Справа № 208/6108/16-а(2-а/208/202/16)
Суддя: Анцупова Т.О.
Дата ухвалення: 2018-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

31 жовтня 2018 року

м. Київ

справа № 208/6108/16-а(2-а/208/202/16)

адміністративне провадження № К/9901/47715/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Анцупової Т. О.,

суддів: Кравчука В. М., Стародуба О. П.,

розглянувши у порядку письмового провадження в касаційній інстанції адміністративну справу № 208/6108/16-а (2-а/208/202/16)

за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про зобов'язання вчинити певні дії;

за касаційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду (колегія суддів у складі Юрко І. В., Чабаненко С. В., Чумака С. Ю.) від 20 березня 2018 року, встановив:

І. РУХ СПРАВИ

1. У жовтні 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Кам'янського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області (правонаступником якого є - Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області), в якому просила зобов'язати відповідача відновити пенсійну справу, взяти на облік ОСОБА_7, як непрацюючого пенсіонера, та поновити їй виплату пенсії з 01 жовтня 2013 року.

2. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначала, що у зв'язку з проведенням в Донецькій області АТО та нездійсненням Управлінням Пенсійного фонду України в Київському районі м. Донецька своїх функцій, ЇЇ представник ОСОБА_8 особисто звернувся до Дніпродзержинського об'єднаного УПФУ Дніпропетровської області із заявами та просив витребувати пенсійну справи позивача, взяти її на облік, перерахувати та поновити виплату пенсій за віком. Проте, відповідачем листом від 11 листопада 2015 року відмовлено у поновленні виплати пенсії та зазначено, що заява подається пенсіонерами особисто, за місцем проживання (реєстрації), документом, що посвідчує місце проживання приймається паспорт або довідка уповноважених органів.

3. Постановою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 07 червня 2017 року адміністративний позов задоволено частково, а саме зобов'язано Кам'янське об'єднане управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області відновити пенсійну справу ОСОБА_7 та взяти її на облік, як непрацюючого пенсіонера; в іншій частині позовних вимог відмовлено.

4. Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 20 березня 2018 року задоволено апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області; постанову Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 07 червня 2017 року скасовано; у задоволенні позову відмовлено.

5. Не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції, ОСОБА_2 звернулася до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 20 березня 2018 року, постанову Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 07 червня 2017 року залишити без змін.

6. Ухвалою Верховного Суду від 20 квітня 2017 року відкрито касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою та установлено десятиденний строк з моменту отримання вказаної ухвали для подачі відзиву на касаційну скаргу.

7. 14 травня 2018 року від Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області надійшов відзив на касаційну скаргу, в якому відповідач просить залишити касаційну скаргу без задоволення, постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 20 березня 2018 року - без змін.

8. Ухвалою Верховного Суду від 26 жовтня 2018 року справу прийнято до провадження та призначено її касаційний розгляд в порядку письмового провадження.

IІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

9. Судами попередніх інстанцій установлено, що позивач - ОСОБА_2, перебувала на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Донецька та отримувала пенсію за віком. В лютому 2001 року позивач виїхала на постійне проживання до Ізраїлю, внаслідок чого виплату пенсії було припинено.

10. 16 вересня 2013 року ОСОБА_7 зверталась до Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Донецька із заявою про поновлення виплати пенсії, в чому їй було відмовлено. Вказана відмова оскаржена до суду.

11. Постановою Ленінського районного суду м. Донецька від 18 червня 2014 року у справі № 260/10151/13-а в задоволенні позову ОСОБА_7 відмовлено.

12. Постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 22 серпня 2014 року визнано протиправною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Донецька щодо невиплати пенсії за віком ОСОБА_2 та зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Донецька здійснити виплату пенсії за віком ОСОБА_2 з 01 жовтня 2013 року.

13. 22 листопада 2014 року ОСОБА_8 в інтересах позивача звернувся до Управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Дніпродзержинська з заявою, в якій просив витребувати або відновити пенсійну справу ОСОБА_7, взяти її на облік за місцем знаходження представника та здійснювати виплату пенсії з 01 жовтня 2013 року.

Листом від 28 вересня 2015 року № к-6/76 Управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Дніпродзержинська повідомило ОСОБА_8, що УПФУ в Заводському районі м. Дніпродзержинська не є відповідачем по справі № 260/10151/13-а, а тому не має підстав для виконання судового рішення у цій справі.

14. Постановою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 22 березня 2016 року у справі № 208/234/16-а, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 07 липня 2016 року, в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

15. 03 жовтня 2016 року представник позивача, ОСОБА_8, звернувся до Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області з даним позовом до Кам'янського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області (правонаступником якого є Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області), в якому просить зобов'язати відповідача відновити пенсійну справу, взяти на облік ОСОБА_2, як непрацюючого пенсіонера та поновити виплату пенсії з 01 жовтня 2013 року.

IІІ. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

16. Суд першої інстанцій, оцінюючи доводи сторін, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в частині зобов'язання відповідача відновити пенсійне справу та взяти на облік ОСОБА_7, як непрацюючого пенсіонера

17. В рішенні суду першої інстанції зазначено, що Вищий адміністративний суд в ухвалі від 06 жовтня 2015 року по справі № К/800/34637/15 зазначив: «Проведення соціальних виплат особам в районах проведення антитерористичної операції здійснюється з урахуванням постанов Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року № 509 «Про облік осіб, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції», від 05 листопада 2014 року № 637 «Про здійснення соціальних виплат особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції» та від 07 листопада 2014 року № 595 «Деякі питання фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей».

Даними підзаконними нормативно-правовими актами передбачено припинення фінансування з державного бюджету, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування органів державної влади на тимчасово неконтрольованій території Донецької та Луганської областей, переміщення осіб з району проведення антитерористичної операції, взяття їх на облік та проведення всіх соціальних виплат на контрольованій території за фактичним місцем проживання (перебування).

Однак, вищенаведені акти не регулюють питання відносно виплати пенсій громадянам України, які постійно проживають за кордоном та яким пенсія виплачувалась за місцем останнього проживання в Україні на тимчасово окупованій території України або району проведення антитерористичної операції.

Отже, врегулювання питання на законодавчому рівні щодо виплати пенсій громадянам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції та відсутність вирішення даного питання щодо громадян України, які постійно проживають за кордоном та яким пенсія виплачувалась за місцем останнього проживання в Україні на тимчасово окупованій території України або району проведення антитерористичної операції, за практикою Європейського Суду з прав людини породжує дискримінацію громадян.

18. Кам'янське об'єднане управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області є територіальним органом Пенсійного фонду України, до повноважень якого, зокрема, входить здійснення обліку пенсіонерів. Як наведено в постанові Вищого адміністративного суду України від 06 жовтня 2015 року не врегулювання питання визначення територіальних підрозділів для цієї категорії осіб не може бути підставою для обмеження конституційних прав та свобод.

18.1 Згідно Положення про Пенсійний фонд України (від 06 квітня 2011 року № 384/2011 «Про Положення про Пенсійний фонд України») Пенсійний фонд України, відповідно до покладених на нього завдань, повинен забезпечувати своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплати пенсій, допомоги на поховання, інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Пенсійного фонду України та інших джерел, визначених законодавством.

На Пенсійний фонд України покладено обов'язок не лише призначення, здійснення обліку, а й виплати пенсій.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Принципом соціального, у тому числі, пенсійного, страхування є забезпечення певного рівня життя за рахунок отриманих виплат, а не лише взяття особи на облік.

18.2. Статтею 1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначено, що пенсійні виплати - грошові виплати в системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, що здійснюються у вигляді пенсії, довічної пенсії або одноразової виплати. Пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім'ї у випадках, визначених цим Законом. Пенсіонер - особа, яка відповідно до цього Закону отримує пенсію, довічну пенсію, або члени її сім'ї, які отримують пенсію в разі смерті цієї особи у випадках, передбачених цим Законом.

18.3. Отже, законом передбачено, що пенсія це саме виплата, яку отримує особа, а знаходження пенсіонера на обліку передбачає здійснення пенсійних виплат.

18.4. Крім того, суд першої інстанції зазначив, що постановою Заводського районного суду м.Дінпродзержинська від 22 березня 2016 року позивачу було відмовлено у задоволені позову, а саме відмовлено в поновленні пенсії за віком. Ухвалою Апеляційного адміністративного суду від 22 березня 2016 року постанова суду залишена без змін та зазначено, що вимоги про поновлення виплати пенсії заявлені до відповідача є передчасними, оскільки для виникнення обов'язку виплачувати позивачу пенсію, відповідач повинен витребувати пенсійну справу ОСОБА_7 або відновити пенсійну справу в разі її втрати, взяти позивача на облік і, тільки після цього, реалізувати його право на отримання пенсії.

19. Суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні позовних вимог, дійшов висновку, що відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, доведено правомірність відмови у відновленні пенсійної справи позивача, взяття позивача на облік як непрацюючого пенсіонера та поновлення виплати пенсії.

20. Апеляційний суд зазначив, що у зв'язку з проведенням на території Донецької області АТО, згідно Переліку управлінь Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також у містах та районах Донецької та Луганської областей, які здійснюють повноваження з обслуговування страхувальників на період проведення антитерористичної операції, визначеного Постановою Правління ПФУ № 9-1 від 12 травня 2015 року, повноваження Управління Пенсійного Фонду України в Ленінському районі м. Донецька здійснює Костянтинівське об'єднане управління Пенсійного фонду України.

20.1. ОСОБА_7 у відповідності до вимог Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 травня 2005 року № 22-1 з заявою про взяття на облік та поновлення виплати пенсії повинна була звернутись до Костянтинівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України. Проте, представник позивача звернувся до УПФУ в Заводському районі м. Дніпродзержинська, тобто за своїм місцем проживання, що не передбачено законом.

20.2. Вдповідач - Кам'янське об'єднане управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області (правонаступником якого є - Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області), як орган державної влади, що повинен діяти виключно в межах наданих законом повноважень та у спосіб передбачений законом, не є особою, яка по відношенню до позивача має обов'язок щодо поновлення виплати пенсії ОСОБА_7, оскільки не є відповідачем по справі № 260/10151/13-а й відповідно не повинен виконувати судове рішення. Крім того, ОСОБА_7 ніколи не перебувала на обліку у відповідача, а отже відповідач не несе по відношенню до позивача обов'язку, як орган що реалізує державну політику в сфері соціального захисту населення, зокрема щодо пенсійного забезпечення.

20.3. Крім того, суд апеляційної інстанції визнав безпідставним посилання суду першої інстанції на постанови Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року № 509, від 05 листопада 2014 року № 637 та від 07 листопада 2014 року № 597 щодо обліку осіб, які переміщуються з тимчасово окупованої території та районів проведення антитерористичної операції та здійснення таким особам соціальних виплат, оскільки ОСОБА_7 такого статусу не отримувала та в матеріалах справи відомості щодо її перебування на території України, в тому числі у містах та районах Донецької та Луганської областей, де проводилось АТО, відсутні.

IV. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

21. У касаційній скарзі скаржник зазначає, що врегулювання питання на законодавчому рівні щодо виплати пенсій громадянам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції та відсутність вирішення даного питання щодо громадян України, які постійно проживають за кордоном та яким пенсія повинна виплачуватись за місцем останнього проживання в Україні на тимчасово окупованій території України або району проведення антитерористичної операції, за практикою Європейського Суду з прав людини породжує дискримінацію громадян;

22. Вважає, що посилання апеляційного суду на постанову Правління ПФУ від 12 травня 2015 року № 9-1 щодо здійснення повноважень Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Донецька Костянтинівським об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України є безпідставним, оскільки позивач звернувся до відповідача 22 листопада 2014 року, тобто до прийняття цієї постанови;

23. Стверджує, що твердження суду про те, що позивач повинна була звернутися до Костянтинівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України, якому передано повноваження Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Донецька, є хибним та таким, що не ґрунтується на нормах Закону;

24. Також зазначає, що позивач не просила УПФУ у Заводському районі м. Дніпродзержинська виконувати рішення по справі № 260/10151/13-а, а просила відновити пенсійну справу, взяти на облік та поновити виплату пенсії з 01 жовтня 2013 року.

V. ОЦІНКА ВЕРХОВНОГО СУДУ

25. Верховний Суд, перевіривши доводи касаційної скарги, виходячи з меж касаційного перегляду, визначених ст. 341 КАС України, а також надаючи оцінку правильності застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального чи порушення норм процесуального права у спірних правовідносинах виходить з наступного.

26. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

27. Згідно ст. 3 КАС України порядок здійснення адміністративного судочинства встановлюється Конституцією України, цим Кодексом та міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Якщо міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, передбачено інші правила, ніж встановлені цим Кодексом, застосовуються правила міжнародного договору. Провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи. Закон, який встановлює нові обов'язки, скасовує чи звужує права, належні учасникам судового процесу, чи обмежує їх використання, не має зворотної дії в часі.

28. Як встановлено ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

29. Відповідно до ст. 24 Конституції України громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

30. Згідно ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової чи тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створення мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

31. Колегія суддів відзначає, що з 07 жовтня 2009 року порядок виплати пенсії громадянам, які виїхали на постійне місце проживання за кордон, регулюється нормами Закону України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування» з урахуванням рішення Конституційного суду України щодо неконституційності положень п. 2 ч. 1 ст. 49, другого речення ст. 51 Закону України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування» (від 07 жовтня 2009 року № 25-рп/2009).

32. Після прийняття вищевказаного рішення Конституційного суду України і на теперішній час інших законів, які регламентують виплату пенсій пенсіонерам, які постійно проживають у державах, з якими Україною не укладено відповідного договору, не прийнято.

33. Згідно ч. 2 ст. 49 Закону України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування» поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з'ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати.

34. Згідно з ч. 2 ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація міста проживання чи міста перебування особи або її відсутність не може бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

35. Отже, кожен громадянин України, включаючи пенсіонерів, має право на вибір свого місця проживання, зі збереженням усіх конституційних прав. Позивачка, як громадянка України, незалежно від країни свого проживання, вправі користуватися всіма своїми конституційними правами, в тому числі, і на пенсійне забезпечення.

36. Відповідно до п. 1.5. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України 25 листопада 2005 року № 22-1, заява про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії, про виплату пенсії у зв'язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, поновлення виплати пенсії, про припинення перерахування пенсії на банківський рахунок та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, про виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім'ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, про виплату пенсії за довіреністю, термін дії якої більше одного року, через кожний рік дії такої довіреності, подається пенсіонером особисто або його законним представником до органу, що призначає пенсію, за місцем перебування на обліку як одержувача пенсії, а пенсіонерами, які зареєстровані на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя і не отримують пенсії від уповноважених органів Російської Федерації, - до органу, що призначає пенсію, визначеного Пенсійним фондом України.

37. Згідно п. 1.7. Порядку, зокрема, днем звернення за перерахунком пенсії, переведенням з одного виду пенсії на інший, поновленням виплати пенсії, виплатою недоотриманої пенсії у зв'язку зі смертю вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, заяви з усіма необхідними документами.

38. Відповідно до п. 2.8. Порядку, зокрема поновлення виплати пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший здійснюються за документами, що є в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло на дату призначення пенсії. При поновленні виплати пенсії та переведенні з одного виду пенсії на інший до наявних документів особа може додати: 1) документи про страховий стаж за період роботи до 01 січня 2004 року, який не врахований у пенсійній справі, у тому числі після призначення пенсії. За період роботи, починаючи з 01 січня 2004 року, відділ персоніфікованого обліку подає довідку із бази даних реєстру застрахованих осіб за формою згідно з додатком 1 до Положення, а у разі необхідності за формою згідно з додатком 3 до Положення; 2) довідку про заробітну плату відповідно до абзаців другого і третього підпункту 3 пункту 2.1 цього розділу; 3) документи про обставини, що впливають на розмір пенсії (наприклад, зміна кількості членів сім'ї, які перебували на утриманні пенсіонера чи померлого годувальника, виникнення (втрата) права на надбавку на непрацездатних членів сім'ї і надбавку на догляд за ними, визнання заявника одиноким і таким, що потребує сторонньої допомоги, визнання заявника інвалідом або учасником війни тощо). Особи, які одержували пенсію від інших органів і звертаються до органів, що призначають пенсію, надають документ, що підтверджує розмір пенсії, строки її виплати та дату зняття з обліку за попереднім місцем отримання.

39. Згідно п. 2.9. Порядку особа, яка звертається за пенсією (незалежно від виду пенсії), повинна пред'явити паспорт (або інший документ, що засвідчує цю особу, місце її проживання (реєстрації) та вік).

40. Колегія суддів, зазначає, що судом першої інстанції при задоволенні позову не перевірено дотримання позивачем (його представником) Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України 25 листопада 2005 року № 22-1, наявність відповідної заяви та всіх необхідних документів, наявність повноважень відповідача щодо відновлення пенсійної справи та взяття позивача на облік. Судом апеляційної інстанції вказані обставини не перевірялися, що свідчить про передчасний висновок про відмову у задоволенні позову

41. Рішення суду апеляційної інстанції мотивоване тим, що відповідач - Кам'янське об'єднане управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області не є особою, яка по відношенню до позивача має обов'язок щодо поновлення виплати пенсії ОСОБА_7, оскільки не є відповідачем по справі № 260/10151/13-а й відповідно не повинен виконувати судове рішення.

42. При цьому суд апеляційної інстанції посилався на постанову управління Пенсійного фонду України від 12 травня 2015 року № 9-1 «Про здійснення повноважень з обслуговування страхувальників».

43. Колегія суддів вважає помилковим посилання суду апеляційної на вказану постанову управління Пенсійного фонду України від 12 травня 2015 року № 9-1 «Про здійснення повноважень з обслуговування страхувальників», оскільки постанова управління Пенсійного фонду України від 12 травня 2015 року № 9-1 стосується обслуговування страхувальників, які перебувають на обліку в управліннях Фонду, що тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження, на період проведення антитерористичної операції, зокрема здійснення обліку платежів, що надходять на рахунки органів Пенсійного фонду України, відкриті в установах АТ «Ощадбанк», прийняття звітності, передбаченої законодавством, зняття з обліку страхувальників в органах Пенсійного фонду України, надання довідок, встановлених законодавством, формування звітності, тощо.

44. Страхувальники, згідно ст. 1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», - роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.

45. Отже, постанова управління Пенсійного фонду України від 12 травня 2015 року № 9-1 «Про здійснення повноважень з обслуговування страхувальників», стосується саме роботодавців та платників єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

46. Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд апеляційної інстанцій не виконав обов'язку щодо вжиття всіх передбачених законом заходів, необхідних для з'ясування обставин справи.

47. Відповідно до ч. 1-3 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

48. За змістом ч. 1, 2 ст. 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

49. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 353 КАС України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази.

50. Відповідно до 4 ст. 353 КАС України справа направляється до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду або на новий розгляд, якщо порушення допущені тільки цим судом. В усіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.

51. За вказаних обставин, Суд доходить висновку, що оскаржуване рішення суду апеляційної інстанцій підлягає скасуванню з направленням справи на новий судовий розгляд до суду апеляційної інстанції, оскільки судом апеляційної інстанції не в повній мірі перевірено та не з'ясовано обставини справи, що мають значення для правильного її вирішення.

52. Під час нового розгляду судом слід врахувати вищенаведене та прийняти законне та обґрунтоване рішення за результатами повного, всебічного та об'єктивного розгляду всіх обставин справи в їх сукупності.

Керуючись ст. 341, 344, 349, 353, 355, 356, 359 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 20 березня 2018 року скасувати.

Справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Т. О. Анцупова

Суддя В. М. Кравчук

Суддя О. П. Стародуб