Справа № 826/7577/16
Суддя: Пащенко К.С.
Дата ухвалення: 2018-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

05 листопада 2018 року № 826/7577/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Пащенка К.С., за участю секретаря судового засідання Легейди Я.А., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом до про представники сторін: ОСОБА_1 Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» Чернявської Олени Степанівни визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії позивача - ОСОБА_2.; відповідача - Голдецька Ю.В.,
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач або ОСОБА_1.) звернулася до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» Чернявської Олени Степанівни (надалі - позивач або «Банк «Фінанси та Кредит»), у якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Банк «Фінанси та Кредит» Чернявської Олени Степанівни щодо не включення ОСОБА_1, проживаючої за адресою АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 до переліку вкладників АТ «Банк «Фінанси та Кредит», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб;

- зобов`язати уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Банк «Фінанси та Кредит» Чернявську Олену Степанівну надати додаткову інформацію до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо вкладника ОСОБА_1, проживаючої за адресою АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, стосовно якої необхідно здійснити виплату відшкодування коштів за вкладом за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Мотивуючи позовні вимоги позивач зазначила, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «ВЕНБЕСТ», як Кредитором, та нею, як Новим кредитором, було укладено Договір про заміну кредитора в Договорі № 30/105485 на розрахунково-касове обслуговування від 18.03.2008. А тому вважає, що в Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб існують законні підстави для надання Фонду додаткової інформації щодо неї, як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладом у АТ «Банк «Фінанси та Кредит» за рахунок Фонду, а також включення Позивача до Списку вкладників АТ «Банк «Фінанси та Кредит», які мають право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами, за рахунок коштів Фонду.

У своїх письмових запереченнях на позов відповідач зазначив, що відповідно до норм Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» юридичних осіб не наділено правом на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, таким чином таке право не могло перейти до нового кредитора на підставі договору про заміну кредитора. Також, відповідно до «Правил формування та ведення баз даних про вкладників», затверджених Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 3 від 09.07.2012 не передбачено порядок та підстави внесення до переліку вкладників будь-яких нових кредиторів за Договорами про заміну кредитора. Крім того, позивача, як нового кредитора не ідентифіковано працівником банку у відповідності до вимог Інструкції «Про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах», із заявою про включення до реєстру вкладників, відкриття рахунку та укладання договору вкладу (рахунку) позивач не звернувся, завірену належним чином копію договору про заміну кредитора в договорі - не надав, оригінал договору не пред`являв. Просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Разом з тим, від відповідача також надійшло клопотання про закриття провадження в адміністративній справі вмотивоване тим, що спірні правовідносини підлягають розгляду в порядку іншого судочинства та не відносяться до юрисдикції адміністративних судів.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 20.05.2016 (суддя Літвінова А.В.) відкрито провадження у адміністративній справі № 826/7577/16 та призначено до судового розгляду.

Відповідно до розпорядження щодо призначення повторного автоматизованого розподілу справ від 10.10.2017 № 6204 справу передано на розгляд судді Пащенку К.С.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 23.10.2017 (суддя Пащенко К.С.) судом прийнято справу до провадження та призначено до судового розгляду у судове засідання на 28.11.2017.

28.11.2017 у судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні відкликав клопотання про закриття провадження у справі, та просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Судом, з урахуванням клопотань представників сторін про здійснення розгляду справи в порядку письмового провадження, ухвалено про перехід до стадії письмового провадження на підставі ч. 4 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства (по тесту - КАС України).

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

18.03.2008 між ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ВЕНБЕСТ» було укладено договір № 30/105485 на розрахунково-касове обслуговування, за умовами якого Банк відкриває Клієнту поточний рахунок у національній валюті № НОМЕР_2 (нижче - Рахунок), та зобов'язується здійснювати його розрахунково-касове обслуговування, а Клієнт зобов'язується оплачувати послуги Банку згідно Тарифів Банку в порядку і на умовах, визначених договором.

15.09.2015 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ВЕНБЕСТ», як Кредитором, та ОСОБА_1, як Новим кредитором, було укладено договір про заміну кредитора в договорі № 30/105485 на розрахунково-касове обслуговування від 18.03.2008 (по тексту - Договір про заміну кредитора).

Відповідно п. 1.1 Договору про заміну кредитора, Кредитор відступає Новому кредитору своє право вимоги за договором № 30/105485 на розрахунково-касове обслуговування від 18.03.2008 (в подальшому - Договір банківського обслуговування) укладеного між Кредитором та ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит». Також, відповідно до п. 1.2 Договору про заміну кредитора визначено обсяг прав, що переходять від Кредитора до Нового кредитора, а саме: пункт 1.2.1 Договору про заміну кредитора, визначає, що грошові кошти на рахунку № НОМЕР_2, відкритому згідно Договору банківського обслуговування (далі - Рахунок), у розмірі 210 228 (двісті десять тисяч двісті двадцять вісім) грн. 54 коп. переходять у власність Нового кредитора. Пунктом 1.2.2 Договору про заміну кредитора, новий кредитор самостійно розпоряджається грошовими коштами на Рахунку.

Як вбачається із матеріалів справи, у своєму листі № 1393 від 16.09.2015 Товариство з обмеженою відповідальністю «ВЕНБЕСТ» письмово повідомило ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» про укладення Договору про заміну кредитора та про набуття ОСОБА_1 права власності на грошові кошти, що знаходяться на рахунку № НОМЕР_2 у сумі 210 228 грн. 54 коп. Вхідний номер про отримання листа АТ «Банк «Фінанси та Кредит»: «Відділення № 30 м. Київ, № 30/852 від 16.09.2015».

Постановою Правління Національного банку України № 512 від 17.09.2015 ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» віднесено до категорії неплатоспроможних.

Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 17.09.2015 прийнято рішення № 171 «Про запровадження тимчасової адміністрації в АТ «Банк «Фінанси та Кредит» та делегування повноважень тимчасовому адміністратору банку». Згідно цього рішення виконавчої дирекції Фонду у ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» запроваджено тимчасову адміністрацію, призначено уповноважену особу Фонду Чернявську Олену Степанівну.

Як зазначає позивач, заміна кредитора у зобов'язанні відбулась до введення у Відповідача тимчасової адміністрації та з відповідним інформуванням останнього про цю зміну.

Так, 22.09.2015 позивач подала заяву про виплату коштів за договором банківського рахунку, однак жодної відповіді та реагування від Відповідача не відбулось.

15.10.2015 Товариство з обмеженою відповідальністю «ВЕНБЕСТ» повторно письмово проінформувало відповідача про укладення Договору про заміну кредитора та про правомірність набуття позивачем права власності на кошти товариства, що знаходяться на рахунку № НОМЕР_2 у сумі 210 228 грн. 54 коп., однак жодної відповіді від відповідача не прослідувало.

В листопаді 2015 року позивачу стало відомо, що розпочинаються виплати вкладникам АТ «Банк «Фінанси та Кредит», однак ОСОБА_1 відсутня в будь-яких списках, переліках вкладників АТ «Банк «Фінанси та Кредит», які мають право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами, за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

20.11.2015 позивач знову звернувся до відповідача та до Фонду із заявою про включення до реєстру та відшкодування грошових коштів.

Проте, Уповноваженою особою Фонду не було включено позивача до списку вкладників, які отримують кошти в межах гарантованої суми за рахунок цільової позики Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у порядку, передбаченому пунктом 7 розділу 2 Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 14 від 09.08.2012.

Постановою Правління Національного банку України № 898 від 17.12.2015 № 898 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» банківську ліцензію відкликано та вирішено ліквідувати Банк.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №230 від 18.12.2015 «Про початок процедури ліквідації АТ «Банк «Фінанси та Кредит» та делегування повноважень ліквідатора банку» розпочато процедуру ліквідації Банку.

Як зазначає позивач 03.02.2016 за попереднім записом було проведено робочу зустріч з Уповноваженою особою Фонду щодо включення позивача до відповідних списків/переліків вкладників. Проте вирішити вказане питання в досудовому порядку позивачу не вдалось.

ОСОБА_1 вважає, що в Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб існують законні підстави для надання Фонду додаткової інформації щодо неї, як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладом у АТ «Банк «Фінанси та Кредит» за рахунок Фонду, а також включення позивача до Списку вкладників АТ «Банк «Фінанси та Кредит», які мають право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами, за рахунок коштів Фонду, що стало підставою для звернення до суду з відповідним позовом.

Вирішуючи спір по суті, суд зазначає таке.

Спірні правовідносини, що склалися між сторонами, регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначає правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (в редакції Закону на момент виникнення спірних правовідносин), вклад - це кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти.

Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку (ч. 1 ст. 3 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»).

За приписами частини першої статті 4 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», основним завданням Фонду є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

Згідно з частиною першою статті 26 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Виконання зобов'язань Фонду перед вкладниками здійснюється Фондом з дотриманням вимог щодо найменших витрат Фонду та збитків для вкладників у спосіб, визначений цим Законом, у тому числі шляхом передачі активів і зобов'язань банку приймаючому банку, продажу банку, створення перехідного банку протягом дії тимчасової адміністрації або виплати відшкодування вкладникам у строк, встановлений цим Законом.

Виплата відшкодування здійснюється з урахуванням сум, сплачених вкладнику протягом дії тимчасової адміністрації у банку.

Гарантії Фонду не поширюються на відшкодування коштів за вкладами у випадках, передбачених цим Законом.

У відповідності до частини другої статті 26 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

За приписами частини четвертої статті 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», Фонд не відшкодовує кошти: 1) передані банку в довірче управління; 2) за вкладом у розмірі менше 10 гривень; 3) за вкладом, підтвердженим ощадним (депозитним) сертифікатом на пред'явника; 4) розміщені на вклад у банку особою, яка є пов'язаною з банком особою або була такою особою протягом року до дня прийняття Національним банком України рішення про віднесення такого банку до категорії неплатоспроможних (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України «Про банки і банківську діяльність», - протягом року до дня прийняття такого рішення); 5) розміщені на вклад у банку особою, яка надавала банку професійні послуги як аудитор, оцінювач, у разі якщо з дня припинення надання послуг до дня прийняття Національним банком України рішення про віднесення такого банку до категорії неплатоспроможних не минув один рік (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України «Про банки і банківську діяльність», - один рік до дня прийняття такого рішення); 6) розміщені на вклад власником істотної участі банку; 7) за вкладами у банку, за якими вкладники на індивідуальній основі отримують від банку проценти за договорами, укладеними на умовах, що не є поточними ринковими умовами відповідно до статті 52 Закону України "Про банки і банківську діяльність", або мають інші фінансові привілеї від банку; 8) за вкладом у банку, якщо такий вклад використовується вкладником як засіб забезпечення виконання іншого зобов'язання перед цим банком, у повному обсязі вкладу до дня виконання зобов'язань; 9) за вкладами у філіях іноземних банків; 10) за вкладами у банківських металах; 11) розміщені на рахунках, що перебувають під арештом за рішенням суду.

Отже, з аналізу норм чинного законодавства вбачається, що після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку, вкладники набувають право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах 200 000 грн., за винятком вичерпного переліку підстав, передбачених частиною четвертою статті 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»

Разом з тим, положенням частин першої-третьої, п'ятої, шостої статті 27 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» встановлено, що Уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Нарахування відсотків за вкладами припиняється в останній день перед початком процедури виведення Фондом банку з ринку (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України «Про банки і банківську діяльність», - у день прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку).

Уповноважена особа Фонду протягом одного робочого дня (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України «Про банки і банківську діяльність», - протягом 15 робочих днів) з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, з визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.

Уповноважена особа Фонду зазначає у переліку вкладників суму відшкодування для кожного вкладника.

Уповноважена особа Фонду протягом одного робочого дня (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України «Про банки і банківську діяльність», - протягом 15 робочих днів) з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує переліки вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4-11 частини четвертої статті 26 цього Закону.

За приписами пунктів 3, 4 розділу ІІІ Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 09.08.2012 № 14, Уповноважена особа Фонду протягом одного робочого дня (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України «Про банки і банківську діяльність», - протягом 15 робочих днів) з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує та подає до Фонду: перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду (далі - Перелік) (додаток 8), із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню; переліки вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4 - 8, 11 частини четвертої статті 26 Закону.

Переліки вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів: 4 - 6 частини четвертої статті 26 Закону - подаються за структурою інформаційного рядка файла «N»; 7, 8 і 11 частини четвертої статті 26 Закону - подаються за структурою інформаційного рядка файла «М».

Перелік складається станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Визначений у Переліку залишок гарантованої суми надається з урахуванням розрахункових сум, сплачених вкладнику протягом дії тимчасової адміністрації у неплатоспроможному банку.

Якщо вкладник не отримав свої вклади у межах суми граничного розміру відшкодування протягом дії тимчасової адміністрації, така сума відшкодування включається до Переліку.

Згідно з пунктом 6 Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, протягом процедури ліквідації уповноважена особа Фонду може надавати до Фонду додаткову інформацію про вкладників стосовно: зменшення (збільшення) кількості вкладників, яким необхідно здійснити виплати відшкодування; зміни розміру належних їм сум; зміни особи вкладника; змін реквізитів вкладників; змін розміру сум разом із змінами реквізитів вкладників. Додаткова інформація надається окремими файлами залежно від її типу.

Отже, протягом одного дня з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку уповноважена особа Фонду формує та подає до Фонду, зокрема, повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду та перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом, проте протягом процедури ліквідації уповноважена особа Фонду може надавати до Фонду додаткову інформацію про вкладників, яким необхідно здійснити виплати відшкодування.

Як зазначено вище, позивач стверджує, що на підставі укладеного Договору про заміну кредитора за договором № 30/105485 на розрахунково - касове обслуговування від 18.03.2008 у неї, як Нового кредитора, виникло право кредитора по Договору банківського рахунку, зокрема надано право самостійного розпорядження грошовими коштами на рахунку № НОМЕР_2 та набуто право власності на грошові кошти на Рахунку у розмірі 210 228 (двісті десять тисяч двісті двадцять вісім) грн. 54 (п'ятдесят чотири) коп.

Пунктами 3, 4 частини 1 статті 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначено зміст понять «вклад» та «вкладник». Зокрема, визначено, що вклад це кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти; вкладник це фізична особа (у тому числі фізична особа - підприємець), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

Стосовно питань укладення вище зазначеного договору, а також порушення прав позивача, суд вказує наступне.

У відповідності до ст.ст. 514, 515 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України), до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інакше не встановлено договором чи законом. Зміна кредитора не допускається у зобов'язаннях, нерозривно пов'язаних з особою кредитора.

Відповідно до ч. 1 ст. 1066, ч. 1 ст. 1067 ЦК України, за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Договір банківського рахунку укладається для відкриття клієнтові або визначеній ним особі рахунка у банку на умовах, погоджених сторонами.

Згідно ст. 1068 ЦК України, банк зобов'язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка.

Банк зобов'язаний зарахувати грошові кошти, що надійшли на рахунок клієнта, в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не встановлений договором банківського рахунка або законом.

Банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом.

Стаття 1071 ЦК України визначає перелік підстав списання грошових коштів з рахунка клієнта. Так, банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження. Грошові кошти можуть бути списані з рахунка клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених законом чи договором між банком і клієнтом.

Із аналізу наведених норм вбачається, що за договором банківського рахунка грошове зобов'язання банку перед клієнтом (власником рахунка) в межах коштів, розміщених на рахунку, може виникнути лише після направлення розпорядження клієнта на відповідну грошову суму.

Аналогічний висновок слідує з положень Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою правління НБУ від 12 листопада 2003 року № 492, пунктом 1.8 якої передбачено, що банки відкривають своїм клієнтам за договором банківського рахунку поточні рахунки, за договором банківського вкладу - вкладні (депозитні) рахунки.

Поточний рахунок - рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання грошей і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства України.

Вкладний (депозитний) рахунок - рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання грошей, що передаються клієнтом в управління на встановлений строк або без зазначення такого строку під визначений процент (дохід) і підлягають поверненню клієнту відповідно до законодавства України та умов договору.

Тобто, поточні рахунки відкриваються на конкретну особу за умови надання відповідних документів. Можливості зміни власника рахунка Інструкцією № 492 не передбачено.

Разом з тим, вимоги щодо формування банками бази даних про вкладників, накопичення та збереження банками інформації про вкладників, підстави внесення змін, а також порядок ведення Фондом узагальненої бази даних про вкладників передбачено «Правилами формування та ведення баз даних про вкладників», затвердженої Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 3 від 09.07.2012.

Так, відповідно до п.п. 1, 2 Глави ІІ «Правил формування та ведення баз даних про вкладників» передбачено, що база даних складається з інформації про вкладників, яка введена до цієї бази відповідно до укладених з банком договорів банківського вкладу та банківського рахунку. Дані про вкладника мають бути введені до бази даних в день укладення з вкладником договору та відкриття відповідного рахунку.

У базі даних зазначаються такі дані про вкладника: прізвище, ім'я та по батькові (за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків, серія і номер паспорту (або іншого документа, що посвідчує особу), дата видачі та орган, що його видав; місце проживання або місце перебування фізичної особи, дату укладення договору; дата закінчення строку дії договору; номер договору з вкладником; номер рахунку, на якому обліковується вклад (п. 2 Глави ІІІ вказаного Положення).

З наведених нормативних приписів не слідує про порядок та підстави внесення до переліку вкладників будь-яких нових кредиторів за договорами про відступлення права вимоги.

Крім того, як встановлено судом та не спростовано позивачем, ОСОБА_1 до банку не було подано належним чином завіреної копії паспорту та інших документів, а тому особу нового кредитора не ідентифіковано працівниками банку у відповідності до вимог Інструкції «Про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах», що підтверджується зокрема й описами вкладення в цінні листи, де в найменуваннях вкладених документів не міститься копії паспорту ОСОБА_1

Відповідно до довідки наданої Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Банк «Фінанси та Кредит» за вих. № 3-131100/11563 від 28.10.2016 зазначено, що в переліку (реєстрі) вимог кредиторів АТ «Банк «Фінанси та Кредит» вимоги ОСОБА_1 відсутні.

При цьому, згідно з наявною в матеріалах справи копією виписки по особовому рахунку за період з 15.09.2015 по 25.04.2016 убачається, що рахунок відкрито на ТОВ «ВЕНБЕСТ», а не на ОСОБА_1 При цьому, доказів щодо зміни власника рахунку, позивачем суду не надано.

Таким чином, виходячи з системного аналізу зазначених вище норм та фактичних обставин справи, суд приходить до висновку, що позивач не є вкладником АТ «Банк «Фінанси та Кредит» за Договором про заміну кредитора в договорі № 30/105485 на розрахунково - касове обслуговування від 18.03.2008 в розумінні Закону № 4452-VI, а відтак гарантії, визначені ст. 26 Закону № 4452-VI, на неї поширені бути не можуть.

Подібна правова позиція в питаннях «відступлення права вимоги та заміни кредитора у зобов'язанні іншою особою» викладена Вищим адміністративним судом України в ухвалі від 29 березня 2017 року по справі № 826/19889/15 та в постанові Київського апеляційного адміністративного суду від 03 вересня 2018 року (справа № 826/8030/16).

У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідачем доведено відсутність протиправності дій зі свого боку щодо не включення позивача до списку вкладників, які мають право на відшкодування коштів у АТ «Банк «Фінанси та Кредит» згідно Договору про заміну кредитора в договорі № 30/105485 на розрахунково - касове обслуговування від 18.03.2008 за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Статтею 90 КАС України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Надаючи оцінку кожному окремому специфічному доводу всіх учасників справи, що мають значення для правильного вирішення адміністративної справи, суд застосовує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).

Наведена позиція ЄСПЛ також застосовується у практиці Верховним Судом, що, як приклад, відображено у постанові від 28 серпня 2018 року (справа № 802/2236/17-а).

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають, адже, як встановлено судом, правові підстави для включення позивача до переліку вкладників відсутні.

На підставі викладеного, керуючись статтями 6, 72- 77, 241- 246, 250, 255 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити повністю.

Рішення, відповідно до ст. 255 КАС України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано, а у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного ухвали.

Відповідно до пп. 15.5 п. 1 Розділу VII Перехідні положення КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Окружний адміністративний суд міста Києва.

Суддя К.С. Пащенко