробітної плати тощо, що не узгоджується з метою застосування правового інституту забезпечення позову.

До того ж, зміст самої заяви про забезпечення адміністративного позову не дозволяє дійти переконливого висновку про існування обставин, які згідно положень ст. 150 КАС України є підставою для забезпечення позову, оскільки позивачем не наведено жодних належних та достатніх доводів в підтвердження того, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів позивачів, за захистом яких він звернувся до суду.

Враховуючи вище викладене та здійснивши оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову, з урахуванням співмірності таких заходів заявленим позовним вимогам, суд приходить до висновку, що подана ОСОБА_1 заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 150, 154, 248 КАС України суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала з питань забезпечення адміністративного позову може бути оскаржена. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 256 КАС України. Відповідно до ст. 295 КАС України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Томчук Андрій Валерійович