Справа № 812/1772/18
Суддя: Компанієць Ірина Дмитрівна
Дата ухвалення: 2018-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2018 року справа № 812/1772/18

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Компанієць І.Д.,

суддів: Казначеєва Е.Г., Ястребової Л.В.,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Луганській області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 19 липня 2018 року у справі №812/1772/18-а (головуючий суддя І інстанції Басова Н.М.), за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Луганській області про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- скасувати висновок від 11.01.2018 року Головного управління Національної поліції в Луганській області щодо відмови в призначені та виплаті позивачу одноразової грошової допомоги по втраті працездатності поліцейського у зв'язку із встановленням ІІ групи інвалідності, внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням служби в поліції у відповідності до вимог підпункту 4 пункту 1 ст.97 Закону України "Про Національну поліцію";

- визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у нарахуванні та виплаті позивачу одноразової грошової допомоги по втраті працездатності поліцейського у зв'язку із встановленням ІІ групи інвалідності, внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням служби в поліції у відповідності до вимог підпункту 4 пункту 1 ст.97 Закону України "Про національну поліцію";

- зобов'язати відповідача скласти висновок щодо нарахування та виплати позивачу одноразової грошової допомоги по втраті працездатності поліцейського у зв'язку із встановленням ІІ групи інвалідності, внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням служби в поліції, у відповідності до вимог ст.97 Закону України "Про національну поліцію" та здійснити її нарахування у відповідності до вимог підпункту "б", пункту 4 частини 1 ст.99 Закону України "Про Національну поліцію" на суму 153000 грн.

В обґрунтування позову зазначив, що з 04.09.2015 по 06.11.2015 проходив службу в органах внутрішніх справ, з 07.11.2015 по 08.12.2017 - в Головному управлінні Національної поліції в Луганській області.

Наказом № 868 о/с від 08.12.2017 на підставі Закону України «Про Національну поліцію» його звільнено зі служби в поліції за п. 2 ч. 1 ст. 77 (через хворобу), з 08.12.2017 року.

Під час проходження служби йому видано медичною (військово-лікарською) комісією ДУ «ТМОМВС України по Луганській області» свідоцтво про хворобу № 234 від 15.11.2017 року, в якому визначено діагноз захворювання, та встановлено, що воно пов'язано з проходженням служби в поліції.

21.11.2017 року позивачу встановлено ІІ групу інвалідності з зазначенням, що захворювання пов'язано з проходженням служби в поліції по зору.

Позивач звернувся з заявою до відповідача, надавши весь перелік документів необхідних для призначення та виплати одноразової грошової допомоги, у зв'язку з встановленням інвалідності внаслідок захворювання пов'язаним з проходженням служби в поліції.

Проте відповідач протиправно відмовив у призначенні одноразової грошової допомоги, оскільки інвалідність позивачу встановлена за час служби в органах поліції, тоді як, статтею 97 ЗУ «Про Національну поліцію» визначено право на отримання такої допомоги у разі встановлення інвалідності протягом шести місяців після звільнення з поліції.

Позивач вважає, що визначений зазначеною нормою шестимісячний строк є граничним строком після звільнення з поліції та не скасовує право на отримання одноразової грошової допомоги у зв'язку із захворюванням, набутим під час проходження служби у поліції.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 19 липня 2018 року позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано висновок від 11.01.2017 Головного управління Національної поліції в Луганській області щодо відмови в призначенні ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги по втраті працездатності поліцейського у зв'язку із встановленням ІІ групи інвалідності, внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням служби в поліції у відповідності до вимог пункту 4 частини 1 ст.97 Закону України «Про Національну поліцію».

Визнано протиправними дії Головного управління Національної поліції в Луганській області щодо відмови в призначенні та виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги по втраті працездатності поліцейського у зв'язку із встановленням ІІ групи інвалідності, внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням служби в поліції у відповідності до вимог пункту 4 частини 1 ст.97 Закону України «Про Національну поліцію».

Зобов'язано Головне управління Національної поліції в Луганській області призначити і виплатити позивачу одноразову грошову допомогу у зв'язку із встановленням ІІ групи інвалідності внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням служби в поліції, згідно пункту 4 частини 1 ст.97 Закону України «Про Національну поліцію» та розділу ІV Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України 11.01.2016 №4.

В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Не погодившись з судовим рішенням відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить судове рішення скасувати та прийняти постанову про відмову в задоволенні позову у повному обсязі.

Обґрунтування апеляційної скарги.

1. Розпорядником бюджетних коштів - Національною поліцією України у службовому листі № 2628/09/30-2018 від 03.03.2018 року визначено, відповідно до п.4 ч.1 ст.97 ЗУ «Про Національну поліцію» одноразова грошова допомога призначається і виплачується в разі встановлення поліцейському інвалідності внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням ним служби в органах внутрішніх справ або поліції, протягом шести місяців після звільнення його з поліції через причини, зазначені в цьому пункті. Прийняття рішень керівниками територіальних органів Національної поліції щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги поліцейським, яким була встановлена інвалідність під час проходження служби суперечить зазначеним вимогам.

Тому висновки про призначення зазначеної допомоги поліцейським, які надали документи, що не відповідають вимогам п.4 ч.1 ст.97 Закону України «Про Національну поліцію», не затверджувати, рішення щодо виплат зазначеної допомоги не приймати до внесення відповідних змін до законодавства.

Оскільки позивачу інвалідність встановлена 21.11.2017 року, тобто до звільнення, а звільнений він 08.12.2017 року, тому відсутні підстави призначення позивачу одноразової грошової допомоги.

2. Порядком №4 взагалі не передбачено надання висновку заявнику про призначення (відмову) одноразової грошової допомоги.

3. Суд першої інстанції безпідставно поновив позивачу строк звернення до суду.

В частині відмови в задоволенні позову судове рішення не оскаржується.

Сторони про дату та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, відповідно до ч.1 ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу у порядку письмового провадження.

Фактичні обставини справи.

Дослідивши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, суд встановив наступне.

ОСОБА_1, народження 13 серпня 1987 року, є учасником бойових дій (а.с.16,18).

У період з 04.09.2015 року по 06.11.2015 року ОСОБА_1 службу в органах внутрішніх справ; з 07.11.2015 року по 08.12.2017 року - проходив службу в Національній поліції (а.с.17).

Позивач звільнений з Національної поліції з 08.12.2017 року на підставі п.2 ч.1 ст.77 Закону України "Про Національну поліцію" через хворобу згідно рапорту ОСОБА_1 від 15.11.2017 та свідоцтва про хворобу від 15.11.2017 № 234, видане медичною (військово-лікарською) комісією ДУ "ТМО МВС України по Луганській області" (а.с.19, 21).

21.11.2017 року медико-соціальною експертною комісією позивачу встановлено ІІ групу інвалідності захворювання пов'язаного з проходженням служби в поліції по зору. Довідкою МСЕК серія 12 ААА №005565 від 21.11.2017 р. про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках застрахованому ОСОБА_1 визначено 80% втрати працездатності (а.с.75).

18.12.2017 позивач звернувся до начальника ГУНП в Луганській області з заявою (рапортом) про виплату одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності.

До заяви позивач додав довідку МСЕК №005565 від 21.11.2017; копію виписки МСЕК №509752 від 21.11.2017; свідоцтво про хворобу №234 від 15.11.2017; довідку про проходження служби; копію паспорту та ідентифікаційного коду; копію наказу про звільнення №868 від 08.12.2017 та копію посвідчення. Заява разом з документами зареєстрована відповідачем 18.12.2017 за №Д-1310 (а.с.23).

10.01.2017 (дата зазначена у висновку) головним спеціалістом ВРКО ОСОБА_2 в Луганській області складено Висновок відносно ОСОБА_1, згідно якого йому відмовлено в призначенні допомоги відповідно до ст.97 Закону України "Про Національну поліцію". Висновок погоджено заступником начальника ГУНП в Луганській області 11.01.2017 (дата зазначена у висновку) (а.с.22).

13.01.2018 за №245/111/22/05-2018 позивачу листом повідомлено про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги відповідно до ст. ст.97 Закону України "Про Національну поліцію" та наказу МВС України від 11.01.2016 №4, оскільки зазначеними нормативно-правовими актами не передбачено випадку призначення одноразової допомоги в разі визначення інвалідності у зв'язку захворювання, пов'язаним з проходженням служби в поліції, до дати звільнення з поліції. (а.с.24).

Зазначені обставини сторонами не оспорюються.

Суд першої інстанції, частково задовольняючи позов, виходив з того, що Закон України «Про Національну поліцію» містить вичерпний перелік підстав, за яких призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюється. Серед цих підстав відсутня заборона призначення допомоги за обставин встановлення інвалідності під час роботи в поліції. В звязку з зазначеним позивач має право на призначення та виплату одноразової грошової допомоги відповідно до п.4 ч.1 ст.97 зазначеного Закону.

Оцінка суду.

Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються Законом України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 №580-VІІІ (в редакції чинній на час спірних правовідносин) (далі - Закон №580-VІІІ) і Порядком та умовами виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затвердженим Наказом МВС України №4 від 11.01.2016 року (з відповідними змінами), який зареєстрований в Міністерстві юстиції України 29.01.2016 року за № 163/28293 (далі - Порядок №4).

Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 97 Закону №580-VІІІ одноразова грошова допомога в разі (…) визначення втрати працездатності поліцейського (далі - одноразова грошова допомога) є соціальною виплатою, гарантованою допомогою з боку держави, яка призначається і виплачується особам, які за цим Законом мають право на її отримання, у разі визначення поліцейському інвалідності внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), пов'язаних з проходженням ним служби в органах внутрішніх справ або поліції, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті.

Підпунктом "б" пункту 4 частини 1 статті 99 Закону №580-VІІІ встановлено, що розміри одноразової грошової допомоги поліцейським (…) визначаються виходячи з розміру прожиткового мінімуму, визначеного законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату визначення поліцейському внаслідок причин, зазначених у пункті 4, інвалідності II групи - 90 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату.

Відповідно до ч. 6 ст. 100 Закону №580-VІІІ особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, визначеної цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення в них такого права.

Статтею 101 Закону №580-VІІІ встановлені підстави, за яких призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, а саме: якщо (…) інвалідність, часткова втрата працездатності без визначення інвалідності поліцейського є наслідком:

а) учинення ним діяння, яке є кримінальним або адміністративним правопорушенням;

б) учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп'яніння;

в) навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, іншої шкоди своєму здоров'ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, який доведений судом);

г) подання особою свідомо неправдивої інформації про призначення і виплату одноразової грошової допомоги.

На підставі абзацу другого пункту першого розділу другого Порядку №4 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є у разі встановлення поліцейському інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності - дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Аналіз зазначених положень нормативно-правових актів дає підстави для висновку, що пунктом 4 частини 1 статті 97 Закону №580-VІІІ встановлено граничний шестимісячний термін для встановлення поліцейському інвалідності внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), пов'язаних з проходженням ним служби в органах внутрішніх справ або поліції.

Він спливає за закінченням 6 місяців після звільнення поліцейського з поліції.

Тобто, законодавчими актами визначено лише граничний строк для встановлення інвалідності після звільнення.

Жодна норма Закону №580-VІІІ не містить заборони щодо можливості встановлення інвалідності ще за час роботи в поліції.

Крім цього, Законом №580-VІІІ встановлено вичерпний перелік випадків, коли виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, та встановлення інвалідності під час проходження служби в поліції до таких випадків не відноситься.

Оскільки єдиною підставою для відмови позивачу в призначенні та виплаті Одноразової грошової допомоги є отримання довідки МСЕК з визначенням інвалідності до звільнення зі служби, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позивач, якому визначена ІІ група інвалідності внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням ним служби в поліції, має право на призначення та виплату одноразової грошової допомоги відповідно до п.4 ч.1 ст.97 Закону №580-VІІІ.

При цьому суд не приймає посилання апелянта щодо підтвердження правомірності його дій на лист Національної поліції України від 03.03.2018 №2628/09/30-2018, оскільки лист має інформативний характер, не є видом нормативно-правових актів, тому не може вважатися обовязковим для виконання.

Як визначено пунктом 1 розділу 4 Порядку №4 висновок про призначення одноразової грошової допомоги складається працівником фінансового підрозділу і підписується керівниками фінансового та кадрового підрозділів органу поліції, навчального закладу, в якому поліцейський проходить (проходив) службу.

Висновок про призначення одноразової грошової допомоги затверджує/відмовляє, зокрема, у територіальних органах поліції, міжрегіональних територіальних органах Національної поліції, закладах та установах, що належить до сфери управління Національної поліції України - керівник відповідного органу, закладу, установи або особа, на яку покладено виконання таких функцій.

Рішення про призначення виплати одноразової грошової допомоги приймається керівником органу поліції (…), в якому проходив (проходить) службу поліцейський, у п'ятнадцятиденний строк з дня затвердження висновку, шляхом видання наказу про виплату такої допомоги, а в разі відмови - письмовим повідомленням заявника із зазначенням підстав такої відмови.

Проте, при складанні Висновку, який датований 10.01.2017 та затверджений заступником начальника ГУНП в Луганській області 11.01.2017, відповідачем порушено процедуру складання самого висновку, оскільки Порядком №4 визначено, що висновок про призначення одноразової грошової допомоги затверджує/відмовляє у територіальних органах поліції - керівник відповідного органу. У разі відмови в призначенні, підстави зазначаються в письмовому повідомленні заявнику.

Вищезазначене спростовує доводи апелянта, що Порядком №4 не передбачено надання висновку заявнику про призначення (відмову) одноразової грошової допомоги.

В звязку з викладеним суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про визнання його протиправним та скасування, зобов'язання відповідача призначити і виплатити позивачу одноразову грошову допомогу у зв'язку із встановленням ІІ групи інвалідності внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням служби в поліції, згідно пункту 4 частини 1 ст.97 Закону України «Про Національну поліцію» та розділу ІV Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України 11.01.2016 №4.

Щодо доводів апеляційної скарги про безпідставне поновлення судом першої інстанції строку звернення позивача до суду.

На виконання ухвали суду першої інстанції про залишення позову без руху (а.с.39-40) позивачем надано заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду, за результатом її розгляду, причини пропуску строку визнані судом поважними, строк звернення поновлено (а.с.44-47).

Визнаючи поважними причини пропуску строку звернення до суду та поновлюючи строк, суд першої інстанції виходив з того, що позивач отримав висновок ГУНП в Луганській області від 11.01.2018 лише 31.05.2018 під час розгляду іншої адміністративної справи, а до зазначеного часу відповідач висновок позивачу не надсилав.

Оскільки однією з вимог позивача є скасування висновку про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги, зазначений висновок отримано позивачем тільки в травні 2018 року, з огляду на фізичні вади позивача, з метою недопущення обмеження права фізичної особи на доступ до правосуддя, суд вважає правильним поновлення судом першої інстанції позивачу строку звернення до суду, пропущеного з поважних причин.

За приписами пункту 1 частини 1 статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвали судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Оскільки судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення є обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 327, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Луганській області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 19 липня 2018 року у справі №812/1772/18-а залишити без задоволення.

Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 19 липня 2018 року у справі №812/1772/18-а залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття 05 листопада 2018 року.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 05 листопада 2018 року.

Головуючий суддя І.Д. Компанієць

Судді Е.Г. Казначеєв

ОСОБА_3