Справа № 322/643/18 (2-а/322/12/18)
Суддя: Чумак С.Ю.
Дата ухвалення: 2018-11-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а їн и

01 листопада 2018 року м. Дніпросправа № 322/643/18 (2-а/322/12/18)

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів:

судді-доповідача ОСОБА_1,

суддів: Чабаненко С.В., Юрко І.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу Державного інспектора у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель Держгеокадастру у Запорізькій області головного спеціаліста відділу контролю за використанням та охороною земель у Великобілозерському, Кам'янсько-Дніпровському районах та м. Енергодарі Управління контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області ОСОБА_2 на постанову Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 23 серпня 2018 року у справі № 322/643/18 за позовом ОСОБА_3 до Державного інспектора у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель Держгеокадастру у Запорізькій області головного спеціаліста відділу контролю за використанням та охороною земель у Великобілозерському, Кам'янсько-Дніпровському районах та м. Енергодарі Управління контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати незаконною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення № 264/0/92-18-Дк/0061По/08/01/18 від 13.06.2018 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 53-1 КУпАП у вигляді штрафу на суму 170 грн.

Постановою Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 23 серпня 2018 року адміністративний позов задоволений. Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем доказів вини позивача до суду надано не було.

Не погодившись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати та прийняти нове судове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

В обгрунтування скарги зазначив, що доказами вини позивача є звернення громадян, акт обстеження земельної ділянки, а також протокол про адміністративне правопорушення, який позивачем підписаний без будь-яких зауважень.

Судом апеляційної інстанції справу розглянуто в порядку письмового провадження відповідно до приписів статті 311 КАС України.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила такі обставини.

17.04.2018 року на адресу Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області надійшов лист від ОСОБА_4, в якому останній повідомив про самовільне зайняття ОСОБА_3 земельної ділянки, яка знаходиться в с. Петропавлівка Підгірненської сільської ради Новомиколаївського району, у звязку з чим просив провести перевірку щодо дотримання вимог земельного законодавства при використанні вказаної земельної ділянки (а.с. 44).

25 та 26 квітня 2018 року Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області звернулось до Підгірненської сільської ради з клопотаннями про надання документів, матеріалів і іншої інформації, необхідних для здійснення державного нагляду (контролю) за використанням та охороною земель стосовно земельної ділянки, яка розташована в с. Петропавлівка Новомиколаївського району Запорізької області (а.с. 37-38, 39-40).

26.04.2018 року Підгірненська сільська рада надала інформацію та документи стосовно земельної ділянки, яка розташована в с. Петропавлівка Новомиколаївського району Запорізької області (а.с. 41-83), з яких судом встановлено, що рішенням ради від 24 грудня 2015 року № 10 ОСОБА_3 (позивачу) надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність із земель комунальної власності площею 1,5 га для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться у с. Петропавлівка Новомиколаївського району Запорізької області. Разом з тим, правовстановлюючі документи на зазначену земельну ділянку позивачем не отримані.

24.05.2018 року Головним управлінням Держгеокадастру у Запорізькій області видано наказ № 264-ДК про здійснення державного контролю за дотриманням земельного законодавства, використанням та охороною земель усіх категорій і форм власності (а.с. 46).

Встановивши місце розташування земельної ділянки, 31.05.2018 року відповідачем проведено обстеження вказаної земельної ділянки, за результатами чого складено акт обстеження № 264/0/92-18-Дк/343/АО/10/01/18 (а.с. 25), акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства за обєктом-земельної ділянки № 264/0/92-18-ДК/520/АП/09/01/-18 (а.с. 23), припис за № 264/0/92-18-ДК/0032Пр/03/01/-18 (а.с. 27-28) та протокол про адміністративне правопорушення (а.с. 29-30).

Розрахунок розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки було надіслано на адресу позивача рекомендованим листом (а.с. 31-32, 10).

13.06.2018 року відповідачем винесено постанову про накладення адміністративного стягнення № 264/0/92-18-Дк/0061По/08/01/18, якою позивача притягнуто до відповідальності за статтею 53-1 КУпАП, а саме за те, що позивач без наявності права власності чи користування земельною ділянкою обробив її та засіяв сільськогосподарською культурою соняшником. (а.с. 4-5, 33).

Вважаючи таку постанову протиправною, позивач звернувся до суду з позовом про її оскарження.

При вирішенні спору суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Статтею 53-1 КУпАП передбачена відповідальність за самовільне зайняття земельної ділянки.

За приписами статті 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» самовільне зайняття земельної ділянки - будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними.

Як вбачається із зазначених вище акту обстеження земельної ділянки, акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства, припису та протоколу про адміністративне правопорушення, які в розумінні статті 251 КУпАП є доказами у справі, позивач до отримання земельної ділянки у власність чи користування почав її обробляти та засіяв соняшником, тобто здійснив самовільне зайняття земельної ділянки правопорушення, передбачене статтею 53-1 КУпАП.

При цьому у протоколі про адміністративне правопорушення, яким зафіксований факт вчинення останнього, позивачем у графі «пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності» лише зазначено свої прізвище, імя та по-батькові, а також вчинено особистий підпис, проте жодних зауважень чи заперечень з приводу змісту протоколу чи вище зазначених актів перевірки не надано. Такі дії позивача колегією суддів розцінюються як згода із складеними відповідачем актами і протоколом.

Також позивач був присутній при розгляді справи та винесенні оскарженої постанови 13 червня 2018 року, проте також жодних заперечень з приводу вчинення ним правопорушення не заявляв, копію постанови отримав в той же день, про що свідчить його особистий підпис в розділі «Інформація про вручення». (а.с. 34).

Крім того, вчинення саме позивачем зазначеного вище правопорушення підтверджує і факт звернення до Управління Держгеокадастру у Запорізькій області громадянина ОСОБА_4, в якому він зазначив, що саме позивачем восени 2017 року було оброблено пасовище і засіяно с/г культурою. Зазначене звернення і стало підставою для проведення відповідачем перевірки.

Доводи позивача про відсутність доказів того, що саме ним оброблена земельна ділянка колегією суддів розцінюються як спроба уникнути відповідальності.

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що вина позивача у вчиненні правопорушення, передбаченого статтею 53-1 КУпАП доведена, у звязку з чим судом першої інстанції помилково прийнято рішення про задоволення позову.

За таких обставин колегія суддів вважає, що судом першої інстанції неправильно застосовані норми матеріального і порушені норми процесуального права, його висновки не відповідають обставинам справи, у звязку з чим апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з прийняттям нового судового рішення про відмову у задоволенні позову.

На підставі викладеного, керуючись статтями 242, 243, 308, 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Державного інспектора у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель Держгеокадастру у Запорізькій області головного спеціаліста відділу контролю за використанням та охороною земель у Великобілозерському, Кам'янсько-Дніпровському районах та м. Енергодарі Управління контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 23 серпня 2018 року у справі №322/643/18 скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_3 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя -доповідач С.Ю. Чумак

суддя С.В. Чабаненко

суддя І.В. Юрко