Справа № 297/1260/18
Суддя: Святецький Віктор Валентинович
Дата ухвалення: 2018-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2018 рокуЛьвів№ 857/1202/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Святецького В.В.

суддів Гудима Л.Я., Довгополова О.М,

з участю секретаря судового засідання Гром І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Закарпатської митниці ДФС на рішення Берегівського районного суду Закарпатської області від 03 серпня 2018 року у справі № 297/1260/18 (суддя Фейір О.О., м. Берегово) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Закарпатської митниці ДФС про скасування постанови про порушення митних правил,-

В С Т А Н О В И В :

12 червня 2018 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Закарпатської митниці ДФС, в якому просив поновити строк звернення до суду та визнати протиправною і скасувати постанову у справі про порушення митних правил №1485/30500/18 від 17 квітня 2018 року, винесену заступником начальником Закарпатської митниці ДФС начальником управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії ОСОБА_2

Рішенням від 03 серпня 2018 року Берегівський районний суд Закарпатської області позов задовольнив.

Постанову заступника начальника Закарпатської митниці ДФС начальника управління протидії митним правопорушенням ОСОБА_2 про порушення митних правил № 1485/30500/18 від 17.04.2018 року відносно ОСОБА_1 скасував, а справу про порушення митних правил відносно ОСОБА_1 закрив.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, Закарпатська митниця ДФС оскаржила його в апеляційному порядку, оскільки вважає, що рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В апеляційній скарзі зазначає, що суд першої інстанції дійшов хибного висновку про те, що відповідач не надав жодних доказів на підтвердження факту надання позивачем при вїзді в Україну 24.08.2016 року документів, що посвідчують його право власності чи користування автомобілем марки «Renault Megane», реєстраційний номерний знак Чеської Республіки 6А17643 номер кузова - VF1ВА0L0G17345815, на підставі яких було оформлено ввезення даного автомобіля на територію України саме позивачем ОСОБА_1.

Роздруківка інформації з центральної бази даних ЄАІС ДФС України засвідчує, що автомобіль марки «Renault Megane», реєстраційний номерний знак Чеської Республіки 6А17643 номер кузова - VF1ВА0L0G17345815, 24.08.2016 року був переміщений по «зеленому коридору», що є елементом двоканальної системи проходження митого контролю.

Громадяни, які проходять (проїжджають) через "зелений коридор", звільняються від подання письмової митної декларації. Звільнення від подання письмової митної декларації не означає звільнення від обов'язкового дотримання порядку переміщення товарів через митний кордон України (ч. 6 ст. 366 МК України).

Згідно п.1.1 § IV наказу Держмитслужби України від 17.11.05 р. № 1118 «Про затвердження Правил митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України», зареєстрованого в Мінюсті України 25.11.05 № 1428/11708 у разі ввезення транспортних засобів на митну територію України з метою транзиту власник (або у повноважена особа) пред'являють його митному органу для проведення митного огляду й подають оригінали та ксерокопії таких документів:

1. що підтверджують право власності на ТЗ або користування ним (у тому числі з правом розпорядження);

2. реєстраційних (технічних) документів на транспортний засіб;

3. паспортних документів та інших документів, визначених законодавством України та міжнародними договорами України, що дають право па перетин державного кордону, та/або паспорта громадянина (посвідчення особи з відміткою про місце проживання); посвідки чи іншого документа про постійне (тимчасове) проживання в Україні або за кордоном тощо.

При цьому, відповідно до положень Типової технологічної схеми здійснення митного контролю автомобільних транспортних засобів перевізників і товарів, що переміщуються ними, у пунктах пропуску через державний кордон, затвердженої Постановою Кабінету Міністрів України від 21 травня 2012 р. N 451, митний контроль автомобільних транспортних засобів і товарів здійснюється виключно митними органами відповідно до законодавства, вибірково, у формах та обсязі, що визначені на підставі результатів системи управління ризиками.

Згаданими нормативними актами, що регулюють митну справу, спростовуються твердження щодо відсутності будь-яких документів на автомобіль. Оскільки визначено, що оформлення транспортного засобу здійснюється не на водія, а на власника автомобіля або уповноважену ним особу. Тому, при оформленні зобов'язання про транзит визначальним є не факт знаходження особи за кермом автомобіля, а факт зазначення такої особи у поданих документах власником транспортного засобу або уповноваженою особою.

Відповідач також звертає увагу суду на те, що Берегівським районним судом не заперечується факт слідування 24.08.2016 року через митний пост «Ужгород» у автомобілі марки «RENAULT MEGANE», реєстраційний номерний знак Чеської Республіки 6А17643 громадянина ОСОБА_1, натомість хибно констатується про відсутність доказів права ввезення вказаного автомобіля ОСОБА_1

Не може також погодитись із критичним ставленням суду до письмових пояснень ОСОБА_1, наданих відповідачем, оскільки позивач в позовній заяві зазначає, що він є угорцем за національністю, не володіє українською мовою в достатній мірі, навчався всього 4 роки в угорсько-мовній школі, виходячи з наступного.

Так, 18.03.2018 року під час відібрання письмових пояснень у гр. ОСОБА_1, посадовою особою митниці було роз'яснено останньому вимоги ст. 63 Конституції України, про що свідчить особистий підпис гр. ОСОБА_1 у відповідній графі пояснення. Також, з'ясовано чи володіє громадянин українською мовою та чи необхідно залучення перекладача. Громадянин ОСОБА_1 у відповідній графі пояснення власноручно рукописним текстом зазначив, що українською мовою «володію», послуги перекладача «не потрібні» і бажаю давати свідчення «українською» мовою та проставив свій особистий підпис.

Пояснення написано зі слів громадянина ОСОБА_1, у якому він підтвердив факт ввезення автомобіля на територію України з метою особистого користування, та пояснив, що не зміг вчасно вивезти даний транспортний засіб у зв'язку з тим, що він у несправному стані.

В кінці тексту наданого пояснення гр. ОСОБА_1 власноручно вчинив запис «з моїх слів записано вірно мною прочитано доповнень та зауважень не маю» та проставив свій особистий підпис. Написання цієї фрази з помилками аж ніяк не свідчить про незнання української мови.

Також, під час складання протоколу про порушення митних правил №1485/30500/18 громадянину ОСОБА_1 були роз'яснені його права, в тому числі про право виступати рідною мовою та користування послугами перекладача, про що свідчить його особистий підпис у відповідній графі протоколу. Протокол про порушення митних правил підписаний громадянином ОСОБА_1 без будь яких зауважень примірник якого йому вручено, про що свідчить йото особистий підпис у відповідній графі протоколу.

Крім нього, у заяві на ім'я в.о. начальника Закарпатської митниці ДФС ОСОБА_1 власноручно зазначив, що просить розглянути справу «у моїй прісутності». Оскільки ОСОБА_1 у призначену дату та час не прибув на розгляд справи, клопотань щодо перенесення розгляду справи ні від ОСОБА_1, ні від його представника не надходило, справу розглянуто без участі ОСОБА_1

Відповідно до ч. 1 ст. 20 Закону України «Про засади державної мовної політики» вільний вибір мови навчання є невід'ємним правом громадян України, яке реалізується в рамках цього Закону, за умови обовязкового вивчення державної мови в обсязі, достатньому для інтеграції в українське суспільство.

З огляду на викладене, відповідач просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України, у зв'язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд вважає, що скаргу слід задовольнити з таких підстав.

Згідно з положеннями ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд встановив та підтверджується матеріалами справи, що постановою заступника начальника Закарпатської митниці ДФС ОСОБА_2 від 17 квітня 2018 року у справі про порушення митних правил № 1485/30500/18 позивач ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч.3 ст.470 МК України та підданий адміністративному стягненню у виді штрафу у розмірі пятсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 грн.

Оскарженою постановою встановлено, що 18 березня 2018 року в зону митного контролю митного посту «Лужанка» заїхав вантажний автомобіль «Mercedes-Benz», реєстраційний номерний знак Угорщини «NPS120», де пасажиром проїжджав ОСОБА_1 В ході проведення аналітично-перевірочних заходів з використанням баз даних було встановлено, що ОСОБА_1 24 серпня 2016 року ввіз на митну територію України через пункт пропуску «Ужгород» Закарпатської митниці ДФС в режимі «транзит» з метою особистого користування автомобіль марки «Renault Megane», реєстраційний номерний знак Чеської республіки «6A17643», номер кузова VF1ВА0L0G17345815.

Однак в термін до 29 серпня 2016 року включно вищевказаний транспортний засіб з митної території України вивезений не був.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не надано доказів того, що позивач дійсно при вїзді в Україну 24 серпня 2016 року надав документи, що посвідчують його право власності чи користування автомобілем «Renault Megane». Крім того, на думку суду, позивач не володіє українською мовою в достатній мірі, навчався всього 4 роки в угорсько-мовній школі, а відтак, його не було належним чином повідомлено про розгляд справи про адміністративне правопорушення.

Такі висновки суду першої інстанції, на думку апеляційного суду, не відповідають фактичним обставинам справи, нормам матеріального і процесуального права та є помилковими.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з статтею 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Частиною 1 статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Згідно з ч. 1 ст. 318 Митного кодексу (МК) України митному контролю підлягають усі товари, транспортні засоби комерційного призначення, які переміщуються через митний кордон України.

Статтею 90 МК України визначено, що транзит - це митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома органами доходів і зборів України або в межах зони діяльності одного органу доходів і зборів без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Статтею 95 цього Кодексу встановлені строки транзитних перевезень, зокрема, для автомобільного транспорту - 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - 5 діб).

Враховуючи наведене, максимальний строк транзитного перевезення ввезеного 24.08.2016 року позивачем в режимі «транзит» автомобіля марки «Renault Megane», реєстраційний номерний знак Чеської республіки «6A17643», номер кузова VF1ВА0L0G17345815, становив десять діб, тобто позивач був зобов'язаний вивезти цей транспортний засіб особистого користування з митної території України або перевести його в інший митний режим протягом 10 днів, однак всупереч вимогам наведених вище норм не зробив цього.

Згідно із ч. 3 ст. 470 Митного кодексу України перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу органу доходів і зборів тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, громадянин ОСОБА_1, перевищив більше, ніж на десять діб, встановлений статтею 95 Митного кодексу України строк транзиту транспортного засобу, що перебував під митним контролем, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 470 Митного кодексу України.

Вчинення гр. ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.470 МК України підтверджується протоколом про ПМП №1485/30500/18 від 18.03.2018 року, витягом із баз даних ЄАІС Державної фіскальної служби України.

Про час та місце розгляду справи ОСОБА_1 було повідомлено в протоколі про порушення митних правил № 1485/30500/18 від 18.03.2018 року, під час його вручення. На розгляд справи позивач не з'явився у зв'язку із чим справу розглянуто за її відсутності.

У відповідності до п. 1.1 розділу IV наказу ДМСУ №1118 від 17.11.2005 «Про затвердження Правил митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України» у разі ввезення ТЗ, знятих з реєстраційного обліку у відповідних реєстраційних органах іноземних держав чи України, якщо ТЗ були зареєстровані в таких органах, або нових ТЗ на митну територію України з метою транзиту власник (уповноважена особа) пред'являють його митному органу для проведення митного огляду й подають оригінали та ксерокопії таких документів:

- що підтверджують право власності на ТЗ або користування ним (у тому числі з правом розпорядження);

- реєстраційних (технічних) документів на транспортний засіб (якщо він перебував на обліку в реєстраційному органі іноземної держави чи України) з відмітками про зняття транспортного засобу з обліку, якщо такі документи видаються реєстраційним органом;

- паспортних документів та інших документів, визначених законодавством України та міжнародними договорами України, що дають право на перетин державного кордону, та/або паспорта громадянина (посвідчення особи з відміткою про місце проживання); посвідки чи іншого документа про постійне (тимчасове) проживання в Україні або за кордоном тощо.

У відповідності до п. 9 розділу 1 наказу ДМСУ №1118 від 17.11.2005, не підлягає пропуску через митний кордон України транспортний засіб на який відсутні документи, що підтверджують право власності на транспортний засіб або користування ним (у тому числі з правом розпорядження)

Згідно з ч. 6 ст. 366 МК України громадяни, які проходять (проїжджають) через "зелений коридор", звільняються від подання письмової митної декларації. Звільнення від подання письмової митної декларації не означає звільнення від обов'язкового дотримання порядку переміщення товарів через митний кордон України.

Особливості митного контролю та митного оформлення ТЗ, зареєстрованих у відповідних реєстраційних органах іноземних держав, що ввозяться на митну територію України з метою транзиту регламентовано Розділом IV цих же Правил, якими передбачено, що у разі ввезення громадянином-нерезидентом з метою транзиту па митну територію України ТЗ, зареєстрованого у відповідному реєстраційному органі іноземної держави, або ввезення з цією самою метою громадянином-резидентом ТЗ, зареєстрованого постійно в цьому органі та який йому належить, що підтверджується відповідним документом про право власності на такий транспортний засіб та реєстраційним документом, декларування такого ТЗ здійснюється в усній формі.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає помилковими висновки суду першої інстанції про те, що відповідачем не надано доказів того, що позивач дійсно при вїзді в Україну 24 серпня 2016 року надав документи, що посвідчують його право власності чи користування автомобілем «Renault Megane», оскільки такий транспортний засіб декларувався в усній формі, а за відсутності необхідних документів, цей автомобіль на митну територію України в режимі «транзит» пропущено не було б.

Апеляційний суд також не бере до уваги покликання позивача на те, що він не володіє українською мовою, оскільки наведене спростовується матеріалами справи.

Так, згідно наданого пояснення від 18.03.2018 року, яке засвідчене її особистим підписом позивача, він є громадянином України, народився в Україні 25.09.1989 року в м. Берегово Закарпатської області, по національності є українцем, українською мовою володіє, послуг перекладача не потребує і бажає давати свідчення українською мовою. Протокол про ПМП також підписаний ОСОБА_1 без будь-яких зауважень, що передбачає розуміння позивачем підписаного тексту.

На думку суду, посилання позивача на те, що ніяких дій щодо ввезення вказаного автомобіля на митну територію України він не здійснював, не володіє українською мовою, свідчать лише про спробу уникнути адміністративної відповідальності за вчинення порушення митних правил.

Колегія суддів дійшла висновку, що позивачем перевищено встановлений Митним кодексом України строк доставки транспортного засобу, що перебуває під митним контролем, до митного органу призначення терміном більше ніж десять діб, а обставини непереборної сили, які би перешкодили йому виконати вимоги законодавства України, були відсутні.

Таким чином, в діях ОСОБА_1 присутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.470 Митного кодексу України, а тому постанова заступника начальника Закарпатської митниці ДФС ОСОБА_2 від 17 квітня 2018 року у справі про порушення митних правил № 1485/30500/18 є законною та обґрунтованою.

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства (КАС) України визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно зясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ч.1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір неповно зясував обставини, що мають значення для справи та неправильно застосував норми матеріального права, а тому вважає правильним скасувати судове рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Керуючись статтями 229, 243, 272, 286, 308, 310, 315, 317, 321, 322 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Закарпатської митниці ДФС задовольнити.

Рішення Берегівського районного суду Закарпатської області від 03 серпня 2018 року у справі № 297/1260/18 - скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий суддя ОСОБА_3
судді ОСОБА_4
ОСОБА_5
Повне судове рішення складено 05 листопада 2018 року.