Справа № 820/4895/18
Суддя: Присяжнюк О.В.
Дата ухвалення: 2018-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2018 р. м. ХарківСправа № 820/4895/18
Харківський апеляційний адміністративний суд

у складі:

головуючого судді: Присяжнюк О.В.

суддів: Русанової В.Б. , Курило Л.В.

за участю секретаря судового засідання - Патової Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Державної фіскальної служби України у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 07.08.2018 р. (ухвалене суддею Волошиним Д.А., повний текст якого складено 14.08.2018 р.) по справі № 820/4895/18 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АСС-Харківпласт" до Головного управління Державної фіскальної служби України у Харківській області про визнання протиправним та скасування наказу,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «АСС-Харківпласт» (в подальшому ТОВ «АСС-Харківпласт») звернулося до суду з адміністративним позовом, в якому просило визнати протиправним і скасувати наказ Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області «Про проведення фактичної перевірки» № 4520 від 21.06.2018 р.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 07.08.2018 р. позов задоволено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 07.08.2018 р. та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме: вимог Податкового кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України, на не відповідність висновків суду обставинам справи та зазначив, що оскаржуваний наказ прийнятий на підставі та у спосіб передбачений чинним законодавством і не підлягає скасуванню.

У судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник відповідача вимоги апеляційної скарги підтримав в повному обсязі, просив рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти постанову, якою відмовити в задоволенні позову.

У судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник позивача підтримав наданий письмовий відзив та просив залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу позивача без задоволення, оскільки оскаржуваний наказ не відповідає вимогам Податкового кодексу України, у звязку з чим підлягає скасуванню.

Суд, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, вважає, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судовим розглядом встановлено, що ТОВ «АСС-Харківпласт» зареєстровано як юридична особа та перебуває на обліку в Центральній ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області з 16.08.2007 р.

Наказом Головного управління ДФС у Харківській області «Про проведення фактичної перевірки» № 4520 від 21.06.2018 р. з метою здійснення контролю за дотриманням субєктами господарювання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, свідоцтв, виробництва та обігу підакцизних товарів, проведення перевірок дотримання норм законодавства з питань наявності ліцензій, оформлення трудових відносин з працівниками, на підставі п.п.80.2.2, п.п. 80.2.7 п. 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України призначено з 22.06.2018 р. проведення фактичної перевірки господарського обєкту, розташованого за адресою: м. Харків, вул. Залютинська, буд. 4, в якому здійснює діяльність ТОВ «АСС-Харківпласт», тривалістю, відповідно до п. 82.3 ст. 82 Податкового кодексу України, за період діяльності з 01.01.2017 р. по дату завершення перевірки.

На підставі вищевказаного наказу та направлень на проведення перевірки № 5991, № 5992, № 6001, № 6002 від 21.06.2018 р. посадовими особами відповідача 22.06.2018 р. здійснено вихід на перевірку за адресою: вул. Залютинська, буд. 4, м. Харків, де здійснює свою діяльність ТОВ «АСС-Харківпласт», проте, директор товариства не допустив фахівців контролюючого органу до проведення перевірки, про що складено акт № 4735/20-40-14-10/34014330 від 22.06.2018 р.

Не погодившись з наказом відповідача № 4520 від 21.06.2018 р., позивач звернувся до суду із цим позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржуваний наказ необґрунтований, у звязку з чим підлягає скасуванню.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об'єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) (п. 75.1.3 ст. 75 Податкового кодексу України).

Підстави призначення, обставини та порядок проведення перевірки визначено статтею 80 Податкового кодексу України.

Судовим розглядом встановлено, що фактична перевірка позивача призначена відповідачем на підставі п.п. 80.2.2 та 80.2.7 п. 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України.

Вищезазначеними пунктами передбачено, що фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав, зокрема: у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів; у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про використання праці найманих осіб без належного оформлення трудових відносин та виплати роботодавцями доходів у вигляді заробітної плати без сплати податків до бюджету, а також здійснення фізичною особою підприємницької діяльності без державної реєстрації.

Відповідно до п. 80.5 ст. 80 Податкового кодексу України, допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення фактичної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу, яка визначає умови та порядок допуску посадових осіб контролюючих органів до проведення документальних виїзних та фактичних перевірок.

Згідно із абз. 3 п. 81.1 ст. 81 Податкового кодексу України, в наказі зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися.

Аналіз вищевказаних норм свідчить, що вимоги до змісту наказу про призначення фактичної перевірки сформульовані лише в абз. 3 п. 81.1 ст. 81 Податкового кодексу України.

Згідно інформації, наданої апелянтом, оскаржуваний наказ винесений на підставі доповідної записки заступника начальника управління - начальника оперативного аналітичного відділу ОУ ГУ ДФС у Харківській області ОСОБА_1 від 19.06.2018 р. на ім'я начальника Головного управління ДФС у Харківській області ОСОБА_2 про здійснення заходів в межах чинного законодавства щодо підтвердження або спростування існування ймовірності відображення в обліку придбання ТМЦ, що реалізовані за готівкові кошти без відображення операцій в податковому обліку або проведення лише на паперових та електронних носіях без фактичного їх здійснення.

Проте, відповідачем ні під час розгляду справи в суді першої інстанції, ні під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції не надано письмових та належним чином оформлених доказів, які б підтвердили, що підставою для прийняття оскаржуваного наказу була саме вищезазначена інформація, яка не конкретизована суб'єктом владних повноважень, а податковий контроль необхідно було здійснювати саме в формі фактичної перевірки.

Крім того, в оскаржуваному наказі відсутні будь-які посилання на конкретні (фактичні) підстави призначення перевірки, крім посилання на норми, що регулюють питання призначення перевірки. Також в оскаржуваному наказі відсутні дані, як відповідачем встановлено: невідповідність діяльності підприємства вимогам чинного законодавства, на підставі яких відомостей або документів (дата, номер, підпис уповноваженої особи); факти сумнівності операцій та, яких саме операцій (дата операції, характер та наслідки такої операції та інші докази вчинення таких операцій, показання свідків, працівників).

Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права, викладений у постанові Верховного Суду у справі № 813/3977/16 від 18.05.2018 р.

Із врахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що наказ Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області «Про проведення фактичної перевірки» № 4520 від 21.06.2018 р. необґрунтований та прийнятий з порушенням вимог чинного законодавства, у звязку з чим підлягає скасуванню.

Згідно з ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, суд переглянувши, у межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, ретельно дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення відповідно до вимог матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Харківського окружного адміністративного суду від 07.08.2018 р. без змін, оскільки суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апелянта спростовані приведеними вище обставинами та нормативно правовим обґрунтуванням.

Керуючись ст. ст. 77, 243, 308, 316, 322, 325, 326, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби України у Харківській області залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 07.08.2018 по справі № 820/4895/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

.

Головуючий суддя ОСОБА_3
Судді ОСОБА_4 ОСОБА_5
Повний текст постанови складено 05.11.2018 р.