Справа № 818/1752/18
Суддя: Є.Д. Кравченко
Дата ухвалення: 2018-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 листопада 2018 р. Справа № 818/1752/18
ОСОБА_1 окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кравченка Є.Д., розглянувши в порядку спрощеного провадження в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області про визнання бездіяльності протиправною та зобовязання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_2 (далі - позивач) звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області (далі - відповідач), в якій просить:
- визнати протиправною бездіяльність ОСОБА_1 обєднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області щодо припинення ОСОБА_2 нарахування та виплати пенсії;
- зобовязати Сумське обєднане управління Пенсійного фонду України Сумської області поновити ОСОБА_2 нарахування та виплату пенсії на рахунок, в уповноваженому банку, обраному раніше отримувачем пенсії, сплатити заборгованість, яка виникла з часу припинення нарахування та виплати пенсії з 01.02.2018;
- скасувати рішення № 45 від 23.02.2018 про утримання надміру виплаченої суми пенсії у розмірі 2244 грн. 61 коп.;
- звернути рішення суду в частині присудження виплати пенсії в межах суми стягнення за один місяць до негайного виконання.
Позовні вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_2 є пенсіонером за віком, перебуває на обліку у відповідача, а також в Департаменті соціального захисту населення ОСОБА_1 міської ради відповідно до Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» та постанови Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 № 509. Однак, листом від 01.03.2018 позивача повідомлено, що на підставі протоколу засідання Комісії по розгляду заяв громадян з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам від 18.01.2018 позивачу припинено виплату пенсії за віком у звязку зі скасуванням дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи з 10.01.2018. Також повідомлено, що 23.02.2018 управлінням прийняте рішення № 45 про утримання з позивача надміру виплаченої пенсії за період з 10.01.2018 по 31.01.2018 у сумі 675, 29 грн. Позивач із вказаним рішенням та бездіяльністю відповідача щодо невиплати йому пенсії не погоджується, вважає їх безпідставними, протиправними та такими, що порушують його право на пенсійне забезпечення.
Ухвалою суду від 08.05.2018 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, ухвалено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.
Відповідачем у справі надано відзив на позовну заяву, відповідно до якого Сумське обєднане УПФУ Сумської області з посиланням на постанову Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 № 365 «Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам», якою затверджено Порядок призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам та Порядок здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування, а також на Порядок оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 № 509, та на Закон України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» просив відмовити у задоволенні позову, виходячи з того, що управлінням позивачу було припинено виплату пенсії з лютого 2018 року на підставі рішення Комісії від 18.01.2018 у звязку із скасуванням довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи через тривалу (понад 60 днів) відсутність за місцем проживання. Рішення комісії про припинення виплат пенсії позивач не оскаржив. Крім того, у відзиві було зазначено, що Сумське обєднане УПФУ Сумської області не приймало рішення щодо припинення виплати пенсії ОСОБА_2
Ухвалою суду від 08.05.2018 провадження у справі було зупинено до набрання чинності рішенням Верховного Суду у зразковій справі № 805/402/18.
Ухвалою суду від 08.10.2018 провадження у справі було поновлено.
Справа розглядається у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження на підставі пункту 2 частини першої статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 призначена пенсія за віком та вона знаходиться на обліку в ОСОБА_1 обєднаному УПФУ Сумської області, що підтверджується копією пенсійного посвідчення № НОМЕР_1 (а.с. 12) та вбачається з позову, відзиву.
ОСОБА_2 є особою, переміщеною з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, у звязку з чим отримала довідку Департаменту соціального захисту населення ОСОБА_1 міської ради про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 04.12.2014 № НОМЕР_2 (а.с. 14).
Рішенням Департаменту соціального захисту населення ОСОБА_1 міської ради від 10.01.2018 (а.с. 33) було скасовано дію довідки від 04.12.2014 № НОМЕР_2 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_2 на підставі листа Державної прикордонної служби України від 02.01.2018 № 0.184-42/0/15-18 відповідно до якого було надано інформацію щодо перетинання ОСОБА_2 державного кордону України (а.с. 32).

Згідно витягу з протоколу засідання комісії по розгляду заяв громадян з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам від 18.01.2018 № 3 (а.с. 32) позивачу було припинено всі види соціальних виплат відповідно до п.п. 4 п. 12 Порядку здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 червня 2016 року № 365 та у звязку зі зміною попередньої підстави припинення соціальних виплат "у звязку із відсутністю за фактичним місцем проживання на підставу "у звязку зі скасуванням дії довідки" через несвоєчасне надходження інформації Держприкордонслужби про тривалу відсутність (понад 60 днів) позивача за місцем проживання з 10.01.2018.

ОСОБА_1 обєднаного УПФУ Сумської області від 01.03.2018 № 4652/05-20 (а.с. 17) позивача повідомлено, що на підставі протоколу засідання Комісії по розгляду заяв громадян з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам від 18.01.2018 позивачу припинено виплату пенсії за віком у звязку зі скасуванням дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи з 10.01.2018. Також повідомлено, що 23.02.2018 управлінням прийняте рішення № 45 про утримання з позивача надміру виплаченої пенсії за період з 10.01.2018 по 31.01.2018 у сумі 675, 29 грн. (а.с. 44).

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно із ст. 3 Конституції України права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав людини є головним обов'язком держави.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцію та законами України.

Згідно із частиною 3 статті 22 Конституції України при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Статтею 8 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-ІV (надалі Закон №1058-ІV) передбачено право громадян України на отримання пенсій та соціальних послуг.

Виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються, зокрема: види пенсійного забезпечення, умови участі в пенсійній системі чи їх рівнях, пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат, джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення, умови, норми та порядок пенсійного забезпечення, організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення (ст. 4 Закону №1058-ІV).

Згідно із частиною 1 статті 47 Закону №1058-ІV пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.

З 22 листопада 2014 року набрав чинності Закон України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20 жовтня 2014 року №1706-VII (далі Закон №1706-VII), яким відповідно до Конституції та законів України, міжнародних договорів України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, закріплені гарантії дотримання прав, свобод та законних інтересів внутрішньо переміщених осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону № 1706-VII внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Підставою для взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є проживання на території, де виникли обставини, зазначені в статті 1 цього Закону, на момент їх виникнення (ч. 2 ст. 4 Закону № 1706-VII).

Як згідно ст. 4 Закону №1706-VII так і згідно пункту 6 Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 року № 509 (далі Порядок № 509) факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених, зокрема, статтею 12 цього Закону.

Обґрунтовуючи свою позицію відповідач, з посиланням на норми Закону №1706-VII та Порядку здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України «Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» від 8 червня 2016 року № 365 (далі Порядок №365) вказує на правомірність припинення пенсії у звязку із встановленням факту відсутності позивача за місцем проживання та у звязку із скасуванням довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Дійсно, встановлення факту відсутності внутрішньо переміщеної особи за фактичним місцем проживання/перебування та скасування довідки внутрішньо переміщеної особи з підстав, визначених статтею 12 Закону України Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб є одними з підстав, визначених у п.п.2,4 п.12 Порядку №365 для припинення соціальних виплат, а частина 1 статті 12 Закону №1706-VII надає вичерпний перелік підстав для скасування дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та внесення відомостей про це в Єдину інформаційну базу даних про внутрішньо переміщених осіб та такими є обставини, за яких внутрішньо переміщена особа:1) подала заяву про відмову від довідки; 2) скоїла злочин: (…); 3) повернулася до покинутого місця постійного проживання; 4) виїхала на постійне місце проживання за кордон; 5) подала завідомо недостовірні відомості.

Разом з тим, вказаний Закон №1706-VII не визначає порядку чи підстав для припинення виплат пенсії чи інших соціальних виплат.

Законом, який регулює відносини, які виникають між суб'єктами системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування є саме Закон №1058-1V. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом, зокрема, визначаються порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов'язковим державним пенсійним страхуванням, порядок використання коштів Пенсійного фонду та накопичувальної системи пенсійного страхування. (ст. 5 Закону №1058-1V). І саме цим Законом частиною 1 статті 49 визначено підстави припинення пенсії. Так, за приписами цієї норми, виплата пенсії, зокрема, за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду припиняється у таких випадках: якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; у разі смерті пенсіонера; у разі неотримання призначеної пенсії протягом шести місяців підряд; в інших випадках, передбачених законом.

В той же час, як вбачається з матеріалів справи, виплата пенсії відповідачем була припинена з лютого 2018 року, у зв'язку із скасуванням дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи (згідно витягу з протоколу від 18.01.2018 № 3). Однак, рішення Департаменту про скасування дії довідки від 10.01.2018 (а.с. 33) не є підставою, виключний перелік яких зазначено у ст. 49 Закону № 1058-IV для прийняття рішення про припинення пенсії. Тим паче, припинення пенсії було вчинено не у спосіб, визначений Законом №1058-IV, який передбачає припинення пенсійних виплат виключно на підставі відповідного рішення, якого прийнято не було. У звязку з чим, суд визнає, що бездіяльність відповідача щодо припинення позивачу нарахування та виплати пенсії є протиправною та здійснена не у спосіб, передбачений законом.

Враховуючи протиправність припинення нарахування та виплати пенсії позивачу, суд вважає, що підстави для утримання надміру виплачених сум пенсії з позивача відсутні, а тому рішення відповідача від 23.02.2018 № 45, також, є протиправним та підлягає скасуванню.

Таким чином, доводи відповідача, з посиланням на Порядок № 365 та Закон № 1706-VII, про наявність обґрунтованих підстав для відмови у виплати пенсії не приймається судом до уваги, оскільки такі підстави як встановлення факту відсутності внутрішньо переміщеної особи за фактичним місцем проживання/перебування та скасування дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи згідно з інформацією Держприкордонслужби про тривалу відсутність (понад 60 днів) за місцем проживання не передбачені ст. 49 Закону №1058-IV. А норми Закону № 1706-VII є пріоритетними над нормами постанов Кабінету Міністрів України.

Вказане, також, узгоджується з позицією Верховного Суду у постанові від 06.02.2018 у справі за № 263/7763/17 (провадження № К/9901/202/17) та у постанові Верховного Суду, прийнятої у зразковій справі від 03.05.2018 (справа № 805/402/18, провадження №Пз/9901/20/18), що набрала законної сили 04.09.2018.

Крім того, відповідно до ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.11.2003 № 1382-ІV реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

В п. 51 рішення Європейського суду з прав людини по справі «Пічкур проти України» було зазначено, що у цій справі право на отримання пенсії як таке стало залежним від місця проживання заявника, що призвело до ситуації, в якій заявник, пропрацювавши багато років у своїй країні та сплативши внески до системи пенсійного забезпечення, був зовсім позбавлений права на пенсію лише на тій підставі, що він більше не проживає на території України та у п. 54 зроблено висновок про порушення статті 14 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою користування правами та свободами, визнаними в Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою - статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національних меншин, майнового стану, народження, або за іншою ознакою, у поєднанні зі ст. 1 Першого протоколу до Конвенції, якою передбачено право кожної фізичної або юридичної особи мирно володіти своїм майном та закріплено, що ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У справі «Ілашку та інші проти Молдови та Росії» Європейський суд з прав людини визнав, що Уряд Молдови, який є єдиним законним Урядом Республіки Молдова за міжнародним правом, не здійснював влади над частиною своєї території, яка перебуває під ефективним контролем «Молдавської Республіки Придністров'я» (МРП). Однак, навіть за відсутності ефективного контролю над Придністровським регіоном, Молдова все ж таки має позитивне зобов'язання за ст. 1 Конвенції вжити заходів, у рамках своєї влади та відповідно до міжнародного права, для захисту гарантованих Конвенцією прав заявників. В цьому рішенні також зазначено, що коли держава не може забезпечити дію своєї влади на частині своєї території відповідно фактичній ситуації (наприклад, сепаратиський режим, військова окупація), держава не перестає нести відповідальність та здійснювати юрисдикцію. Вона повинна усіма доступними дипломатичними та правовими засобами із залученням іноземних держав та міжнародних організацій продовжувати гарантувати права та свободи, передбачені Конвенцією.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що дії та рішення відповідача не відповідають критеріям, передбаченим ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, є протиправними, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Доводи відповідача про те, що позивач не оскаржив рішення Комісії по розгляду заяв громадян з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам про припинення виплат пенсії, не приймаються судом до уваги, оскільки вказане не спростовує протиправну бездіяльність відповідача, крім іншого рішення Комісії по розгляду заяв громадян з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам не є предметом розгляду даної справи.

Приписами ч. 1 ст. 371 КАС України визначено, що негайно виконуються рішення суду про присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів - у межах суми стягнення за один місяць.

Оскільки, присуджені позивачу виплати є періодичними та здійснюються з Державного бюджету України, рішення підлягає негайному виконанню у межах суми стягнення за один місяць.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241- 246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області про визнання бездіяльності протиправною та зобовязання вчинити дії задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність ОСОБА_1 обєднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області щодо припинення ОСОБА_2 нарахування та виплати пенсії.

Зобовязати Сумське обєднане управління Пенсійного фонду України Сумської області (40009, м. Суми, вул. Степана Бандери, 43, ) поновити ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, 40000, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) нарахування та виплату пенсії на рахунок в уповноваженому банку, обраному раніше отримувачем пенсії, та сплатити заборгованість, яка виникла з часу припинення нарахування та виплати пенсії, з 01.02.2018.

Скасувати рішення ОСОБА_1 обєднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області про утримання надміру виплаченої суми пенсії від 23.02.2018 № 45.

Рішення суду в частині виплати ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, 40000, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) пенсії за один місяць звернути до негайного виконання.

Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного адміністративного суду через ОСОБА_1 окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Є.Д. Кравченко