Справа № 1640/2767/18
Суддя: О.В. Гіглава
Дата ухвалення: 2018-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2018 року м. ПолтаваСправа № 1640/2767/18

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Гіглави О.В., розглянувши у письмовому провадженні справу за позовом ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський" ОСОБА_2, третя особа - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, про визнання протиправною бездіяльності, зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

10 серпня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський" ОСОБА_2 про:

- визнання протиправною бездіяльності Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський" ОСОБА_2 щодо не включення ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) до Переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за вкладом в ПАТ "Банк Михайлівський" за договором банківського вкладу (депозиту) "Перше знайомство" від 20 травня 2016 року №980-024-000243517, укладеним з ПАТ "Банк Михайлівський", додатково на суму 130866,14 грн;

- зобов'язання Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський" ОСОБА_2 подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1), як вкладника, який має право на відшкодування коштів за договором банківського вкладу (депозиту) "Перше знайомство" від 20 травня 2016 року №980-024-000243517, укладеним з ПАТ "Банк Михайлівський", додатково на суму 130866,14 грн.

В обґрунтування позовної заяви позивач зазначив, що має право на відшкодування за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб решти суми вкладу у розмірі 130866,14 грн, оскільки вказана сума значиться на його рахунку, відкритому у ПАТ "Банк Михайлівський". Стверджував, що не включення до Переліку вкладників на виплату коштів за рахунок Фонду та визнання переказу коштів (транзакції) про повернення коштів на поточний рахунок нікчемною є обмеженням позивача у праві розпоряджатися власними грошовими коштами.

Ухвалою суду від 14.08.2018 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, залучено до участі у справі в якості третьої особи Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, ухвалено розглядати справу за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 10:00 06.09.2018.

04.09.2018 від відповідача до суду надійшов відзив на позов, у якому останній просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 та проводити розгляд справи за його відсутності. В обґрунтуваннях відзиву зазначає, що відповідно до Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" Уповноваженою особою Фонду було проведено перевірку правочинів на предмет виявлення правочинів, що є нікчемними за період дії тимчасової адміністрації в ПАТ "Банк Михайлівський". В ході проведення вказаної перевірки виявлено, що банк уклав із ТОВ "Кредитно-інвестиційний центр" договір відступлення прав вимоги №1805 від 18.05.2016 та договір відступлення прав вимоги №1 від 19.05.2016, на виконання яких 19.05.2016 провів кредитні операції на значні суми, чим порушив обмеження, встановлені постановами НБУ, в частині проведення кредитних операцій на підставі укладених з ТОВ "Кредитно-інвестиційний центр" договорів відступлення прав вимоги. Таким чином, вказані правочини є нікчемними у відповідності до положень пунктів 2, 7, 8, 9 частини третьої статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб". До того ж кошти отримувалися позивачем на підставі договору позики, що не є вкладом або коштами, прирівняними до вкладу у розумінні чинного законодавства.

05.09.2018 до суду від Фонду гарантування вкладів фізичних осіб надійшли письмові пояснення на позовну заяву, у яких останній вказує на те, що Фонд не вчиняв та не допускав жодних протиправних дій/бездіяльності відносно позивача.

Ухвалою суду від 06.09.2018 підготовче провадження у даній справі закрито, призначено справу №1640/2767/18 до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні в приміщенні Полтавського окружного адміністративного суду на 10:00 10.10.2018.

Представником позивача 10.10.2018 надано до суду заяву про розгляд даної справи у порядку письмового провадження.

Відповідач та третя особа у судове засідання 10.10.2018 явку своїх уповноважених представників не забезпечили, будучи належно повідомленими про дату, час та місце розгляду справи.

Відповідач у відзиві на позов просив здійснювати розгляд справи у відсутності представника Уповноваженої особи.

Третя особа про причини неявки в судове засідання її представника суд не повідомляла.

Згідно з частиною дев'ятою статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з'явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи викладене, а також зважаючи на відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, суд вирішив розглянути справу у письмовому провадженні.

Частиною четвертою статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши наявні у матеріалах справи документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд доходить наступних висновків.

Судом встановлено, що 17.02.2016 між ОСОБА_1 (Сторона - 1) та ТОВ "Інвестиційно-розрахунковим центром" (Сторона - 2) через повіреного ПАТ "Банк Михайлівський" укладено договір №980-024-000190906 "Капітал + (з виплатою процентів щомісячно)", за змістом пунктів 1.1, 1.2 якого стороною - 1 передається у власність стороні - 2 грошові кошти у розмірі 30000,00 грн, а остання сплачує проценти у безготівковій формі на рахунок 4501 в ПАТ "Банк Михайлівський" та повертає стороні - 1 кошти у безготівковій формі на рахунок 4501 в ПАТ "Банк Михайлівський" /а.с. 73-74/.

У подальшому, 15.03.2016 між ОСОБА_1 (Сторона - 1) та ТОВ "Інвестиційно-розрахунковим центром" (Сторона - 2) через повіреного ПАТ "Банк Михайлівський" укладено договір №980-024-000204570 "Капітал + (з виплатою процентів щомісячно)", за змістом пунктів 1.1, 1.2 якого стороною - 1 передається у власність стороні - 2 грошові кошти у розмірі 35000,00 грн, а остання сплачує проценти у безготівковій формі на рахунок 4501 в ПАТ "Банк Михайлівській" та повертає стороні - 1 кошти у безготівковій формі на рахунок 4501 в ПАТ "Банк Михайлівській" /а.с. 75-76/.

Поряд з цим, 28.04.2016 між ОСОБА_1 (Сторона - 1) та ТОВ "Інвестиційно-розрахунковим центром" (Сторона - 2) через ПАТ "Банк Михайлівський" укладено договір №980-024-000230471 "Капітал + (Новий) (з виплатою процентів щомісячно)", за змістом пунктів 1.1, 1.2 якого стороною - 1 передається у власність стороні - 2 грошові кошти, а остання сплачує проценти у безготівковій формі на рахунок 4501 в ПАТ "Банк Михайлівській" та повертає стороні - 1 кошти у безготівковій формі на рахунок 4501 в ПАТ "Банк Михайлівській" /а.с. 72/.

Фактичне внесення позивачем на розрахунковий рахунок, відкритий у ПАТ "Банк Михайлівський", готівки згідно вказаних договорів відповідачем не заперечується.

Згідно з наданою відповідачем випискою по особовим рахункам ОСОБА_1 з 19.05.2016 по 31.10.2016 на розрахунковий рахунок останнього №4501 у ПАТ "Банк Михайлівській" відбулись такі зарахування коштів 19.05.2016 /а.с. 77/:

- з рахунку №5802 від ТОВ "Інвестиційно-Розрахунковий центр" в сумі 40,16 грн та в сумі 30000,00 грн (оплата процентів та повернення коштів по договору №980-024-000190906 від 17.02.2016);

- з рахунку №5802 від ТОВ "Інвестиційно-Розрахунковий центр" в сумі 93,70 грн та в сумі 35000,00 грн (оплата процентів та повернення коштів по договору №980-024-000204570 від 15.03.2016);

- з рахунку №5802 від ТОВ "Інвестиційно-Розрахунковий центр" в сумі 2930,17 грн та в сумі 227000,00 грн (оплата процентів та повернення коштів по договору №980-024-000230471 від 28.04.2016).

Згідно з випискою по особовим рахункам ОСОБА_1 за 20.05.2016/19.05.2016, останньому 20.05.2016 видано готівку з рахунку №4501 у розмірі 100048,87 грн /а.с. 77 зі звороту/.

20.05.2016 між ПАТ "Банк Михайлівський" (Банк) та ОСОБА_1 (Вкладник) укладено договір банківського вкладу (депозиту) "Перше знайомство" №980-024-000243517, з урахуванням змін до нього, за умовами якого Вкладник вносить, а Банк приймає грошові кошти у розмірі 196000,00 грн та зараховує їх на вкладний (депозитний) рахунок 4503 у гривні, проценти та суму вкладу за вказаним договором Банк сплачує на рахунок Вкладника 4501 в ПАТ "Банк Михайлівській" /а.с. 12-13/.

За даними виписки по особовим рахункам ОСОБА_1 з 20.05.2016 по 31.10.2016, останній 20.05.2016 перерахував в безготівковому порядку з рахунку №4501 на рахунок №4503 суму 196000,00 грн на залучення коштів на депозит згідно договору від №980-024-000243517 /а.с. 78/.

В той же час, рішенням Національного банку України від 22.12.2015 за №917/БТ "Про віднесення ПАТ "Банк Михайлівський" до категорії проблемних та запровадження особливого режиму контролю за діяльністю банку", на підставі якого виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 23.05.2016 №812 "Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "Банк Михайлівський" та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку", розпочато процедуру виведення ПАТ "Банк Михайлівський" з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації на один місяць з 23.05.2016 по 22.06.2016 включно та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ "Банк Михайлівський" /а.с.79-81, 88/.

Наказом Уповноваженої особи від 24.05.2016 №27/1 створено комісію по перевірці правочинів (у тому числі договорів) на предмет виявлення правочинів, що є нікчемними.

Наказом від 01.06.2016 №42/2 Уповноваженою особою затверджено висновки Комісії, викладені у Акті №2, за яким встановлено нікчемність правочинів (транзакції) з виконання 19.05.2016 платіжних документів ТОВ "Інвестиційно-Розрахунковий центр" по перерахуванню коштів на рахунки 12160 фізичних осіб у сумі 1 298 015 973,74 грн у відповідності до положень пунктів 7 - 9 частини третьої статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" та на підставі частини першої статті 216 Цивільного кодексу України вирішено застосувати наслідки нікчемності правочинів до таких транзакцій /а.с. 99-102/.

ОСОБА_1 включено до переліку фізичних осіб, по яким встановлено нікчемність правочинів (транзакції) по перерахуванню коштів від ТОВ "Інвестиційно-Розрахунковий центр" /а.с. 103/.

Відповідно до рішення Правління Національного банку України від 12.07.2016 №124-рш "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "Банк Михайлівський" виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від 12.07.2016 №1213 "Про початок процедури ліквідації ПАТ "Банк Михайлівський" та делегування повноважень ліквідатора банку", згідно з яким розпочато процедуру ліквідації ПАТ "Банк Михайлівський" з 13.07.2016 по 12.07.2018 та призначено Уповноважену особу Фонду на ліквідацію банку строком на 2 роки з 13.07.2016 по 12.07.2018 /а.с. 87, 90/.

За даними з офіційного веб-сайту Фонду гарантування вкладів фізичних осіб відповідно до рішення Правління НБУ від 12.07.2016 №124-рш "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "Банк Михайлівський" виконавча дирекція цього Фонду прийняла рішення від 24.01.2017 №265 про початок процедури ліквідації банку з 13.07.2016 до 12.07.2018 включно та делегування з 25.01.2017 повноважень ліквідатора банку ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

З 15.07.2016 розпочато виплати гарантованої суми вкладникам.

05.08.2016 ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою про включення його до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб /а.с. 127-128/.

В матеріалах справи маються лист Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк Михайлівський" від 22.09.2016 та повідомлення від 22.09.2016 останнього, за змістом яких переказ коштів (транзакція), здійснений ТОВ "Інвестиційно-Розрахунковий центр" 19.05.2016 в сумах 35000,00 грн, 2930,17 грн, 40,16 грн, 93,70 грн, 30000,00 грн та 227000,00 грн з призначеннями платежу відповідно оплата процентів та повернення коштів по договорах №980-024-000204570 від 15.03.2016, №980-024-000230471 від 28.04.2016 та №980-024-000190906 від 17.02.2016 на рахунок №4501, що належить ОСОБА_1, є нікчемним, у звязку з чим ОСОБА_1 не включений до загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування /а.с. 118-119/.

У подальшому, повідомленнями про нікчемність правочинів від січня 2017 року Уповноважена особа додатково проінформувала позивача, що: - переказ коштів (транзакція), здійснений ОСОБА_1 20.05.2016 в сумі 196000,00 грн з призначенням платежу "Залучення коштів на депозит згідно договору №980-024-000243517 від 20.05.2016" на рахунок №4503, що належить ОСОБА_1, є нікчемним /а.с. 114/; - переказ коштів (транзакція), здійснений ТОВ "Інвестиційно-Розрахунковий центр" 19.05.2016 в сумах 35000,00 грн, 2930,17 грн, 40,16 грн, 93,70 грн, 30000,00 грн та 227000,00 грн з призначеннями платежу відповідно оплата процентів та повернення коштів по договорах №980-024-000204570 від 15.03.2016, №980-024-000230471 від 28.04.2016 та №980-024-000190906 від 17.02.2016 на рахунок №4501, що належить ОСОБА_1, є нікчемним /а.с. 115/.

19.11.2016 набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законів України щодо відшкодування фізичним особам через систему гарантування вкладів фізичних осіб шкоди, завданої зловживаннями у сфері банківських та інших фінансових послуг" від 15.11.2016 № 1736-VIII, яким передбачено, що до вкладу прирівнюються кошти, які залучені від фізичної особи як позика або вклад до небанківської фінансової установи через банк, що виступив повіреним за відповідним договором і на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо відшкодування фізичним особам через систему гарантування вкладів фізичних осіб шкоди, завданої зловживаннями у сфері банківських та інших фінансових послуг" віднесений до категорії неплатоспроможних, якщо при цьому банком не було поінформовано фізичну особу під розпис про непоширення на такі кошти гарантій, передбачених цим Законом, а фізична особа, яка розмістила, надала такі кошти, прирівнюється до вкладника.

На підставі норм означеного Закону ОСОБА_1 надіслано на адресу ПАТ "Банк Михайлівський" заяви від вересня 2017 року, в яких повідомлено про прирівняння його до вкладника, що має право на відшкодування коштів, відповідно до Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" та просив включити інформацію про нього до переліку осіб, які мають право на відшкодування коштів за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та провести виплату відшкодування коштів згідно договорів №980-024-000190906 від 17.02.2016, №980-024-000204570 від 15.03.2016 та №980-024-000230471 від 28.04.2016, укладених з ТОВ "Інвестиційно-Розрахунковий центр" /а.с. 122-124/.

У письмовому відзиві проти позову /а.с. 67 зі звороту/ відповідач пояснив, що незважаючи на те, що спочатку договори №980-024-000190906 від 17.02.2016 та №980-024-000204570 від 15.03.2016 між ОСОБА_1 (Сторона - 1) та ТОВ "Інвестиційно-Розрахунковий центр" (Сторона - 2) через повіреного ПАТ "Банк Михайлівський" на суми 30000,00 грн та 35000,00 грн були кваліфіковані, як нікчемні, однак в подальшому Уповноваженою особою Фонду було визнано, що на дані договори поширюються гарантії Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Так, відповідач погодився, що означені договори є трьохсторонніми (з участю банку ПАТ "Банк Михайлівський", як повіреного) з фінансовою компанією, який по своїй природі є вкладом згідно Закону України "Про банки та банківську діяльність" та Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

На підставі наведеного відповідачем було розблоковано позивачу рахунок на суму 65133,86 грн по договорах №980-024-000190906 від 17.02.2016 та №980-024-000204570 від 15.03.2016, а позивач на вказану суму включений до переліку фізичних осіб, кошти яких підлягають виплаті /а.с. 105/.

Згідно заяви на видачу готівки від 29.09.2017 /а.с. 15/ ОСОБА_1 отримано кошти в розмірі 65133,86 грн, залишок коштів на рахунку ОСОБА_1, відкритому у банку, складає 130866,14 грн.

Даний факт учасниками справи визнається та не оспорюється.

При цьому, відповідач зазначає, що спірним є договір №980-024-000230471 від 28.04.2016, укладений між ОСОБА_1 та ТОВ "Інвестиційно-Розрахунковий центр", який є двостороннім (без участі банку, як повіреного) та не є вкладом згідно Закону України "Про банки та банківську діяльність" та Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб". Зауважує, що банк уклав з ТОВ "Інвестиційно-Розрахунковий центр" договір відступлення прав вимоги №1805 від 18.05.2016 та договір відступлення прав вимоги №1 від 19.05.2016, які стосуються переходу прав грошової вимоги, тобто є договорами факторингу /а.с. 92-98/. На виконання вказаних договорів банком були здійснені внутрішні проводки в балансі шляхом збільшення залишку коштів за рахунком ТОВ "Інвестиційно-Розрахунковий центр" на суму 870 000 000,00 грн (як оплата за договором відступлення №1805) та на суму 561 957 997,25 грн (як оплата за договором відступлення №1). Таким чином, 19.05.2016 банк здійснив кредитні операції на загальну суму 1 431 957 997,25 грн шляхом укладення договорів відступлення прав вимоги №1805 від 18.05.2016 та №1 від 19.05.2016 з подальшим відображенням в балансі рахунків за ними. При цьому, станом на 19.05.2016 максимальна сума кредитних операцій з юридичними особами з урахуванням встановлених Національним банком України обмежень, надавала можливість банку проводити кредитні операції на суму 128 291 771,21 грн. Натомість, банком проведено кредитні операції тільки з ТОВ "Інвестиційно-Розрахунковий центр" на суму 1 431 957 997,25 грн, що значно перевищувало наявний вільний ліміт кредитування та порушило встановлені обмеження. Таким чином, укладення договорів про відступлення прав вимоги №1805 від 18.05.2016 та №1 від 19.05.2016 було здійснено з порушенням вимог законодавства, а тому такі договори є нікчемними у відповідності до положень 2, 7, 8, 9 частини третьої статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб". До того ж, кошти отримувалися позивачем на підставі договору позики, що не є вкладом або коштами, прирівняними до вкладу у розумінні чинного законодавства. Кошти, які обліковуються на рахунку ОСОБА_1 відображені на такому рахунку внаслідок вчинення нікчемного правочину, а тому відсутні підстави для включення останнього до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за рахунок Фонду.

Не погодившись з викладеними доводами відповідача, ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом.

Оцінюючи обґрунтованість позовних вимог, суд виходить з такого.

Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (надалі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами урегульовано Законом України від 23.02.2012 №4452-VI "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" (надалі - Закон №4452-VI).

Згідно з абзацом першим частини першої статті 26 Закону №4452-VI Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Судом встановлено, що на момент укладення позивачем у лютому - квітні 2016 року вищевказаних договорів із ТОВ "Інвестиційно-Розрахунковий центр" через повіреного ПАТ "Банк Михайлівський" на сплачені позивачем грошові кошти не поширювалися гарантії Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" (в редакції станом до 19.11.2016).

Суду відомо із загальнодоступних джерел ресурсу інтернет, де ситуація вкладників у ПАТ "Банк Михайлівський" широко висвітлювалася у ЗМІ, що вкладники, які з метою укладення договорів вкладу зверталися до цього банку, ставали жертвою зловживання працівників ПАТ "Банк Михайлівський", які у приміщені банку пропонували укладати не договори банківського вкладу з банком, а договори позики з небанківськими фінансовими установами через повіреного, яким виступає банк. При цьому не пояснюючи справжню природу даних договорів.

Так, прокуратурою міста Києва внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань №00000597 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого статтею 218-1 Кримінального кодексу України (доведення до неплатоспроможності), в провадженні слідчого Національної поліції України перебуває кримінальне провадження №00000558 за підозрою посадових осіб у скоєнні правопорушень, передбачених частиною 5 статті 191 (привласнення чи розтрата чужого майна, яке було ввірене особі чи перебувало в її віданні в особливо крупних розмірах або організованою групою), частиною 1 статті 218-1 Кримінального кодексу України.

За даними Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, із використанням саме злочинної схеми було ошукано за посередництвом ПАТ "Банк Михайлівський" 14 тис. фізичних осіб на загальну суму, що перевищує 1,5 млрд. гривень.

З метою захисту прав фізичних осіб, які були ошукані за посередництвом банку, в тому числі і клієнтів ПАТ "Банк Михайлівський" ", та унеможливлення мультиплікації таких схем у майбутньому Верховною Радою України 15.11.2016 було прийнято зміни до Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" (Закон №1736-VI).

Даними змінами поширено гарантії Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" на позику або вклад до небанківської фінансової установи через банк (ПАТ "Банк Михайлівський"), що виступив повіреним за відповідним договором гарантії відшкодування коштів, передбачених Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб". Однак, більшість ошуканих вкладників мали прямі договори з небанківською фінансовою установою афілійованою з банком ПАТ "Банк Михайлівський".

Таким чином, для вирішення питання повернення коштів усіх ошуканих вкладників необхідно поширити гарантії відшкодування коштів, передбачених Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" на позику або вклад до небанківської фінансової установи афілійованої з банком за відповідним договором.

19.11.2016 вступили в силу положення пункту 15 Прикінцевих Положень Закону України №4452-VI, внесені Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо відшкодування фізичним особам через систему гарантування вкладів фізичних осіб шкоди, завданої зловживаннями у сфері банківських та інших фінансових послуг" від 15.11.2016 №1736-VIII, яким передбачено, що до вкладу прирівнюються кошти, які залучені від фізичної особи як позика або вклад до небанківської фінансової установи через банк, що виступив повіреним за відповідним договором і на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо відшкодування фізичним особам через систему гарантування вкладів фізичних осіб шкоди, завданої зловживаннями у сфері банківських та інших фінансових послуг" віднесений до категорії неплатоспроможних, якщо при цьому банком не було поінформовано фізичну особу під розпис про непоширення на такі кошти гарантій, передбачених цим Законом, а фізична особа, яка розмістила, надала такі кошти, прирівнюється до вкладника.

В пояснювальній записці до проекту вищевказаного Закону його метою визначено забезпечення захисту прав всіх фізичних осіб, які були ошукані за посередництвом банку ПАТ "Банк Михайлівський" та вирішення питання щодо відшкодування їм коштів.

Як слідує зі змісту заяв ОСОБА_1 від вересня 2017 року, останній не інформувався про непоширення на внесені ним кошти за договорами від 17.02.2016, від 15.03.2016 та від 28.04.2016 гарантій, передбачених Законом №4452-VI та вважає, що його випадок підпадає під гарантії Закону №4452-VI в редакції Закону від 15.11.2016 №1736-VIII, якими останнього фактично прирівняно до вкладника, що має право на відшкодування коштів.

В той же час, статтею 38 Закону №4452-VI, який є спеціальним для даних правовідносин, встановлено обовязок Фонду забезпечити збереження активів та документації банку. Протягом дії тимчасової адміністрації Фонд зобовязаний забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

За змістом письмового відзиву уповноваженої особи Фонду (згідно наказу від 24.05.2016 № 27/1 було створено комісію по перевірці правочинів (договорів) у ПАТ "Банк Михайлівський" на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними, наказом від 13.07.2016 №2 уповноваженою особою строк проведення перевірки було продовжено.

Результати проведеної перевірки правочинів на предмет виявлення правочинів, що є нікчемними фіксувалися у відповідних актах комісії та затверджувалися наказами уповноваженої особи (у відповідності до вимог статті 37 Закону №4452-VІ) по мірі проведення перевірки. Так висновки комісії, викладені в акті від 01.06.2016 №2, було затверджено наказом уповноваженої особи від 01.06.2016 №42/2.

Комісією встановлено, що з 22.12.2015 відносно банку діяла постанова №917/БТ "Про віднесення ПАТ "Банк Михайлівський" до категорії проблемних та запровадження особливого режиму контролю за діяльністю банку", затверджена Правлінням Національного банку України 22.12.2015, якою встановлено факт здійснення ПАТ "Банк Михайлівський" ризикової діяльності та віднесено останнього до категорії проблемних і встановлені обмеження в діяльності банку, в тому числі встановлено обмеження в частині здійснення кредитних операцій з юридичними особами.

Постановою Правління Національного банку України від 27.04.2016 №295/БТ були внесені зміни до вищевказаної постанови Правління №917 та встановлені для банку обмеження в діяльності, в тому числі заборонено здійснювати кредитні операції з юридичними особами в обсязі, що перевищує обсяг таких операцій на дату прийняття постанови (у розрізі валют) без урахування нарахованих доходів за цими операціями та обсягу зобовязань з кредитування, що надані банкам і клієнтам.

У відповідності до положень статті 49 Закону України "Про банки і банківську діяльність", як кредитні розглядаються операції придбання права вимоги на виконання зобовязань у грошовій формі за поставлені товари чи надані послуги, приймаючи на себе ризик виконання таких вимог та прийом платежів (факторинг).

Під час перевірки уповноваженою особою було виявлено, що перевіряємий банк уклав з ТОВ "Інвестиційно-Розрахунковий центр" договір відступлення права вимоги від 18.05.2016 №1805 та договір відступлення прав вимоги від 19.05.2016 №1, які стосуються переходу прав грошової вимоги, тобто є договорами факторингу.

На виконання зазначених договорів, банком були здійснені внутрішні проводки в балансі шляхом збільшення залишку коштів за рахунком ТОВ "Інвестиційно-Розрахунковий центр" на суму 870 000 000,00 грн (як оплата за договором відступлення №1805) та на суму 561 957 997,25 грн (як оплата за договором відступлення №1).

Таким чином, 19.05.2016 банк здійснив кредитні операції на загальну суму 1 431 957 997,25 грн шляхом укладення договорів відступлення прав вимоги №1805 від 18.05.2016 та №1 від 19.05.2016 з подальшим відображенням в балансі рахунків за ними.

При цьому, станом на 19.05.2016 максимальна сума кредитних операцій з юридичними особами з урахуванням встановлених Національним банком України обмежень, надавала можливість банку проводити кредитні операції на суму 128 291 771,21 грн.

Натомість, банком проведено кредитні операції тільки з ТОВ "Інвестиційно-Розрахунковий центр" на суму 1 431 957 997,25 грн, що значно перевищувало наявний вільний ліміт кредитування.

Таким чином, банком порушено обмеження встановлені постановою №917 зі змінами внесеними постановою №295, в частині проведення кредитних операцій на суму 1 431 957 997,25 грн на підставі укладених з ТОВ "Інвестиційно-Розрахунковий центр" договорів відступлення прав вимоги, при відсутності права на укладення таких правочинів.

З наведеного Уповноважена особа дійшла висновку, що укладення договорів відступлення прав вимоги було здійснено з порушенням чинного законодавства України, вимог Національного банку України та внутрішніх процедур банку, а тому вказані правочини є нікчемними у відповідності до положень пунктів 2, 7, 8, 9 частини третьої статті 38 Закону №4452-VІ.

Так, за приписами частини третьої статті 38 Закону №4452-VІ правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав: 1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог; 2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим; 3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору; 4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна; 5) банк прийняв на себе зобов'язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України "Про банки і банківську діяльність"; 6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов'язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України; 9) здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, пов'язаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства.

Рішеннями Господарського суду Хмельницької області від 27.11.2017 у справі №924/621/17 та від 12.01.2018 у справі №924/622/17, що набрали законної сили, позовні заяви ПАТ "Банк Михайлівський" до ТОВ "Інвестиційно-Розрахунковий центр" про застосування наслідків нікчемності договорів відступлення прав вимоги від 18.05.2016 №1805 та від 19.05.2016 №1 задоволені повністю та стягнуті кошти в розмірах 870 000 000,00 грн та 561 585 182,51 грн відповідно.

В силу статті 216 Цивільного кодексу України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що повязані з його недійсністю.

Далі відповідач у своєму письмовому відзиві вказував, що в подальшому за рахунок коштів, відображених на рахунках ТОВ "Інвестиційно-Розрахунковий центр" внаслідок проведення вищевказаних нікчемних правочинів, банком були проведені операції з перерахування коштів на поточні рахунки 14673 фізичних осіб (в тому числі і позивача ОСОБА_1І.), відкриті в банку на загальну суму 1642 млн. грн., як повернення коштів за раніше укладеними договорами позики.

Разом з тим, відповідач зазначив, що фактичного перерахування грошових коштів як на рахунки юридичних осіб, так і на рахунки фізичних осіб, не відбувалося - операції проводилися шляхом здійснення відповідних проводок в балансі банку за відсутності грошових коштів в такій кількості на рахунку ПАТ "Банк Михайлівський".

Наказом Уповноваженої особи від 01.06.2016 №42/2 затверджені результати проведеної перевірки правочинів на предмет виявлення правочинів, що є нікчемними, викладені в акті №2 комісії, за яким встановлено нікчемність правочинів (транзакцій) з виконання 19.05.2016 платіжних документів ТОВ "Інвестиційно-Розрахунковий центр" по перерахуванню коштів на рахунки 12160 фізичних осіб (в тому числі і позивача ОСОБА_1І.), відкриті в банку на загальну суму 1 298 015 973,74 грн, як повернення коштів за раніше укладеними договорами позики, у відповідності до положень пунктів 7-9 частини третьої статті 38 Закону №4452-VІ.

Тож, предметом даного спору є застосування положень статті 38 Закону №4452-VІ.

Суд визнає, що в питанні застосування судами норм статті 38 вказаного Закону тривалий час існувала різна та прямо суперечлива судова практика.

Відповідно до частини пятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Колегія суддів Касаційного адміністративного суду Верховного Суду України в ході касаційного провадженні у справі №826/1426/15, де предмет спору полягав саме у застосуванні норм статті 38 Закону №4452-VІ, дійшовши висновку, що справа містить виключну правову проблему, ухвалою від 31.01.2018 справу передала до ОСОБА_4 Верховного Суду з метою забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики з цього питання.

Незважаючи на те, що ОСОБА_4 Верховного Суду за наслідками розгляду справи №826/1426/15 постановою від 04.07.2017 (номер в ЄДРСУ 75296557) скасувала судові рішення та направила справу на новий розгляд, в постанові були сформовані важливі висновки щодо застосування статті 38 Закону №4452-VІ.

По-перше, перелік передбачених частиною третьою статті 38 Закону №4452-VI підстав, за яких правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними, є виключним. Положення статті 228 Цивільного кодексу України не можуть бути застосовані комісією банку чи уповноваженою особою Фонду при вирішенні питання щодо віднесення правочинів до нікчемних для розширення переліку підстав нікчемності, визначених у частині третій статті 38 Закону №4452-VI (п. 42).

По-друге, здійснюючи операції з перерахування коштів, банк не вчиняє окремі правочини, а виконує свої зобов'язання з обслуговування клієнтів банку, передбачені Цивільним кодексом України, Законом України "Про банки і банківську діяльність", Інструкцією про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженою постановою Правління Національного банку України від 12.11.2003 №492, та договорами з відповідними клієнтами банку (п. 45).

Тому, судам слід ретельно перевіряти який саме правочин Фондом визнано нікчемним.

Виходячи із вимог статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, суди повинні враховувати, що обов'язок доведення відповідних обставин покладається на суб'єкта владних повноважень, якщо він заперечує проти позову. Отже, суди повинні досліджувати доводи Фонду чи його уповноваженої особи, які підтверджують наявність обставин, що свідчать про нікчемність правочинів та, як наслідок, унеможливлюють включення особи до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду.

По-третє, якщо внаслідок проведених операцій Фонду, а не банку, завдані збитки (штучно збільшена сума гарантованих державною виплат), то стаття 38 Закону №4452-VІ не може бути застосована, а Фонд має звертатися до суду з вимогою про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину на підставі статті 228 Цивільного кодексу України. Лише за наявності рішення суду можна застосовувати до позивача будь-які наслідки недійсності нікчемного правочину за цією статтею (п. 46).

По-четверте, при виявленні нікчемних правочинів Фонд, його уповноважена особа чи банк не наділені повноваженнями визнавати правочини нікчемними. Правочин є нікчемним відповідно до закону, а не наказу банку, підписаного уповноваженою особою Фонду. Такий правочин є нікчемним з моменту укладення в силу закону (частини другої статті 215 Цивільного кодексу України та частини третьої статті 38 Закону №4452-VI) незалежно від того, чи була проведена передбачена частиною другою статті 38 цього ж Закону перевірка правочинів банку і виданий згаданий наказ. Наслідки нікчемності правочину також настають для сторін у силу вимог закону. Наказ банку не є підставою для застосування таких наслідків. Такий наказ є внутрішнім розпорядчим документом банку, який підписано уповноваженою особою Фонду особою, що здійснює повноваження органу управління банку. Тому факт того, що наказ уповноваженої особи Фонду не був оскаржений позивачем і є чинним, жодним чином не впливає на нікчемність правочину (п. 48).

Із вищевикладених висновків слідує, що Фонд самостійно не може застосовувати наслідки недійсності нікчемних правочинів. Фонд у разі виявлення нікчемних правочинів зобовязаний вчинити дії щодо застосування наслідків недійсності - звернутися до суду з відповідним позовом.

Аналізуючи обставини даної справи з урахуванням висновків щодо застосування норм права, викладених у постанові ОСОБА_4 Верховного Суду від 04.07.2017 у справі №826/1426/15, суд приходить до таких висновків.

Рішеннями Господарського суду Хмельницької області від 27.11.2017 у справі №924/621/17 та від 12.01.2018 у справі №924/622/17, на які посилається відповідач, наслідки нікчемності застосовано за позовами ПАТ "Банк Михайлівський" до ТОВ "Інвестиційно-Розрахунковий центр" саме по договорах відступлення прав вимоги від 18.05.2016 №1805 та від 19.05.2016 №1, які були укладені безпосередньо між цими двома юридичними особами, та за умовами яких ТОВ "Інвестиційно-Розрахунковий центр" зобовязалося відступити банку права вимоги, належні ТОВ "Інвестиційно-Розрахунковий центр" за договорами купівлі-продажу цінних паперів з усіма додатковими угодами до них, які укладені ТОВ "Інвестиційно-Розрахунковий центр" та юридичними особами та за кредитними договорами з усіма додатковими угодами до них, які укладені з фізичними особами, права вимоги за якими належать ТОВ "Інвестиційно-Розрахунковий центр".

При цьому, будь-які правочини (угоди) між ПАТ "Банк Михайлівський" та позивачем у даній справі нікчемними у відповідності до положень статті 38 Закону №4452-VI Фондом чи його уповноваженими особами не визнавалися.

Як слідує із змісту наказу уповноваженої особи від 01.06.2016 № 42/2, яким затверджено висновки Комісії, викладені у Акті №2 про встановлення нікчемності правочинів, відповідачем визнано нікчемними на підставі пунктів 7, 9 Закону №4452-VI саме транзакції з виконання 19.05.2016 платіжних документів ТОВ "Інвестиційно-Розрахунковий центр" з перерахування коштів на рахунки 12160 фізичних осіб у загальному розмірі 1 298 015 973,74 грн (в тому числі і позивачу).

Однак, згідно правового висновку ОСОБА_4 Верховного Суду від 04.07.2017 у справі №826/1426/15 здійснюючи операції з перерахування коштів, банк не вчиняє окремі правочини, а виконує свої зобов'язання з обслуговування клієнтів банку, передбачені Цивільним кодексом України, Законом України "Про банки і банківську діяльність", Інструкцією про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженою постановою Правління Національного банку України від 12.11.2003 №492, та договорами з відповідними клієнтами банку (п. 45).

Отже, Фонд не має повноважень визнавати нікчемними транзакції з перерахування коштів з одного рахунку на інший в порядку статті 38 Закону №4452-VI.

Доводи відповідача, що вищевказані транзакції проводилися ТОВ "Інвестиційно-Розрахунковий центр" за рахунок коштів по нікчемних договорах відступлення прав вимоги від 18.05.2016 №1805 та від 19.05.2016 №1, укладених між ПАТ "Банк Михайлівський" та ТОВ "Інвестиційно-Розрахунковий центр", судом оцінюються критично, з огляду на те, що вищезгаданими рішеннями суду за наслідками нікчемності стягнуто з ТОВ "Інвестиційно-Розрахунковий центр" на користь ПАТ "Банк Михайлівський" кошти в розмірах 870 000 000,00 грн та 561 585 182,51 грн, натомість ТОВ "Інвестиційно-Розрахунковий центр" перераховано коштів на рахунки 12160 фізичних осіб у загальному розмірі 1 298 015 973,74 грн (в тому числі і позивачу в загальному розмірі 295 064,03 грн).

Доказів, що позивач в числі інших вкладників був обізнаний про будь-які зловживання за участю ПАТ "Банк Михайлівський" та ТОВ "Інвестиційно-Розрахунковий центр" у сфері банківських та інших фінансових послуг матеріали справи не містять, а відповідач в свою чергу не стверджує таких обставин.

Як встановлено судом, 19.05.2016 ТОВ "Інвестиційно-Розрахунковий центр" перераховано кошти в загальній сумі 295 064,03 грн на виконання договорів від 17.02.2016 №980-024-000190906, від 15.03.2016 №980-024-000204570 та від 28.04.2016 №980-024-000230471 на розрахунковий рахунок позивача у ПАТ "Банк Михайлівський" №4501, а у подальшому, залишок невиплаченої суми у розмірі 196 000,00 грн згідно договору банківського вкладу від 20.05.2016 перераховано на рахунок ОСОБА_1 №4503, що підтверджується виписками по особовому рахунку ОСОБА_1 з 19.05.2016 по 31.10.2016 /а.с. 77-78/.

Договір відкриття ОСОБА_1 рахунку у ПАТ "Банк Михайлівський" Фондом та його уповноваженими особами нікчемним не визнався.

В підпунктах 3, 4 частини першої статті 2 Закону №4452-VI визначено, що вклад - кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти; вкладник - фізична особа (у тому числі фізична особа - підприємець), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

Відповідно до частини першої статті 1066 Цивільного кодексу України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Згідно із частиною третьою статті 1049 Цивільного кодексу України позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Відповідно до пунктів 1.24, 1.30 статті 1 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" переказ коштів (далі - переказ) - рух певної суми коштів з метою її зарахування на рахунок отримувача або видачі йому у готівковій формі; платіжне доручення - розрахунковий документ, який містить доручення платника банку, здійснити переказ визначеної в ньому суми коштів зі свого рахунка на рахунок отримувача.

Таким чином, матеріалами справи підтверджується, що станом на момент запровадження в ПАТ "Банк Михайлівський" тимчасової адміністрації з 23.05.2016, на рахунку позивача №4503 у ПАТ "Банк Михайлівський" з 20.05.2016 обліковувалися кошти у розмірі 196 000,00 грн.

Залишок невідшкодованих коштів через систему гарантування вкладів фізичних осіб станом на момент розгляду даної справи судом становить 130 866,14 грн, що не заперечується учасниками справи.

Із відповідним позовом до позивача про застосування наслідків нікчемних правочинів на означену суму коштів ні Фонд, ні його уповноважені особи не зверталися.

Враховуючи, що позивача прирівняно до вкладника, Уповноважена особа мала подати до Фонду додаткову інформацію відносно ОСОБА_1 на суму 130 866,14 грн для включення останнього до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду.

За викладених обставин, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання протиправною бездіяльності Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк Михайлівський" щодо не включення його до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за вкладом в ПАТ "Банк Михайлівський" згідно договору банківського вкладу (депозиту) "Перше знайомство" від 20.05.2016 №980-024-000243517, укладеного з ПАТ "Банк Михайлівський", додатково на суму 130866,14 грн, а також зобов'язання уповноважену особу подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо ОСОБА_1, як вкладника, який має право на відшкодування коштів за договором банківського вкладу (депозиту) "Перше знайомство" від 20.05.2016 №980-024-000243517, укладеним з ПАТ "Банк Михайлівський", додатково на суму 130866,14 грн, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, 36014, рнокпп НОМЕР_1) до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський" (бульвар Шевченка, 35, м. Київ, Полтавська область, 01001), третя особа - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб (вул. Січових Стрільців, 17, м. Київ, 04053, ), про визнання протиправною бездіяльності, зобов'язання вчинити дії задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський" щодо не включення ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1) до Переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за вкладом в ПАТ "Банк Михайлівський" згідно договору банківського вкладу (депозиту) "Перше знайомство" від 20 травня 2016 року №980-024-000243517, укладеного з Публічним акціонерним товариством "Банк Михайлівський", додатково на суму 130 866,14 грн (сто тридцять тисяч вісімсот шістдесят шість гривень чотирнадцять копійок).

Зобов'язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський" подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1), як вкладника, який має право на відшкодування коштів за договором банківського вкладу (депозиту) "Перше знайомство" від 20 травня 2016 року №980-024-000243517, укладеного з Публічним акціонерним товариством "Банк Михайлівський", додатково на суму 130 866,14 грн (сто тридцять тисяч вісімсот шістдесят шість гривень чотирнадцять копійок).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Харківського апеляційного адміністративного суду з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених пунктом 15.5 частини 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції від 03.10.2017 року.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя ОСОБА_5