Справа № 820/3569/18
Суддя: Любчич Л.В.
Дата ухвалення: 2018-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2018 р. м. ХарківСправа № 820/3569/18
Харківський апеляційний адміністративний суд

у складі колегії:

головуючого судді: Любчич Л.В.

суддів: Спаскіна О.А. , Русанової В.Б.

за участю секретаря судового засідання Моісеєвої К.Ю.

представника позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Керівника Харківської місцевої прокуратури № 2 на ухвалу, суддя Зоркіна Ю.В., Харківського окружного адміністративного суду від 31.07.2018 по справі № 820/3569/18

за позовом Заступника керівника Харківської місцевої прокуратури №2 Харківська міська рада

до Департамента реєстрації Харківської міської ради треті особи ОСОБА_2, Фізична особа-підприємець ОСОБА_3, Департамент містобудування, архітектури та генерального плану Харківської міської ради

про скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

Заступник керівника Харківської місцевої прокуратури №2 (далі позивач, представник прокуратури) звернувся до суду в інтересах держави в особі Харківської міської ради з позовною заявою до Департамента реєстрації Харківської міської ради (далі відповідач), треті особи: ОСОБА_2, Фізична особа-підприємець ОСОБА_3, Департамент містобудування, архітектури та генерального плану Харківської міської ради, в якому просив скасувати рішення державного реєстратора сектору державної реєстрації Харківської міської ради ОСОБА_4 (далі ОСОБА_4В.) про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №28999297 від 29.03.2016.

В судовому засіданні суду першої інстанції представником прокуратури заявлено клопотання про поновлення строку на звернення до суду.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 31.07.2018 відмовлено у задоволенні вищезазначеного клопотання представника прокуратури та залишено без розгляду адміністративний позов.

Не погодившись з даним судовим рішенням, керівник Харківської місцевої прокуратури № 2 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що в провадженні Київського ВП ГУНП в Харківській обл. перебуває обєднане кримінальне провадження №0000049 від 08.02.2018 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст. 356 КК України. Відомості до ЄРДР внесені зокрема за інформацією Департаменту територіального контролю Харківської міської ради про те, що субєкти господарювання, що здійснюють технічну інвентаризацію обєктів нерухомого майна, серед яких ФОП ОСОБА_3, зловживаючи своїми повноваженнями, незаконно видали довідки з зазначенням помилок у технічних паспортах на обєкти нерухомого майна, які стали підставою для внесення змін до реєстрів речових прав на нерухоме майно, що завдало істотної шкоди територіальній громаді м. Харкова.

Процесуальне керівництво досудовим розслідуванням у вказаному кримінальному провадженні здійснюється Харківською місцевою прокуратурою №2 Харківської області.

На виконання вимог наказів Генерального прокурора України, у разі виявлення порушень інтересів держави в ході процесуального керівництва досудовим розслідуванням у кримінальних провадженнях, які можливо поновити шляхом вжиття заходів реагування представницького характеру, процесуальні керівники передають відповідну інформацію та копії документів прокурорам, які відповідно до розподілу обовязків готують проекти позовів та інших процесуальних документів.

В ході аналізу інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно стало відомо, що на підставі неналежних документів, виготовлених ФОП ОСОБА_3, прийнято оскаржуване рішення державним реєстратором ОСОБА_4

Апелянт зазначив, що підставою для вивчення зазначеної інформації слугував лист Департаменту територіального контролю Харківської міської ради №428/0/250-18, який прокуратура отримала 07.02.2018, відповідно до якого дозвіл на реконструкцію по вул.. Лермонтовській 18-а у м. Харкові не надавався, перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил на обєкти Інспекцією ДАБК не проводились.

У разі не скасування рішення реєстратора існує загроза порушення прав інших громадян, яким може бути це майно відчужене, у звязку з чим прокурор звертається із даною позовною заявою.

Підставою для звернення прокурора до суду в інтересах держави в особі Харківської міської ради слугувала інформація Департаменту територіального контролю Харківської міської ради №428/0/250-18, яку прокуратура отримала 07.02.2018, та відповідно до якої дозвіл на реконструкцію по вул. Лермонтовській 18-а у м. Харкові не надавався, перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил на обєкті Інспекцією ДАБК не проводились. Вважає, що причини, з яких прокурор пропустив строк звернення до суду, є обєктивними, оскільки про наявність даного факту порушення закону, прокурор дізнався лише 07.02.2018. На думку апелянта, з урахуванням обставин справи та практики Європейського суду з прав людини, а саме рішення по справах «Ілан проти Туреччини», «Bellet V France», є підстави для визнання поважними причин пропуску на звернення до суду з відповідним позовом.

Представник позивача - Харківської міської ради, представник відповідача та треті особи в судове засідання не зявилися про дату час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується поштовими повідомленнями.

Відповідно до положень ч. 5 ст. 286 , ч.2 ст.313 Кодексу адміністративного судочинства (далі -КАС України) справа розглянута без участі відповідача та третіх осіб.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, пояснення представника прокуратури, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та відзиві на неї, прийшла до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні клопотання представника прокуратури про поновлення строку звернення до суду, суд першої інстанції виходив з того, що адміністративний позов предявлено поза межами строків, встановлених ч. 3 ст. 122 КАС України.

Суд апеляційної інстанції з даним висновком суду погоджується, з огляду на наступне.

Інститут строків звернення до адміністративного суду регламентовано ст. 122 КАС України.

Відповідно до ч.3 ст.122 КАС України для звернення до адміністративного суду суб'єкта владних повноважень встановлюється тримісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб'єкту владних повноважень право на пред'явлення визначених законом вимог. Цим Кодексом та іншими законами можуть також встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду суб'єкта владних повноважень. Отже, строк звернення до суду є строком пред'явлення позову як безпосередньо особою, право якої порушене, так і тими суб'єктами, які уповноважені законом звертатися до суду з позовом в інтересах іншої особи-носія порушеного права (інтересу).

Згідно п.3 ч. 1 ст. 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Положення пункту 3 частини першої статті 131-1 Конституції України відсилає до спеціального закону, яким мають бути визначені виключні випадки та порядок представництва прокурором інтересів держави в суді, яким є Закон України "Про прокуратуру".

Відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках: якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження; у разі відсутності такого органу. У першому випадку прокурор набуває право на представництво, якщо відповідний суб'єкт владних повноважень не здійснює захисту або здійснює неналежно.

З урахуванням наведеної норми права, виключними випадками, за яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді, є порушення або загроза порушення інтересів держави.

У Рішенні Конституційного Суду України у справі за конституційними поданнями Вищого арбітражного суду України та Генеральної прокуратури України щодо офіційного тлумачення положень статті 2 Арбітражного процесуального кодексу України (справа про представництво прокуратурою України інтересів держави в арбітражному суді) від 08.04.1999 № 3-рп/99 Конституційний Суд України, з'ясовуючи поняття "інтереси держави" висловив позицію про те, що інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб'єктів права власності та господарювання тощо (п. 3 мотивувальної частини).

Звертаючись до суду з позовом, представник прокуратури зазначив, що відомості, внесені до ЄРДР, зокрема за інформацією Департаменту територіального контролю Харківської міської ради про те, що субєкти господарювання, що здійснюють технічну інвентаризацію обєктів нерухомого майна, серед яких ФОП ОСОБА_3, зловживаючи своїми повноваженнями, незаконно видали довідки з зазначенням помилок у технічних паспортах на обєкти нерухомого майна, які стали підставою для внесення змін до реєстрів речових прав на нерухоме майно, що завдало істотної шкоди територіальній громаді міста Харкова.

Положеннями ч. 3, 4, 5 ст. 53 КАС України встановлено, що у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, вступає за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, визначених статтею 169 цього Кодексу.

У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що представник прокуратури діє як законний представник Харківської міської ради, а відлік строків звернення до суду, з урахуванням ч.3 ст.122 КАС України, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб'єкту владних повноважень право на пред'явлення визначених законом вимог.

Судовим розглядом встановлено, що підставою звернення представника прокуратури з позовом до суду стало звернення Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю до прокуратури, в якому остання повідомила про порушення порядку проведення будівельних робіт, яке полягає у неотриманні відповідної згоди та просила відповідно порушити кримінальні провадження.

При цьому, рада не повідомила причини, які перешкоджають їй самостійно захистити інтереси, які збігаються з інтересами держави.

З листа Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю від 29.01.2018 № 428/0/250-18 слідує, що про наявність порушеного права вказаний орган дізнався з листа Адміністрації Київського району Харківської міської ради, провів у грудні 2017 року відповідну перевірку, наказом від 22.12.2017 № 345 скасовано реєстрацію повідомлення про початок виконання будівельних робіт, про що, згідно вхідного штампу, 07.02.2018 повідомлено органи прокуратури.

Проте суд зауважує, що згідно п. 1.1. Додатку 134 Положення про Інспекцію державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту територіального контролю Харківської міської ради до рішення 1 сесії Харківської міської ради 6 скликання від 24.11.2010 № 07/10 (в редакції рішення від 23.09.2015 року № 1982/15) Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту територіального контролю Харківської міської ради (далі - Інспекція) є самостійним виконавчим органом, який утворюється Харківською міською радою та діє на правах відділу. Таким чином, Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту територіального контролю Харківської міської ради є виконавчим органом Харківської міської ради.

Отже про наявність порушеного права Харківська міська рада, в інтересах якої подано адміністративний позов, дізналася у грудні 2017 року - січні 2018 року, тоді як адміністративний позов предявлений у травні 2018 року, тобто поза межами строків, визначених ч.3 ст.122 КАС України.

Доводи апеляційної скарги про поважність причин пропуску звернення представника прокуратури до суду з позовом, оскільки про порушення закону останній дізнався лише 07.02.2018 з листа Департаменту територіального контролю Харківської міської ради, колегія суддів вважає необґрунтованими з вищезазначених підстав.

Посилання апелянта на рішення Європейського Суду з прав людини «Ілан проти Туреччини», «Bellet V France» колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки в даному випадку право апелянта доступу до правосуддя порушено не було та зазначає наступне.

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у ст. 6 Конвенції, не є абсолютним: воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг.

Практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа Стаббігс на інші проти Великобританії, справа Девеер проти Бельгії).

У пункті 48 рішення Європейського суду з прав людини «Пономарьов проти України» (№ 3236/03) зазначено, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

У пункті 45 рішення Європейського суду з прав людини «Перез де Рада Каванілес проти Іспанії» зазначено про те, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов'язковими для дотримання; правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності; зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (Affaire prez de Rada Cavanilles c. Espagne № 116/1997/900/1112).

Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини по справі «Ілхан проти Туреччини» зазначено, що правило встановлення обмежень звернення до суду у звязку з пропуском строку звернення повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання, слід звертати увагу на обставини справи (Ilhan v. Turkey № 22277/93).

Відтак, з метою забезпечення принципу правової визначеності та запобігання порушенню принципу верховенства права суди повинні досліджувати дотримання строку звернення до суду, причини його пропуску та послідовно застосовувати відповідні правові наслідки його спливу.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, а також причини пропуску строку звернення до суду з даним позовом, колегія суддів прийшла до висновку про те, що застосування судом наслідків пропущення строків звернення до суду не є порушенням права апелянта на доступ до суду.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 326, 327 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Керівника Харківської місцевої прокуратури № 2 залишити без задоволення .

Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 31 липня 2018 року по справі № 820/3569/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя ОСОБА_5
Судді ОСОБА_6 ОСОБА_7
Повний текст постанови складено 05.11.2018