Справа № 826/16567/18
Суддя: Шейко Т.І.
Дата ухвалення: 2018-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
м. Київ

07 листопада 2018 року № 826/16567/18
Окружний адміністративний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Шейко Т.І.

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві
провизнання неправомірними та скасування рішення Третя особа без самостійних вимог на предмет спору на боці відповідача: - Військова прокуратура Київського гарнізону;
встановив:
ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві, третя особа Військова прокуратура Київського гарнізону, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві Бочковського Т.О. від 18 вересня 2018 року про закінчення виконавчого провадження №50854982.

Позовні вимоги мотивовані тим, що виконавче провадження може бути закінченим з підстав фактичного виконання в повному обсязі рішення, на підставі якого таке виконавче провадження було відкрите. Однак, із змісту мотивувальної частини оскаржуваної постанови позивач дізнався, що підставою для закриття виконавчого провадження слугували матеріали, які надійшли від боржника разом із листом від 04 квітня 2018 року №10/3959, в яких лише наведено відомості про певні обставини. Водночас, ці обставини вказують на факт залишення житлових прав позивача порушеними.

На думку позивача, оскаржувана постанова унеможливлює відновлення житлових прав позивача, а тому звернувся до суду із заявленим позовом.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 жовтня 2018 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду на 23 жовтня 2018 року. При цьому, відповідача зобов`язано надати належним чином завірену копію матеріалів виконавчого провадження.

У судове засідання 23 жовтня 2018 року прибув позивач. Інші учасники справи не з`явились. Матеріали виконавчого провадження ВП №50854982 не надійшли.

За таких обставин суд відклав розгляд справи на 31 жовтня 2018 року.

31 жовтня 2018 року учасники справи до суду не прибули, хоча належним чином повідомлені про дату, час та місце проведення судового засідання. Від відповідача надійшли належним чином завірені копії матеріалів виконавчого провадження №50854982.

За відсутності учасників справи суд розглянув справу у порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні в ній докази, суд дійшов наступних висновків.

Як вбачається із матеріалів справи, постановою Франківського районного суду м. Львова від 22 травня 2007 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання права на забезпечення житлом та визнання нечинним рішення житлово-побутової комісії позовні вимоги задоволені. Визнано за ОСОБА_1 право на забезпечення житлом та перебування на квартирному обліку у списках осіб, які користуються правом позачергового житла з 1989 року. Визнано рішення житлово-побутової комісії військової частини НОМЕР_1 , згідно протоколу засідання від 9 грудня 2005 року щодо перенесення підполковника ОСОБА_1 в списках черговиків з 06 липня 1999 року на 09 вересня 1994 року незаконним та скасовано.

З 2007 року позивач проходив службу у військовій частині НОМЕР_2 , яка дислокується у місті Київ. Військова частина НОМЕР_2 визначила черговість позивача на квартирному обліку з 06 липня 1999 року на загальних підставах та з 06 липня 2010 року у списках позачерговиків, не врахувавши 10 років перебування у списках у військовій частині НОМЕР_1 .

Відповідно до статті 43 Житлового кодексу УРСР черговість надання жилих приміщень визначається за часом взяття на облік (включення до списків осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень).

Відповідно до пункту 26 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2006 року №1081, військовослужбовці, які перебувають на обліку, у разі переміщення по військовій службі, пов`язаного із переміщенням до іншого гарнізону (в іншу місцевість), зараховуються на облік за новим місцем служби разом із членами їх сімей із збереженням попереднього часу перебування на квартирному обліку, а також у списках осіб, що користуються правом першочергового одержання житла.

На неправомірні, на думку позивача, рішення військової частини НОМЕР_2 позивач скаржився до військової прокуратури Київського гарнізону.

В подальшому, позивач звертався до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Військової прокуратури Київського гарнізону, постановою якого від 04 грудня 2007 року у справі №2/44 визнано протиправною бездіяльність Військової прокуратури Київського гарнізону.

Додатковою постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 квітня 2009 року у справі №2/44 зобов`язано військову прокуратуру Київського гарнізону вжити заходів для поновлення порушених прав позивача в порядку, визначеному Законом України «Про прокуратуру».

Додаткова постанова Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 квітня 2009 року у справі №2/44 набрала законної сили 15 липня 2015 року.

На виконання додаткової постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 квітня 2009 року у справі №2/44, 15 жовтня 2015 року виданий виконавчий лист.

18 квітня 2016 року старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Бочковським Тарасом Олександровичем на підставі виконавчого листа №2/44, виданого 15 жовтня 2015 року Окружним адміністративним судом міста Києва, відкрито виконавче провадження ВП №50854982, про що винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

Головний державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Бочковський Т.О. звертався до суду із заявою про роз`яснення судового рішення від 24 квітня 2009 року у справі №2/44; ухвалою суду від 26 січня 2017 року відмовлено у роз`ясненні судового рішення.

За невиконання судового рішення без поважних причин державним виконавцем постановою від 24 квітня 2017 року до боржника застосована штрафна санкція у розмірі 5100 грн.

Не погоджуючись з застосованою штрафною санкцією, відповідач оскаржив її до Окружного адміністративного суду міста Києва, рішенням якого від 26 жовтня 2017 року у справі №826/6243/17, залишеним в силі постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 01 березня 2018 року, Військовій прокуратурі Київського гарнізону було відмовлено у задоволенні позовних вимог.

27 березня 2018 року державним виконавцем направлено Військовій прокуратурі Київського гарнізону вимогу, якою зобов`язано останню повідомити відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві про стан виконання додаткового рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 жовтня 2015 року №2/44.

У відповідь на вимогу державного виконавця від 27 березня 2018 року боржником направлено листа від 04 квітня 2018 року №10/3959 вих.18, в якому наведено положення статті 2, частини другої статті 23 Закону України «Про прокуратуру» та інформація про те, що за заявою ОСОБА_1 15 травня 2017 року щодо посадових осіб військової частини НОМЕР_2 прокуратурою гарнізону внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000102 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 357 ч. 1 КК України та 12 вересня 2017 року за №0000186 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України. Також зазначено, що з метою поставлення ОСОБА_1 на квартирний облік та про вжиті заходи військової частини НОМЕР_2 прокуратурою гарнізону направлено лист. Згідно з відповіддю, ОСОБА_1 перебуває на квартирному обліку з 06 липня 1999 року на загальних підставах та в списках на позачергове отримання житла з 11 серпня 2010 року.

До своєї відповіді на вимогу державного виконавця боржником додані матеріали на 6 аркушах.

Матеріали виконавчого провадження ВП №50854982 містять копію листа боржника від 03 квітня 2018 року №10/3935 вих. 18, адресованого позивачу ОСОБА_1 , копію витягу з реєстру щодо кримінального провадження за заявою ОСОБА_1 , копію листа військової прокуратури Київського гарнізону Центрального регіону України від 29 червня 2017 року №10/6296 вих.17, адресований командиру військової частини НОМЕР_2 , копію відповіді від 10 серпня 2017 року №1/17-1736 на вказаний лист, копію заяви стягувача ОСОБА_1 до управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у місті Києві від 23 травня 2018 року щодо ухилення боржника від виконання судового рішення, копію листа військової частини НОМЕР_3 , адресованого ОСОБА_1 з пропозицією звільнити тимчасово пристосоване для проживання приміщення до 20 травня 2018 року, копії ухвал Печерського районного суду міста Києва від 13 травня 2017 року у справі №757/2323/17-к, копію ухвали Печерського районного суду міста Києва від 20 листопада 2017 року у справі №757/65175/17-к, копію заяви ОСОБА_1 до військової прокуратури Київського гарнізону від 08 листопада 2017 року про кримінальне правопорушення, копію ухвали Печерського районного суду міста Києва від 27 грудня 2017 року у справі №757/69864/17-к та оскаржувану позивачем постанову державного виконавця від 18 вересня 2018 року про закінчення виконавчого провадження ВП №50854982 на підставі п. 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження».

Статтею 1 Закону України №1404-VIII від 02.06.2016 «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі рішення).

Відповідно до пункту 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

З постанови про закінчення виконавчого провадження ВП №50854982 від 18 вересня 2018 року вбачається, що підставою для закінчення виконавчого провадження слугував лист Військової прокуратури Київського гарнізону від 04 квітня 2018 року №10/3959 вих.18, яким повідомлено державного виконавця, що «боржником вжиті всі можливі заходи щодо поновлення порушених прав ОСОБА_1 передбачені Законом України «Про прокуратуру», на підтвердження чого додано відповідні матеріали. Виконання рішення суду здійснювалось у спосіб та порядок визначений виконавчим документом та Законом України «Про виконавче провадження» та виконано боржником під час його примусового виконання».

Суд не погоджується із таким рішенням державного виконавця з огляду на наступне.

Як було зазначено вище, спір виник щодо незабезпечення житлових прав позивача при перебуванні на квартирному обліку з 1989 року, як встановлено рішенням Франківського районного суду міста Львова від 22 травня 2007 року, а не з 1999 року, як стверджувала військова частина НОМЕР_1 , а додатковим рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 квітня 2009 року у справі 2/44 військову прокуратуру Київського гарнізону зобов`язано вжити заходів для поновлення порушених прав позивача в порядку, визначеному Законом України «Про прокуратуру». При цьому, в рішенні Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 грудня 2007 року у справі №2/44, яким задоволено позов ОСОБА_1 та визнано протиправною бездіяльність військової прокуратури Київського гарнізону, наведені мотиви та обгрунтування, а також алгоритм дій, які мав би вчинити відповідач відповідно до Закону України «Про прокуратуру».

Оскаржуючи постанову державного виконавця від 24 квітня 2017 року про накладення штрафу на боржника, прокуратура посилалась на обмеження своїх представницьких функцій з 26 жовтня 2014 року у зв`язку з набранням чинності Законів України «Про прокуратуру» та «Про внесення змін до Конституції України щодо правосуддя». Однак рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 жовтня 2017 року у справі №826/6243/17 судом зауважено, що не надано доказів того, що боржником після 15 липня 2015 року у виконавчому провадженні вчинялись дії з метою виконання судового рішення, зокрема, звернення до суду із заявою про зміну встановлення способу і порядку виконання рішення суду, визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, надання ОСОБА_1 роз`яснень про можливість звернення за захистом своїх прав до суду, органів безоплатної правової допомоги, тощо.

Приймаючи постанову про закінчення виконавчого провадження від 18 вересня 2018 року ВП №50854982, державний виконавець взяв до уваги лист військової прокуратури Київського гарнізону від 04 квітня 2018 року №10/3959 вих.18, зміст якого наведено вище. В той же час, з матеріалів виконавчого провадження суд не вбачає активної ролі саме боржника військової прокуратури Київського гарнізону, спрямованої на виконання додаткового рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 квітня 2009 року.

Так, із заявою до суду про встановлення чи зміну порядку і способу виконання судового рішення звертався позивач ОСОБА_1 , із скаргою на бездіяльність слідчого військової прокуратури Київського гарнізону щодо не внесення відомостей про кримінальні правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ст. 356 КК України - до Печерського районного суду м. Києва звертався позивач ОСОБА_1 , із позовом до суду щодо роз`яснення додаткового судового рішення звертався державний виконавець, тощо.

Суд погоджується із позивачем, що лист військової прокуратури Київського гарнізону від 04 квітня 2018 року №10/3959 вих.18, що став підставою для прийняття державним виконавцем оскаржуваної постанови про закінчення виконавчого провадження від 18 вересня 2018 року, - містить суто інформаційний характер, а саме: щодо правових норм статті 2 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 №1697-VII; що за заявою ОСОБА_1 щодо посадових осіб військової частини НОМЕР_2 прокуратурою гарнізону внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань; та, що направлено листа до військової частини НОМЕР_2 з приводу поставлення ОСОБА_1 на квартирний облік та відповідь військової частини НОМЕР_2 , що позивач перебуває на квартирному обліку з 06 липня 1999 року.

Проте, житлові права позивача, про захист яких він звертався до суду з приводу перебування на квартирному обліку з 1989 року, а не з 1999 року, так і залишилися не захищеними боржником.

До того, як боржником, так і державним виконавцем не вичерпані всі можливі заходи для повного виконання рішення суду, про які йшлося, зокрема, в постанові Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 жовтня 2017 року у справі №826/6243/17, залишеною в силі постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 01 березня 2018 року.

Приписами частини 1 статті 6 КАС України передбачено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Отже, цей принцип повинен враховуватись законодавчою і виконавчою владою під час прийняття нормативно-правових і індивідуальних актів та вчинення дій.

За викладених вище обставин суд вважає позовні вимоги обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 2, 77, 242-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві Бочковського Т.О. від 18 вересня 2018 року про закінчення виконавчого провадження №50854982.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України.
Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду в порядку та у строки, встановлені статтями 295 297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням особливостей, визначених статтею 287 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Т.І. Шейко