Справа № 760/16688/16-а
Суддя: Усатова І. А.
Дата ухвалення: 2018-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2018 року Солом'янський районний суд м. Києва в складі :

головуючого судді - Усатової І.А.,

за участю секретаря - Ковальської К.О.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про роз'яснення постанови Солом'янського районного суду м. Києва від 04 січня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Правобережного об"єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Києві про визнання протиправними дій відповідача та зобов"язання здійснити перерахунок пенсії відповідно до Закону України "Про прокуратуру"-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про роз'яснення постанови Солом'янського районного суду м. Києва від 04 січня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Правобережного об"єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Києві про визнання протиправними дій відповідача та зобов"язання здійснити перерахунок пенсії відповідно до Закону України «Про прокуратуру».

Так, постановою Солом'янського районного суду м. Києва від 04 січня 2017 року був задоволений вищезазначений адміністративний позов.

Визнано протиправними дії Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови ОСОБА_1 у проведенні перерахунку розміру пенсії відповідно до довідки Генеральної прокуратури України від 18.04.2016 за № 18-619зп, починаючи з 01.01.2016.

Зобов'язано Правобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в Києві провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки Генеральної прокуратури України від 18.04.2016 за №18-619зп, виходячи з 90% від суми місячної (чинної) заробітної плати, без обмеження її граничного розміру, починаючи з 01.01.2016.

Ухвалою суду від 01.12.2017 роз'яснено постанову Солом'янського районного суду м. Києва від 04 січня 2017 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Правобережного об"єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Києві про визнання протиправними дій відповідача та зобов"язання здійснити перерахунок пенсії відповідно до Закону України "Про прокуратуру", а саме: проведення перерахунку ОСОБА_1 пенсії відповідно до постанови суду від 04 січня 2017 року має бути здійснена на підставі довідки Генеральної прокуратури України від 18.04.2016 за №18-619зп, виходячи з 90% від суми місячної (чинної) заробітної плати, без обмеження граничного розміру заробітної плати, починаючи з 01.01.2016.

Заявник звернувся до суду з заявою і просить роз'яснити, третій абзац резолютивної частини постанови суду таким шляхом, що Правобережному об"єднаному управлінню Пенсійного фонду України в м. Києві слід здійснити з 01.01.2016 перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 відповідно до ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" (в редакції, яка діяла на час призначення йому пенсії) в розмірі 90 відсотків від розміру місячної заробітної плати, зазначеної у довідці Генеральної прокуратури України від 18.04.2016 за №18-619зп, без обмеження граничного розміру заробітної плати та пенсії.

Заявник посилався на те, що відповідачем у справі не вірно тлумачиться рішення суду, у зв'язку з чим управлінням вирішується питання про обмеження йому розміру пенсії 10 740 грн. Свої дії відповідач мотивує тим, що судове рішення не містить зобов'язань щодо виплати пенсії без обмежень граничним розміром.

У зв'язку з наведеним, заявник просить задовольнити його заяву.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 254 КАС України за заявою учасника справи, державного виконавця суд роз'яснює ухвалене ним судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення, шляхом постановлення ухвали.

Дана норма передбачає підстави для роз'яснення судового рішення в судовому засіданні. Отже, роз'яснення судового рішення є за своєю суттю одним із способів усунення його недоліків, але без виправлення і постановлення додаткового рішення цим же судом.

Також, роз'яснення судового рішення зумовлено його нечіткістю за змістом, коли воно є неясним та незрозумілим для осіб, стосовно яких воно ухвалене, так і для тих, що будуть здійснювати його виконання. Тобто, це стосується випадків, коли судом не дотримані вимоги ясності, визначеності рішення. Невизначеність судового рішення означає, що таке рішення містить положення, які викликають суперечки щодо його розуміння та під час виконання.

Конкретного і вичерпного переліку критеріїв для визначення рішення незрозумілим правова норма не містить, а із змісту закону вбачається, що їх має навести особа, яка звертається із заявою про роз'яснення судового рішення.

Вказана стаття КАС України передбачає можливість роз'яснення судом ухваленого ним рішення з метою усунення такого недоліку, як незрозумілість судового рішення (наприклад, можливість неоднакового тлумачення висновків суду), що перешкоджає його належному виконанню.

Виходячи із системного тлумачення наведеної норми, роз'яснено може бути судове рішення, якщо без такого роз'яснення його важко виконати, оскільки високою є ймовірність неправильного виконання внаслідок неясності резолютивної частини.

Механізм, визначений цією статтею, не може використовуватись, якщо хтось із осіб, які беруть участь у справі, не розуміє мотивації судового рішення. У разі незгоди з мотивацією судового рішення особи, які беруть участь у справі, можуть оскаржити це судове рішення в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України.

В ухвалі Верховного Суду України від 13.07.2016р. (справа № 21-452іп16) зазначено, що рішення суду може бути роз'яснено у разі, якщо без такого роз'яснення його важко виконати, оскільки існує значна ймовірність неправильного його виконання внаслідок неясності резолютивної частини рішення. Тобто, роз'яснення рішення суду - це засіб виправлення недоліків судового акта, який полягає в усуненні неясності судового акта і викладенні рішення суду у більш ясній і зрозумілій формі.

В свою чергу, підставою для роз'яснення судового рішення як засобу усунення недоліків ухваленого судового акта є його неясність, невизначеність. Фактично роз'ясненням рішення є зміна форми його викладення таким чином, щоб ті частини судового акта, які викликають труднощі для розуміння, були висвітлені ясніше та зрозуміліше. При цьому, суд, роз'яснюючи рішення, не вправі вносити будь-які зміни в існуюче рішення. Тобто процесуальна процедура роз'яснення судового акта виключає можливість будь-яким чином змінювати зміст цього судового рішення, навіть у разі подальшого виявлення судом правових помилок, допущених під час його ухвалення.

За роз'ясненням рішення суду можуть звертатися особи, які брали участь у справі, або державний виконавець у випадку, коли рішення є незрозумілим, що ускладнює його реалізацію.

В заяві про роз'яснення рішення зазначається, що саме у резолютивній частині рішення є незрозумілим, в чому полягає незрозумілість рішення, які припускаються варіанти тлумачення рішення, як це впливає на його виконання.

Роз'яснення інших частин рішення (крім резолютивної) не має правового значення, оскільки вони не мають обов'язкового характеру.

Згідно з п. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ашинґдейн проти Сполученого Королівства» (Ashingdane v. the United Kingdom) від 28 травня 1985 року, (п. 57, Series A, № 93), право на суд не є абсолютним і може підлягати легітимним обмеженням. В справі Європейського суду з прав людини «Пономарьов проти України» (Заява № 3236/03) від 3 квітня 2008 року вказано, що сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Право на справедливий розгляд судом, яке гарантовано пунктом 1 статті 6 Конвенції, має розумітися у світлі преамбули Конвенції, у відповідній частині якої зазначено, що верховенство права є спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов'язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення.

Так, постановою Солом'янського районного суду м. Києва від 04 січня 2017 року визнано протиправними дії Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови ОСОБА_1 у проведенні перерахунку розміру пенсії відповідно до довідки Генеральної прокуратури України від 18.04.2016 за № 18-619зп, починаючи з 01.01.2016. Зобов'язано Правобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в Києві провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки Генеральної прокуратури України від 18.04.2016 за №18-619зп, виходячи з 90% від суми місячної (чинної) заробітної плати, без обмеження її граничного розміру, починаючи з 01.01.2016.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.03.2017 апеляційну скаргу Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві залишено без задоволення, а постанову Солом'янського районного суду м. Києва від 04.01.2017 залишено без змін.

Отже, зазначена вище постанова набрала законної сили.

Ухвалою суду від 01.12.2017 роз'яснено постанову Солом'янського районного суду м. Києва від 04 січня 2017 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Правобережного об"єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Києві про визнання протиправними дій відповідача та зобов"язання здійснити перерахунок пенсії відповідно до Закону України "Про прокуратуру", а саме: проведення перерахунку ОСОБА_1 пенсії відповідно до постанови суду від 04 січня 2017 року має бути здійснена на підставі довідки Генеральної прокуратури України від 18.04.2016 за №18-619зп, виходячи з 90% від суми місячної (чинної) заробітної плати, без обмеження граничного розміру заробітної плати, починаючи з 01.01.2016.

З заяви ОСОБА_1 вбачається, що в резолютивній частині постанови не зазначено, що перерахунок та виплату пенсії йому має здійснюватись без обмеження граничного розміру заробітної плати та пенсії.

Згідно з абзацом першим пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» № 3668-VI від 08 липня 2011 року, який набрав чинності з 01 жовтня 2011 року, обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.

У резолютивній частині постанови не зазначено, що перерахунок пенсії проводиться без обмеження її граничного розміру, тому суд вважає за можливе роз'яснити постанову в цій частині зазначивши, що при перерахунок пенсії без обмеження граничного розміру заробітної плати та пенсії.

Керуючись статтями 9, 254 КАС України, суд, -

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_1 про роз'яснення постанови Солом'янського районного суду м. Києва від 04 січня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Правобережного об"єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Києві про визнання протиправними дій відповідача та зобов"язання здійснити перерахунок пенсії відповідно до Закону України "Про прокуратуру" - задовольнити.

Роз'яснити постанову Солом'янського районного суду м. Києва від 04 січня 2017 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Правобережного об"єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Києві про визнання протиправними дій відповідача та зобов"язання здійснити перерахунок пенсії відповідно до Закону України "Про прокуратуру", таким чином, що даною постановою Правобережне об'єднане Управління пенсійного фонду України в м. Києві зобов'язано здійснити з 01.01.2016 перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 відповідно до ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" (в редакції, яка діяла на час призначення йому пенсії) в розмірі 90 відсотків від розміру місячної заробітної плати, зазначеної у довідці Генеральної прокуратури України від 18.04.2016 за №18-619зп, без обмеження граничного розміру заробітної плати та пенсії.

Ухвала може бути оскаржена до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п'ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення через суд першої інстанції. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: