Справа № 802/1669/18-а
Суддя: Залімський І. Г.
Дата ухвалення: 2018-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 802/1669/18-а

Головуючий у 1-й інстанції: Вільчинський О.В.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

07 листопада 2018 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Залімського І. Г.

суддів: Смілянця Е. С. Сушка О.О.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 17 липня 2018 року (ухвалене 17 липня 2018 року о 11:53 в м. Вінниця) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 17 липня 2018 року позов задоволено. Визнано протиправною та скасовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) Головного управління ДФС у Вінницькій області від 18.12.2017 № Ф-4516-17.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 17 липня 2018 року скасувати, прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неповного зясування обставин справи і, як наслідок, невірного вирішення справи та прийняття необґрунтованого рішення.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим. Відповідач зазначає, що фізичні особи-підприємці, яким призначено пенсію на вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", не є пенсіонерами за віком у розумінні Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" і зобов'язані нараховувати та сплачувати єдиний внесок на загальних підставах. Вважає, що оскільки позивач отримує пенсію за вислугу років, то оскаржувана вимога про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску прийнята в межах повноважень, в порядку та у спосіб, передбачені чинним законодавством. При цьому, наявність статусу інваліда не звільняє позивача від сплати ЄВС.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу відповідача в якому вказав на законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, а також на безпідставність доводів апеляційної скарги. Позивач зазначає, що відповідач протиправно прийняв вимогу №Ф-4519-17 від 18.12.2017 про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в сумі 4224 грн., оскільки позивач звільнений від сплати єдиного внеску на підставі частини 4 статті 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" як особа з інвалідністю 3 групи.

26.10.2018 відповідач подав клопотання про розгляд даної справи з викликом сторін.

Відповідно до п.7 ч.1 ст.306 КАС України суддя-доповідач в порядку підготовки справи до апеляційного розгляду вирішує питання про можливість письмового провадження за наявними у справі матеріалами у суді апеляційної інстанції.

Згідно п.1 ч.1 ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю.

Під час проведення підготовки справи до апеляційного розгляду були відсутні клопотання учасників справи про розгляд справи за їх участю ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 16.10.2018, з урахуванням п.7 ч.1 ст.306, ст.307, 311 КАС України, суд вирішив розглядати дану справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Оскільки вказане клопотання відповідача надійшло до суду після призначення справи до апеляційного розгляду, під час підготовки справи до апеляційного розгляду були учасники справи про не заявили клопотань про розгляд справи за їх участю, а матеріали справи містять достатньо доказів для прийняття рішення за результатом розгляду апеляційної скарги без виклику сторін, суд не вбачає підстав для розгляду даної справи з викликом сторін.

Тому, суд відмовляє у задоволенні клопотання відповідача про розгляд даної справи з викликом сторін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Встановлено, що ОСОБА_2 отримує пенсію за вислугу років, призначену відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", що підтверджується довідкою Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 20.04.2018 №1620, та одночасно є фізичною особою-підприємцем, що перебуває на спрощеній системі оподаткування.

Згідно з копією посвідчення серії Є №044433 від 23.09.2010 позивач є інвалідом війни третьої групи.

18.12.2017 ГУ ДФС України у Вінницькій області виставило позивачу вимогу №Ф-4519-17 про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в сумі 4224 грн.

16.01.2018 позивач повідомив Вінницьке управління ГУ ДФС України у Вінницькій області, що він звільнений від сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування як інвалід війни третьої групи та просив зняти нарахування єдиного внеску.

Листом від 22.02.2018 відповідач повідомив позивача, що для вирішення питання відносно того чи підпадає позивач під категорію платників, які звільняються від сплати єдиного внеску за 2017 рік Вінницьке управління ГУ ДФС України у Вінницькій області направило лист до Пенсійного фонду України у м. Вінниці щодо виду пенсії, яку позивач отримує. Вказано, що така інформація буде повідомлена позивачеві наступним листом.

27.02.2018 ОСОБА_2 знову звернувся до Вінницького управління ГУ ДФС України у Вінницькій області з заявою, в якій зазначив, що він є інвалідом війни третьої групи та просив надати розяснення щодо сплати єдиного внеску.

Листом від 16.03.2018 Вінницьке управління ГУ ДФС України у Вінницькій області надало відповідь на заяву позивача, в якій повідомило, що позивач не звільняється від сплати єдиного внеску за період з 04.07.2014 по 31.12.2017, оскільки отримує пенсію за вислугу років.

Позивач вважає протиправною вимогу №Ф-4519-17 від 18.12.2017 про сплату боргу (недоїмки), а тому звернувся до суду.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, відповідач протиправно прийняв вимогу №Ф-4519-17 від 18.12.2017 про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в сумі 4224 грн, оскільки позивач звільнений від сплати єдиного внеску на підставі частини 4 статті 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" як особа з інвалідністю 3 групи.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції, з таких підстав.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначаються Законом України від 08.07.2010 №2464-VI "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" (Закон №2464-VI).

Стаття 1 Закону № 2464-VI визначає єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (єдиний внесок) як консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов'язкового державного соціального страхування в обов'язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб та членів їхніх сімей на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Пунктом 4 частини першої статті 4 Закону №2464-VI встановлено, що платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, та члени сімей цих осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності.

Поряд із цим, за приписами частини четвертої цієї статті особи, зазначені у пункті 4 частини першої статті 4 Закону №2464-VI, які обрали спрощену систему оподаткування, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони є пенсіонерами за віком або інвалідами та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Аналогічні за змістом положення відображені у п. 4 Розділу ІІ Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженої Наказом Міністерства фінансів України №449 від 20.04.2015, та у п. 3 Розділу ІІІ Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України №435 від 14.04.2015.

Із зазначеного слідує, що необхідними умовами для застосування положень частини 4 статті 4 Закону №2464-VI є отримання особою статусу пенсіонера чи встановлення такій особі інвалідності, а також отримання нею відповідно до закону пенсії або соціальної допомоги. При цьому єдиною підставою, за наявності якої вказані положення не підлягають застосуванню, - це добровільна згода особи на участь у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Відповідно до ст.2 Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788-ХІІ від 5 листопада 1991 року (Закон №1788-ХІІ) трудові пенсії діляться на пенсії: за віком; за інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років. Також, згідно ч.1 ст.9 Закону №1058-ІV за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Аналіз вказаних норм дає підстави вважати, що звільнення фізичної особи-підприємця, який обрав спрощену систему оподаткування від сплати єдиного внеску можливе при наявності двох умов, по-перше, така особа повинна мати статус пенсіонера за віком або інваліда, по-друге, отримувати відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 20.03.2018 року у справі №805/2195/17-а.

Як встановлено судом, позивач отримує пенсію за вислугу років, призначену відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" та є інвалідом війни третьої групи.

При цьому, позивач не отримує пенсію за віком або соціальну допомогу як особа з інвалідністю, а отже не звільняється від сплати ЄСВ.

Тому, оскаржувана вимога про сплату боргу (недоїмки) з ЄСВ є правомірною.

У відповідності із ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно зясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до п.2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Зважаючи на те, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим, що призвело до неправильного вирішення справи, рішення суду першої інстанції належить скасувати і ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області задовольнити повністю.

Рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 17 липня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу скасувати.

Ухвалити нове рішення.

Відмовити у задоволенні позову.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_3 ОСОБА_4