Справа № 817/1037/18
Суддя: Курилець Андрій Романович
Дата ухвалення: 2018-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2018 рокуЛьвів№ 857/1505/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді Курильця А.Р.,

суддів Качмара В.Я., Мікули О.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Рівненської міської ради на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 17 травня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Рівненської міської ради про визнання дій протиправними, зобовязання вчинити дії,-

суддя в 1-й інстанції Недашківська К.М.,

час ухвалення рішення 17.05.2018 року,

місце ухвалення рішення м. Рівне,

дата складання повного тексту рішення 17.05.2018 року,

в с т а н о в и в:

У квітні 2018 року ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся з позовом до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Рівненської міської ради (далі відповідач) про визнання протиправними дій та зобовязання відповідача встановити позивачу статус особи з інвалідністю внаслідок війни та видати посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 17 травня 2018року позов задоволено повністю.

Не погоджуючись з таким рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне зясування обставин справи та невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове про відмову в задоволенні позову в повному обсязі.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що з наданих позивачем документів не вбачається його участь у формуваннях цивільної оборони для ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, що є ключовою підставою для надання статусу особи з інвалідністю внаслідок війни.

Учасники справи в судове засідання на виклик суду не з'явилися, хоча належним чином були повідомленні про місце та час розгляду справи, а тому колегія суддів вважає можливим розглянути дану справу згідно з п.2 ч.1 ст. 311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до переконання, що подана апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що позивач є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії та інвалідом 2 групи, захворювання якого повязане з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС (а.с. 8-9). Вказане сторонами не оспорюється.

Позивач звертався до відповідача із заявою про встановлення статусу особи з інвалідністю внаслідок війни, проте листом № 08-1855 від 30.03.2018 року відповідач відмовив у визначені правового статусу «інвалід війни» відповідно до п. 9 ст. 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та видачі відповідного посвідчення, оскільки подані документи не містять інформації про розпорядчий документ (наказ чи розпорядження) щодо залучення позивача до формувань Цивільної оборони для виконання робіт з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, займану посаду та виконувану роботу (а.с.13).

Відповідно до п.9 ст. 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 року № 3551-XII (далі Закон № 3551)до осіб з інвалідністю внаслідок війни належать також особи з інвалідністю з числа, зокрема, осіб, залучених до складу формувань Цивільної оборони, які стали особами з інвалідністю внаслідок захворювань, пов'язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи.

Згідно відповіді Управління з питань надзвичайних ситуацій та цивільного захисту населення Рівненської обласної державної адміністрації від 03.04.2018 року № 377/01-16/18 позивача повідомлено про те, що у відповідності до вимог чинних на момент аварії на Чорнобильській АЕС нормативно-правових актів, а саме Положення про Цивільну оборону СРСР 1976 року; Положення про невоєнізовані формування ЦО СРСР 1975 року в усіх населених пунктах та на всіх обєктах народного господарства створювались невоєнізовані формування Цивільної оборони. До складу зазначених формувань в обовязковому порядку зараховувались всі працівники, починаючи з 16-річного віку за винятком деяких категорій осіб (вагітних жінок, жінок, які мають малолітніх дітей, осіб, які мали мобілізаційні приписи та ін.) (а.с. 11).

Статтею 10 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» встановлено, що учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, повязаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986 1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988 1990 роках не менше 30 календарних днів, в тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві.

Відповідно до довідки № 18 від 20.03.2018 року, виданої ВАТ «Рівнешляхбуд» позивач працював в 30-ти кілометровій зоні ЧАЕС водієм від САБ-21 ТРЕСТУ «Рівнешляхбуд». В Рівненській області функціонувало кілька формувань Цивільної оборони, зокрема ТРЕСТ «Рівнешляхбуд» - штаб ЦО, САБ-21 (Рівне). Будівництво автодороги Чорнобильська АЕС-Славутич (Неданчичі), де працював позивач), велось формуваннями ЦО ТРЕСТУ «Рівнешляхбуд». Позивач працював в формуванні ЦО автобази №21 ТРЕСТУ «Рівнешляхбуд» водієм (а.с. 10).

Крім того, чинне на той час законодавство з питань Цивільної оборони не передбачало такої однозначної вимоги щодо обовязковості видання розпорядчого документу про залучення кожної конкретної особи до дій по ліквідації Чорнобильської катастрофи у складі формувань Цивільної оборони, а зазначена вище довідка свідчить про залучення позивача до ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС в складі формувань ЦО в складі ТРЕСТУ «Рівнешляхбуд».

Правила видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни встановлені Положенням про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни, затв. постановою Кабінету Міністрів України № 302 від 12.05.1994 року (далі Положення).

Згідно з п. 2 Положення посвідчення є документом, що підтверджує статус ветеранів війни та інших осіб, на яких поширюється чинність Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», на основі якого надаються відповідні пільги і компенсації.

Проте, суд апеляційної інстанції звертає увагу на наступне. На час винесення рішення судом першої інстанції 17.05.2018 року не набрали чинності зміни до Положення, внесені згідно з Постановою КМУ № 632 від 22.08.2018 року, які передбачали видачу посвідчення особам з інвалідністю внаслідок війни замість інвалідам війни. Таким чином, суд мав застосовувати норми Положення, чинного на час винесення рішення. Проте, на час розгляду справи судом апеляційної інстанції вказані зміни набрали чинності та Положення передбачає видачу посвідчень з написом «Посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни».

Абзацом 2 пункту 7 Положення встановлено, що відповідні посвідчення видаються органами праці та соціального захисту населення за місцем реєстрації громадянина.

Згідно з п. 10 вказаного положення посвідчення видається на підставі довідки медико-соціальної експертної комісії про групу та причину інвалідності.

Наявною в матеріалах справи копією довідки МСЕК, визначено ступінь втрати професійної працездатності та безстроково встановлено 2 групу інвалідності позивачеві, у зв'язку із захворюваннями, пов'язаними з наслідками аварії на ЧАЕС (а.с. 9).

Таким чином, наданих позивачем документів є достатньо для встановлення статусу особи з інвалідністю внаслідок війни та видачі відповідного посвідчення.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні не спростовуються і підстав для його скасування немає.

Враховуючи вищевикладене, апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Рівненської міської ради слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 308,311,315,316,321,322,325,328,329 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Рівненської міської ради залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 17 травня 2018 року у справі № 817/1037/18 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду лише з підстав, визначених ст. 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя ОСОБА_2
судді ОСОБА_3
ОСОБА_4
Повний текст судового рішення складено 07 листопада 2018 року.