Справа № 607/11215/17
Суддя: Довгополов Олександр Михайлович
Дата ухвалення: 2018-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2018 рокуЛьвів№ 857/656/18

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Довгополова О.М.,

суддів Гудима Л.Я., Святецького В.В.,

з участю секретаря судового засідання Федак С.Р.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 червня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Відділу Державного архітектурно-будівельного контролю Тернопільської міської ради про визнання незаконним та скасування припису, -

суддя (судді) в суді першої інстанції ОСОБА_2,

час ухвалення рішення: 09:44:15,

місце ухвалення рішення м. Тернопіль,

дата складання повного тексту рішення не вказана,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Тернопільської міської ради в особі відділу державного архітектурно будівельного контролю, в якому просив суд про визнання незаконним та скасування припису про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 11 липня 2017 року, винесений стосовно нього.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 червня 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення мотивоване тим, що посадова особа відповідача, виносячи припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил від 11 липня 2017 року, діяла відповідно до вимог чинного законодавства. Вимагаючи від позивача до 11.09.2017 року привести обєкт «Добудова до квартири 12 багатоквартирного житлового будинку за адресою вул. Дубовецька, 5 в м. Тернополі відповідно до вимог Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» представник Відділу державного архітектурно-будівельного контролю Тернопільської міської ради ставив за мету усунення виявлених порушень, а не вказував хід виконання припису, тому виключно від ОСОБА_1 залежало чи він отримає документ, що посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою, на якій він облаштував добудову до квартири АДРЕСА_1, отримає дозвільні документи в органів держбудінспекції та виготовить проектну документацію, або ж демонтує самовільно побудовану добудову, виконавши вимоги припису.

Не погодившись із ухваленим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, у якій, з посиланням на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що законодавець чітко встановив порядок та спосіб знесення самочинно збудованих обєктів, яке проводиться лише на підставі рішення суду, а не так , як зазначено в оскаржуваному рішенні, на підставі припису відділу державного архітектурно-будівельного контролю.

В звязку з відсутністю клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю, колегія суддів відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (частина перша статті 308 КАС України).

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що подана скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, в період з 03.07.2017р. по 14.07.2017р. головними спеціалістами - інспекторами відділу ДАБК ТМР відповідно до п.6 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою КМУ від 23.05.2011 р. №553, на підставі наказу начальника відділу ДАБК ТМР №128 від 03.07.2017 р. та звернення ОСОБА_1 проведено позапланову перевірку дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил на об'єкті за адресою вул. Дубовецька, 5 в м. Тернополі.

Як вбачається із витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 26.10.2015 року ОСОБА_1 належить на праві власності квартира №12 будинку по вул. Дубовецька, 5 в м. Тернополі.

За результатами перевірки складено акт перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 11.07.2017р. та припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 11 липня 2017 року.

Під час перевірки встановлено, що на об'єкті влаштовано фундамент до кв.12 багатоквартирного житлового будинку по вул. Дубовецька, 5 в м. Тернополі без відповідних дозвільних документів органів держбудінспекції, без проектної документації, затвердженої у встановленому законодавством порядку, чим порушено п.1 ст.36 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності» та абз.1 п.5 постанови Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 року за №466 «Деякі питання виконання підготовчих і будівельних робіт».

На виконання припису поставлено вимогу до 11.09.2017 року привести обєкт «Добудова до квартири 12 багатоквартирного житлового будинку за адресою вул. Дубовецька, 5 в м. Тернополі до вимог Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції і вважає його таким, що відповідає правильно застосованим нормам матеріального та процесуального права з огляду на наступне.

Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить із того, що згідно із п. 1 ч. 1 ст. 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» державний архітектурно-будівельний контроль - сукупність заходів, спрямованих на дотримання замовниками, проектувальниками, підрядниками та експертними організаціями вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт.

Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 5 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого Постановою Кабміну від 23.05.2011 № 553 (далі - Порядок), державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється у порядку проведення планових та позапланових перевірок за територіальним принципом.

Позаплановою перевіркою вважається перевірка, яка не передбачена планом роботи органу державного архітектурно-будівельного контролю (п. 7 Порядку).

Підставами для проведення позапланової перевірки є: подання суб'єктом містобудування письмової заяви про проведення перевірки об'єкта будівництва або будівельної продукції за його бажанням; необхідність проведення перевірки достовірності даних, наведених у повідомленні та декларації про початок виконання підготовчих робіт, повідомленні та декларації про початок виконання будівельних робіт, декларації про готовність об'єкта до експлуатації, протягом трьох місяців з дня подання зазначених документів; виявлення факту самочинного будівництва об'єкта; перевірка виконання суб'єктом містобудівної діяльності вимог приписів органів державного архітектурно-будівельного контролю; вимога Держархбудінспекції про проведення перевірки; звернення фізичних чи юридичних осіб про порушення суб'єктом містобудування вимог містобудівного законодавства; вимога правоохоронних органів про проведення перевірки (п. 7 Порядку).

Підготовчі та будівельні роботи, які не відповідають вимогам законодавства, будівельним нормам, стандартам і правилам, містобудівним умовам та обмеженням, затвердженому проекту або будівельному паспорту забудови земельної ділянки, виконуються без набуття права на їх виконання, підлягають зупиненню до усунення порушень законодавства у сфері містобудівної діяльності (п. 11 Порядку).

За результатами державного архітектурно-будівельного контролю посадовою особою органу державного архітектурно-будівельного контролю складається акт перевірки відповідно до вимог, установлених цим Порядком (п. 16 Порядку).

У разі виявлення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил, крім акта перевірки, складається протокол, видається припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил або припис про зупинення підготовчих та/або будівельних робіт (далі - припис) (п. 17 Порядку).

Як слідує з матеріалів справи, усі вищенаведені норми працівником відділу державного архітектурно-будівельного контролю при винесенні оскаржуваного припису були дотримані, зокрема за результатами перевірки складено акт перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 11.07.2017р. та припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 11 липня 2017 року.

Відповідно до абз. 2 п. 5 Порядку виконання підготовчих та будівельних робіт, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 №466, будівельні роботи можуть виконуватися замовником після отримання документа, що посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою, або договору суперфіцію та: подання повідомлення про початок виконання будівельних робіт - щодо об'єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об'єктів з незначними наслідками (СС1) та об'єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта.

Відповідно до п.5 ст.26 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», проектування та будівництво об'єктів здійснюється власниками або користувачами земельних ділянок у такому порядку:

1) отримання замовником або проектувальником вихідних даних;

2) розроблення проектної документації та проведення у випадках, передбачених статтею 31 цього Закону, її експертизи;

3) затвердження проектної документації;

4)виконання підготовчих та будівельних робіт;

5)прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів;

6)реєстрація права власності на об'єкт містобудування.

Відповідно до ч.11 ст.1 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності», проектна документація - затверджені текстові та графічні матеріали, якими визначаються містобудівні, об'ємно-планувальні, архітектурні, конструктивні, технічні, технологічні вирішення, а також кошториси об'єктів будівництва.

Згідно п.1 ст.36 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності» право на виконання підготовчих робіт (якщо вони не були виконані раніше згідно з повідомленням про початок виконання підготовчих робіт) і будівельних робіт на обєктах, що за класом наслідків (відповідальності) належать до обєктів з незначними наслідками (СС1), обєктах, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта, надається замовнику та генеральному підряднику чи підряднику (у разі якщо будівельні роботи виконуються без залучення субпідрядників) після подання повідомлення про початок виконання будівельних робіт.

Судом встановлено, що позивачем жодним чином не підтверджено факту наявності у нього проектної документації, необхідної для добудови до квартири 12 багатоквартирного житлового будинку за адресою вул. Дубовецька, 5 в м. Тернополі. В матеріалах справи відсутні будь-які надані скаржником докази вчинення самочинного будівництва, натомість такий у своїй апеляційній скарзі вказує лише на порушення процедури винесення припису та незрозумілість його змісту.

Щодо посилання скаржника на факт вказівки працівника відділу державного архітектурно-будівельного контролю щодо знесення самочинно збудованого обєкта, суд зазначає наступне.

Згідно ч. 1 ст. 376 Цивільного кодексу України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Згідно ч. 1 ст. 38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» у разі виявлення факту самочинного будівництва обєкта, перебудова якого з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб, істотного порушення будівельних норм є неможливою, посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю видає особі, яка здійснила (здійснює) таке будівництво, припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил з визначенням строку для добровільного виконання припису.

У разі якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимоги, встановлені у приписі, орган державного архітектурно-будівельного контролю подає позов до суду про знесення самочинно збудованого обєкта та компенсацію витрат, повязаних з таким знесенням.

Тобто даною статтею чітко визначено порядок усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил. Такого порядку було дотримано при винесенні оскаржуваного припису, зокрема виносячи припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил представник Відділу державного архітектурно-будівельного контролю Тернопільської міської ради ставив за мету усунення виявлених порушень, а не вказував хід виконання припису. Тому твердження скаржника щодо необхідності наявності судового рішення у випадку спірних правовідносин є безпідставним, так як даним приписом не встановлювався обовязок знесення самочинно збудованого обєкта.

Оцінивши подані сторонами докази в їх сукупності, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що вимоги ОСОБА_1 є необґрунтованими та не відповідають дійсним обставинам справи, так як виключно від позивача залежало чи отримає він документ, що посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою, на якій він облаштував добудову до квартири №12 АДРЕСА_2 в м.Тернополі, отримає дозвільні документи в органів держбудінспекції та виготовить проектну документацію, або ж демонтує самовільно побудовану добудову, виконавши вимоги припису.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і не дають підстав стверджувати про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду без змін.

Керуючись ст. ст. 308, 311, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. ст. 316, 321, 322, ч. 1 ст. 325 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 червня 2018 року у справі № 607/11215/17 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Відділу Державного архітектурно-будівельного контролю Тернопільської міської ради про визнання незаконним та скасування припису залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня її прийняття (проголошення), а у разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя ОСОБА_3
судді ОСОБА_4
ОСОБА_5
Повне судове рішення складено 05.11.2018 р.