Справа № 160/7450/18
Суддя: Віхрова Вікторія Станіславівна
Дата ухвалення: 2018-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

22 жовтня 2018 року Справа №160/7450/18

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Віхрова Вікторія Станіславівна, розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про визнання протиправною бездіяльність та зобовязання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

05.10.2018 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, в якому позивач просить:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області яка полягає у не включенні до часу служби в календарному обчисленні час навчання у Дальневосточному государственному университеті та не включення до розрахунку вислуги років на пенсію полковника поліції ОСОБА_1 безпосередньої участі у антитерористичній операції період з 18.08.2014 року по 22.10.2014 року;

- зобовязати Головне управління Національної поліції в Дніпропетровській області скласти новий розрахунок вислуги років на пенсію полковника поліції ОСОБА_1 для призначення пенсії з включенням до часу служби в календарному обчисленні час навчання у Дальневосточному государственному университеті та з включенням безпосередньої участі у антитерористичній операції полковника поліції ОСОБА_1 період з 18.08.2014 року по 22.10.2014 року та надати зазначений розрахунок до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області; подати протягом пятнадцяти днів, з дня набрання судовим рішенням законної сили, звіт про виконання судового рішення, що передбачено частиною 1 статті 382 КАС України.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.10.2018 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків шляхом надання:

- додатків до копії позовної заяви для відповідача;

- належним чином завірених копій додатків наданих до позовної заяви;

- письмового підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

18.10.2018 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла заява від представника ОСОБА_1 про усунення недоліків по справі №160/7450/18 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про визнання протиправною бездіяльність та зобовязання вчинити певні дії.

В заяві представника позивача від 18.10.2018 року міститься підтвердження того, що позивачем не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, а також додано належним чином засвідчену копію посвідчення ветерана війни учасника бойових дій та довіреність (копія).

Щодо надання додатків до копії позовної заяви для відповідача представником позивача зазначено, що заява про докази, яка міститься в матеріалах справи подана одночасно з позовом, але не є додатком до позову. Представником позивача в заяві також зазначено, що виявлений недолік позовної заяви має формальний характер і не перешкоджає суду вчинити дії, необхідні для відкриття провадження у справі та розглянути спір по суті заявленого позову, а виявлений недолік може бути усунутий судом шляхом витребування доказів під час судового розгляду справи.

Суд звертає увагу, що відповідно до ч.1 ст.161 Кодексу адміністративного судочинства України до позовної заяви додаються її копії, а також копії доданих до позовної заяви документів відповідно до кількості учасників справи, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті.

Згідно з ч.4 ст.161 Кодексу адміністративного судочинства України, позивач зобовязаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

З аналізу положень Кодексу адміністративного судочинства України вбачається, що серед документів, що додаються до позовної заяви не визначено такого поняття як заява про докази.

Відповідна заява про належні докази у справі, в свою чергу, містить додатки, а саме:

- витяг з наказу ГУ НП в Дніпропетровській області від 28.08.2017 р. №269 о/с (фотокопія);

- витяг з наказу ГУ НП в Дніпропетровській області від 28.08.2017 р. №269 о/с (фотокопія);

- подання про призначення пенсії від 01.12.2017 р. №100/36152 (фотокопія);

- розрахунок вислуги років полковника поліції ОСОБА_1 від 20.11.2017 р. (фотокопія);

- розрахунок вислуги років на пенсію полковника поліції ОСОБА_1 від 20.11.2017 р. (фотокопія);

- довідка ГУ МВС України в Харківській області про безпосередню участь ОСОБА_1 у антитерористичній операції від 22.12.2014 р. (фотокопія);

- диплом «Дальневосточного государственного университета» (фотокопія);

- трудова книжка ОСОБА_2 (стор. 1 - 5) (фотокопія);

- протокол про призначення пенсії за пенсійною справою № НОМЕР_1 від 01.09.2017 р. (фотокопія);

- лист Мінсоцполітики від 15.05.2017 р. (фотокопія).

Оскільки спір у поданій позовній заяві стосується складення розрахунку вислуги років на пенсію позивача для призначення пенсії з включенням часу служби в календарному обчисленні час навчання та з включенням безпосередньої участі у антитерористичній операції позивача, то суд вважає, що додатки до заяви про належні докази у справі, є доказами обґрунтування правової позиції позивача, викладеної у позові, в розумінні п. 5 ч.5 ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України, та відповідно до назви самої заяви.

Відповідно до п.5 ч.5 ст.160 Кодексу адміністративного судочинства України в позовній заяві зазначаються, зокрема, виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Частиною 1 ст.94 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Згідно з ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 1 ст.72 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.2 ст.72 Кодексу адміністративного судочинства України ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків.

За приписами ч.2 ст.79 Кодексу адміністративного судочинства України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом із поданням позовної заяви.

Отже, законодавцем встановлено імперативну норму щодо подання позивачем або його представником доказів разом з позовною заявою.

Частина 9 ст.79 Кодексу адміністративного судочинства України містить перелік підстав, наявність яких надає позивачу право не надсилати докази іншим учасникам справи, зокрема, це наявність цих доказів у відповідного учасника справи.

З аналізу поданих письмових доказів до заяви про належні докази у справі, суд приходить до висновку, що вони в загальному обсязі не є документами, складеними відповідачем, а тому факт їх наявності у визначеного у позові відповідача є сумнівним, та не є підставою для звільнення позивача від обовязку надання копій цих документів разом з позовною заявою для надіслання відповідачу, в якості додатків до адміністративного позову.

Щодо твердження представника позивача про формальність виявленого недоліку та відсутність перешкод для відкриття провадження у справі та розгляду спору по суті, суд зазначає, що ст.161 Кодексу адміністративного судочинства України містить імперативні норми щодо подання доказів на підтвердження позовних вимог з копіями для відповідача та інших учасників справи.

Необґрунтоване звільнення позивача від виконання вимог ст.161 Кодексу адміністративного судочинства України утворить дискримінаційне становище по відношенню до інших учасників судового процесу, що є неприпустимим.

Суд звертає увагу представника позивача на те, що прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що, реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна держава - учасниця цієї Конвенції має право встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити перетворення судового процесу у безладний рух. У зв'язку з наведеним залишення позову без руху з підстав, передбачених законом (невідповідність позовної заяви вимогам щодо її змісту, несплата судового збору тощо), не є порушенням права на справедливий судовий захист.

Відповідна правова позиція викладена в постанові пленуму Вищого адміністративного суду України від 29.09.2016 року №14.

Таким чином, вимоги суду, викладені в ухвалі про залишення позовної заяви без руху від 09.10.2018 року, не є обмеженням права позивача на звернення до суду за захистом прав та законних інтересів, а є законними вимогами суду щодо приведення позовної заяви у відповідність до імперативних норм Кодексу адміністративного судочинства України з метою відкриття провадження у справі без утиску прав відповідача на отримання копій документів, якими позивач обґрунтовує заявлені до нього позовні вимоги.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що заява про докази з додатками є документом доданим до позовної заяви, який містить письмові докази та дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору, про що зазначено самим представником позивача в прохальній частині заяви, а отже письмові докази, додані до заяви повинні бути надані позивачем з належним чином засвідченими копіями для відповідача.

Таким чином, позивачем не усунуто недоліки позовної заяви у строк визначений судом в ухвалі від 09.10.2018 року.

Відповідно до п.1 ч.4 ст.169 Кодексу адміністративного судочинства України, позовна заява повертається позивачеві, у разі якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про невиконання позивачем ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.10.2018 року про залишення заяви без руху.

Керуючись ст.ст.72, 77, 79, 94, 160, 161, 169, 243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про визнання протиправною бездіяльність та зобовязання вчинити певні дії повернути позивачеві.

Копію ухвали про повернення позовної заяви надіслати позивачеві разом із позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами.

Роз'яснити позивачу, що відповідно до частини 8 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені статтями 295 та 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи ухвала суду оскаржується до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя (підпис) ОСОБА_3
Ухвала не набрала законної сили станом на 22.10.2018 р. Суддя З оригіналом згідно Помічник судді ОСОБА_3 ОСОБА_4