Справа № 813/1676/18
Суддя: Сапіга Віталій Петрович
Дата ухвалення: 2018-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2018 рокуЛьвів№ 857/1221/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Сапіги В.П.,

суддів: Довгої О.І., Кузьмича С.М.,

за участі: секретаря судових засідань ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 09 липня 2018 року з питань забезпечення адміністративного позову, постановлену під головуванням судді Лунь З.І. в порядку письмового провадження, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Дрогобицької міської ради, Виконавчого комітету Дрогобицької міської ради, третя особа Департамент міського господарства Дрогобицької міської ради про визнання протиправною бездіяльність, визнання протиправним і скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулася в суд з адміністративним позовом до Дрогобицької міської ради Львівської області, Виконавчого комітету Дрогобицької міської ради Львівської області третя особа Департамент міського господарства Дрогобицької міської ради, в якому просить суд: визнати протиправною бездіяльність Дрогобицької міської ради Львівської області щодо розгляду заяви позивача від 11.09.2017 за вх.№07/є-3829 про затвердження проекту землеустрою та передачу земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель та споруд площею 840 кв.м. по Бориславській в м.Дрогобичі позивачу у власність; зобов'язати Дрогобицьку міську раду Львівської області повторно на найближчій (наступній) сесії Дрогобицької міської ради Львівської області прийняти рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель та споруд площею 840 кв.м. по Бориславській в м.Дрогобичі та передати позивачу у власність; визнати протиправним та скасувати рішення Виконавчого комітету Дрогобицької міської ради Львівської області від 23.11.2017 №264, яким надано дозвіл Департаменту міського господарства Дрогобицької міської ради Львівської області на будівництво спортивного майданчика «Найкраще дозвілля для родини» на Бориславській в м.Дрогобичі.

04.07.2018 позивач подав до суду клопотання про забезпечення позову, в якому просить заборони Департаменту міського господарства Дрогобицької міської ради Львівської області та будь-яким іншим особам вчиняти будь-які дії щодо проведення будівельних та інших робіт щодо будівництва спортивного майданчика «Найкраще дозвілля для родини» на спірній земельній ділянці, розташованій по вул.Бриславська,8 в м.Дрогобичі Львівської області, орієнтованою площею 1208,38 кв.м. до набрання законної сили рішенням у даній справі; зупинення дії п.1.5 Рішенням виконавчого комітету Дрогобицької міської ради від 23.11.2017 №264, яким надано дозвіл Департаменту міського господарства Дрогобицької міської ради Львівської області на будівництво спортивного майданчика «Найкраще дозвілля для родини» на спірній земельній ділянці, розташованій по вул.Бриславська,8 в м.Дрогобичі Львівської області, орієнтованою площею 1208,38 кв.м. до набрання законної сили рішенням у даній справі.

Клопотання обґрунтоване тим, що у разі задоволення судом позовних вимог без вжиття заходів, відновлене порушене право позивача буде унеможливлене або потребуватиме значних зусиль часу та витрат для його відновлення. Також вважає, що вказані дії відповідача можуть завдати істотної шкоди правам, свободам та інтересам позивача.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 09.07.2018 відмовлено у задоволенні клопотання позивача про забезпечення адміністративного позову.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, вважаючи оскаржувану ухвалу постановленою з порушенням норм процесуального права, незаконною, необєктивною, упередженою та такою, що не відповідає фактичним обставинам справи, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати зазначену ухвалу суду та прийняти нову, якою задовольнити заявлене клопотання про забезпечення адміністративного позову.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що приймаючи оскаржувану ухвалу, суд абсолютно формально та однобічно дійшов висновку про те, що вжиттям такого заходу забезпечення позову фактично ухвалює рішення без розгляду справи по суті, що не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову, а тому у задоволенні клопотання відмовив.

Зважаючи на те, що відповідачами та третьою особою вчиняються всі дії, спрямовані на виконання оспорюваного рішення, вважає, що існує очевидна небезпека заподіяння шкоди її правам, свободам та інтересам до ухвалені рішення в адміністративній справі, відновлення яких у майбутньому потребуватиме затрати значних зусиль та витрат як для неї так і для відповідачів.

Користуючись наданим правом, представник відповідачів подав відзив на апеляційну скаргу, в якому заперечує зміст і вимоги апеляційної скарги. Вважає, що оскаржувана ухвала суду є законною та обґрунтованою. Погоджується з позицією суду, що подання адміністративного позову, предметом якого є скасування рішень субєкта владних повноважень, не може слугувати беззаперечним доказом того, що такі є очевидно протиправними. Зазначає, що апелянт не довів, що оскаржуване судове рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, ним не надано належних доказів, які б слугували підставою для задоволення заяви про забезпечення позову. У звязку з наведеним просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду без змін.

Відповідачі, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, в судове засідання апеляційного суду не зявились, що у відповідності до ч.2 ст.313 КАС України не перешкоджає розгляду справи за їх відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача по справі, пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах її доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 3 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Так, приймаючи рішення про відмову у вжитті заходів забезпечення адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що за змістом поданої заяви про забезпечення позову відсутні об'єктивні докази, які б свідчили про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам та інтересам заявника до ухвалення рішення в адміністративній справі, неможливості захисту цих прав та інтересів без вжиття таких заходів.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується із таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи визначених законом заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому постанови суду, якщо її буде прийнято на користь позивача.

Частиною 2 статті 150 КАС України передбачено, що забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Відповідно до ч.1 ст.151 КАС України визначено види забезпечення позову, такі як: зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; забороною відповідачу вчиняти певні дії; встановленням обов'язку відповідача вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Аналіз наведених норм дозволяє дійти висновку, що забезпечення адміністративного позову - це вжиття адміністративним судом, в провадженні якого знаходиться справа, певних процесуально-правових заходів щодо охорони прав, свобод та інтересів позивача, які б гарантували виконання рішення суду, у разі задоволення позову.

Суд задовольняє клопотання про забезпечення адміністративного позову у разі обґрунтованості такого клопотання та достатності доказів на підтвердження необхідності вжиття заходів забезпечення позову.

Колегія суддів зазначає, що необґрунтоване вжиття таких заходів може привести до правових ускладнень, значно більших, ніж ті, яким вдалося б запобігти, тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Крім того, в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі, а також вказати, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов'язані з відновленням прав будуть значними.

Тобто, інститут забезпечення адміністративного позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізм, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення, прийнятого в адміністративній справі.

Слід зазначити, що забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи по суті позовних вимог, визначених Кодексом адміністративного судочинства України заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому постанови суду, якщо її буде прийнято на користь позивача.

У постанові Пленуму Вищого адміністративного суду України № 2 від 06 березня 2008 року «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства під час розгляду адміністративних справ» зазначено, що суд, при розгляді заяв про забезпечення позову має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Також суд має враховувати співрозмірність вимог клопотання про забезпечення позову заявленим позовним вимогам та обставинам справи.

Разом з тим, зі змісту заяви про вжиття заходів забезпечення позову колегією суддів не встановлено підстав, передбачених ст. 150 КАС України, які б вказували на очевидну небезпеку заподіяння шкоди правам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

До того ж, забезпечення позову шляхом зупинення дії пункту рішення виконавчого комітету, яким надано дозвіл третій особі на будівництво спортивного майданчика до набрання законної сили рішенням у даній справі буде фактично вирішенням справи по суті до постановлення рішення в даній справі.

Окрім цього, звернення до Дрогобицької міської ради Львівської області із заявою про затвердження проекту землеустрою та передачі зазначеної земельної ділянки у власність не є достатньою підставою для забезпечення позову.

Суд першої інстанції вірно зауважив, що забезпечення позову шляхом заборони будь-яким іншим особам вчиняти будь-які дії щодо проведення будівельних та інших робіт щодо будівництва спортивного майданчика на спірній земельній ділянці до набрання законної сили рішенням у даній справі є недопустимим при застосуванні правового інституту забезпечення позову, оскільки такі особи не встановлені та не є учасниками процесу.

З огляду на вищезазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні заяви позивача про забезпечення адміністративного позову.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що заява позивача про забезпечення позову є необґрунтованою та непідтвердженою належними та достатніми доказами, які б вказували на необхідність вжиття заходів забезпечення позову, а тому вжиття наведених у ній заходів не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову.

ОСОБА_4 апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції та не можуть бути підставами для її скасування.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції було вірно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, правильно застосовано норми процесуального права. В зв'язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу про відмову щодо вжиття заходів забезпечення позову - без змін.

Керуючись статтями 241, 242, 250, 310, 312, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 09 липня 2018 року з питань забезпечення адміністративного позову у справі № 813/1676/18 - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя ОСОБА_5
судді ОСОБА_4
ОСОБА_6
Повне судове рішення складено 07.11.2018.