Справа № 808/1679/17
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2018-11-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а їн и

01 листопада 2018 року м. Дніпросправа № 808/1679/17

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Сафронової С.В. (доповідач),

суддів: Чепурнова Д.В., Мельника В.В.,

за участю секретаря судового засідання

ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро апеляційну скаргу Запорізької обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 04 червня 2018 року (суддя Садовий І.В., м. Запоріжжя, повний текст рішення складено 04.06.2018 року) у справі № 808/1679/17 за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Запорізької обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу,-

в с т а н о в и в:

08.06.2017 року Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 (далі по тексту позивач або ФОП) звернувся до суду з позовом до Запорізької обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області (далі по тексту відповідач або ДПІ), в якому просив визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-025 від 08.11.2016 року, прийняту Запорізькою обєднаною ДПІ Головного управління ДФС у Запорізькій області, згідно якої від ОСОБА_2 вимагається сплатити суму недоїмки зі сплати єдиного внеску та пені на загальнообовязкове державне соціальне страхування в сумі 30866,48 гривень, як таку, що не відповідає чинному законодавству України, а також порушує права та охоронювані інтереси ФОП ОСОБА_2

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 04.06.2018 року позовні вимоги ФОП ОСОБА_2 задоволено в повному обсязі.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Запорізька обєднана ДПІ Головного управління ДФС у Запорізькій області, подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати рішення та ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні його вимог у повному обсязі. Свої вимоги обґрунтовувала тим, що судом не надано належної оцінки нормам чинного законодавства, висновки суду не відповідають обставинам справи, що призвело до прийняття невірного рішення. Апелянт зазначав, що ФОП ОСОБА_2 у періоді 2013 2015 років перебував на загальній систему оподаткування. Під час проведеної перевірки встановлено, що позивачем не надано документів, які б підтверджували здійснення господарської діяльності у межах заявлених видів діяльності. Для визначення чистого доходу календарного року беруться отримані за цей рік доходи та витрати, пов'язані з отриманням цього доходу, якщо дохід отримано в одному році, а пов'язані з цим доходом витрати будуть понесені в наступному році, вони не можуть враховуватися для цілей оподаткування. До податкової декларації за звітний податковий період, включаються тільки прямі валові витрати, що відповідають фактичній сумі отриманого в цьому періоді валового доходу від визначеного виду діяльності та підтверджені документально. Апелянт вказував, що виключно факт одержання доходу може бути підставою для включення до валових витрат звітного періоду не всіх підряд витрат, а тільки тієї їх частини, яка прямо цьому доходу відповідає. Апелянт вказував, що заниження прибутку призвело до несвоєчасної сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне пенсійне страхування. Апелянт вказував, що обєктом оподаткування фізичної особи - підприємця є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, повязаними з господарською діяльністю такої фізичної особи підприємця.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга в межах оскарження та її доводів не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що висновки податкового органу про порушення ст. 177 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено позивачем податок з доходів фізичних осіб та звідси занижено сплату єдиного внеску, що повязано з здійсненням підприємницької діяльності є необґрунтованими. Суд першої інстанції вказував, що позивач, як податковий агент, фактично сплачував податок з доходів фізичних осіб (найманих працівників) шляхом внесення зазначеного податку наперед до того як виплачувалася заробітна плата, доказів зворотнього відповідач не надав, факт того, що внесення позивачем зазначеного податку відбувалось наперед до того як виплачувалася заробітна плата, відповідач не спростував. Позивач у перевіряємому періоді перебував на загальній системі оподаткування та у відповідності до п. 3 ст. 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» самостійно нараховував та сплачував єдиний внесок відповідно до отриманого доходу. Суд першої інстанції взяв до уваги постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 01.11.2017 року по справі №808/1137/17, залишеною без змін постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 01.03.2018 року, якою визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 31.01.2017 №000371304, яким ОСОБА_2 було збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на доходи фізичних осіб в загальному розмірі 6760,06 грн., в тому числі 5408,05 грн. за основним платежем та 1352,01 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями. Суд першої інстанції враховуючи судове рішення, що набрало законної сили, вказав, що висновки відповідача, що позивач за період 2013- 2015 роки занизив суму чистого доходу від підприємницької діяльності, в результаті чого занижено зобовязання зі сплати єдиного внеску в розмірі 30866,48грн., є необґрунтованими.

Матеріалами справи встановлено, що з 23.09.2016 року по 13.10.2016 року Запорізької обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області була проведена виїзна планова документальна перевірка фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01.01.2011 року по 31.12.2015 року, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2011 року по 31.12.2015 року та іншого законодавства. За наслідками перевірки складено акт № 49/08-29-13-04/НОМЕР_1 від 21.10.2016 року. Висновками акту встановлено, що ФОП ОСОБА_2 порушено п. 138.1, п. 138.2 ст. 138, пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139, п. 177.2 ст. 177, п. 177.4 ст. 177 ПК України, у результаті чого занижено суму податкових зобовязань з податку на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності за період, що перевірявся, на загальну суму 9701,34 грн.; встановлено порушення пп. 16.1.3, п. 16.1 ст. 16, пп. 49.18.2 п. 49.18 ст. 49, п. 51.1 ст. 51, пп. «б» п. 176.2 ст. 176 ПК України, а саме встановлено, що ФОП ОСОБА_2 не подано податкові розрахунки сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку і сум утриманого з них податку (форма № 1 ДФ) за період з 01.01.2013 року по 31.12.2015 року; висновками акту встановлено порушення п. 1 ч. 2 ст. 6, п. 2 ч. 1 ст. 7, ч. 11 ст. 8, ч. 7, ч. 8 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування», в результаті чого ФОП ОСОБА_2 було занижено за період з 01.01.2013 року 31.12.2015 року суму чистого доходу від підприємницької діяльності в результаті чого занижено зобовязання зі сплати єдиного внеску на суму 39740,87 грн.

Не погоджуючись з висновками акту перевірки ФОП ОСОБА_2 подав заперечення № 57 від 27.10.2016 року.

Згідно відповіді на заперечення від 04.11.2016 року № 2307/10/08291304 Запорізька обєднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Запорізькій області висновки акту перевірки від 21.10.2016 року № 49/08-29-13-04/НОМЕР_1 з урахуванням результатів розгляду заперечень, виклала висновки акту в новій редакції, зокрема: ФОП ОСОБА_2 порушено п. 138.1, п. 138.2 ст. 138, пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139, п. 177.2 ст. 177, п. 177.4 ст. 177 ПК України, у результаті чого занижено суму податкових зобовязань з податку на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності за період, що перевірявся, на загальну суму 5865,15 грн.; встановлено порушення пп. 16.1.3, п. 16.1 ст. 16, пп. 49.18.2 п. 49.18 ст. 49, п. 51.1 ст. 51, пп. «б» п. 176.2 ст. 176 ПК України, а саме встановлено, що ФОП ОСОБА_2 не подано податкові розрахунки сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку і сум утриманого з них податку (форма № 1 ДФ) за період з 01.01.2013 року по 31.12.2015 року; встановлено порушення п. 1 ч. 2 ст. 6, п. 2 ч. 1 ст. 7, ч. 11 ст. 8, ч. 7, ч. 8 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування», в результаті чого ФОП ОСОБА_2 було занижено за період з 01.01.2013 року 31.12.2015 року суму чистого доходу від підприємницької діяльності в результаті чого занижено зобовязання зі сплати єдиного внеску на суму 30866,48 грн.

На підставі висновків акту перевірки від 21.10.2016 року №49/08-29-13-04/НОМЕР_1, 08.11.2016 року Запорізькою обєднаною державною податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-025, згідно якої від ОСОБА_2 вимагається сплатити суму недоїмки зі сплати єдиного внеску та пені на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в сумі 30866,48 грн.

Відповідно до матеріалів справи, встановлено, що в період з 26.12.2016 року по 27.12.2016 року Запорізькою обєднаною державною податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області була проведена нова позапланова невиїзна перевірка ФОП ОСОБА_2 з питань податкового законодавства викладених у скарзі від 20.12.2016 року, за результатами якої складений акт від 27.12.2016 №76/08-29-13-04-287910649. Висновка акту перевірки від 27.12.2016 року підтверджено висновки попередньої перевірки, зокрема, встановлено, що ФОП ОСОБА_2 порушено п. 138.1, п. 138.2 ст. 138, пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139, п. 177.2 ст. 177, п. 177.4 ст. 177 ПК України, у результаті чого занижено суму податкових зобовязань з податку на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності за період, що перевірявся, на загальну суму 5408,05 грн.; встановлено порушення пп. 16.1.3, п. 16.1 ст. 16, пп. 49.18.2 п. 49.18 ст. 49, п. 51.1 ст. 51, пп. «б» п. 176.2 ст. 176 ПК України, а саме встановлено, що ФОП ОСОБА_2 не подано податкові розрахунки сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку і сум утриманого з них податку (форма № 1 ДФ) за період з 01.01.2013 року по 31.12.2015 року; встановлено порушення п. 1 ч. 2 ст. 6, п. 2 ч. 1 ст. 7, ч. 11 ст. 8, ч. 7, ч. 8 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування», в результаті чого ФОП ОСОБА_2 було занижено за період з 01.01.2013 року 31.12.2015 року суму чистого доходу від підприємницької діяльності в результаті чого занижено зобовязання зі сплати єдиного внеску на суму 28670,33 грн.

Колегія суддів звертає увагу, що перевірки з 23.09.2016 року по 13.10.2016 року та з 26.12.2016 року по 27.12.2016 року, за результатами яких було складено акти перевірок від 21.10.2016 року № 49/08-29-13-04/НОМЕР_1 та від 27.12.2016 №76/08-29-13-04-287910649, проводились за один і той самий період господарської діяльності ФОП ОСОБА_2, один і той самий предмет перевірок, однак суми встановлених порушень п. 138.1, п. 138.2 ст. 138, пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139, п. 177.2 ст. 177, п. 177.4 ст. 177 ПК України та п. 1 ч. 2 ст. 6, п. 2 ч. 1 ст. 7, ч. 11 ст. 8, ч. 7, ч. 8 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування» є різними, що викликає сумнів в правильності підрахунків та розгляді первинних документів позивача під час встановлення висновків перевірок.

Відповідно до матеріалів справи, ФОП ОСОБА_2 04.05.2017 року звернувся до Головного управління ДФС у Запорізькій області з заявою, згідно якої просив відкликати вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-025 від 08.11.2016 року на сплату суми недоїмки зі сплати єдиного внеску та пені на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в сумі 30866,48 грн. та виписати нову вимогу на сплату суми недоїмки зі сплати єдиного внеску та пені на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в сумі 28670,33 грн. на підставі висновків акту перевірки від 27.12.2016 №76/08-29-13-04-287910649.

Листом від 19.05.2017 року Головне управління ДФС у Запорізькій області повідомило про відсутність підстав для відкликання вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ф-025 від 08.11.2016 року на сплату суми недоїмки зі сплати єдиного внеску та пені на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в сумі 30866,48 грн.

Матеріалами справи встановлено та не заперечується сторонами по справі, що 08.11.2016 року Запорізькою обєднаною державною податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області було прийнято податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_2, яким ФОП ОСОБА_2 було збільшено суму грошового зобовязання за платежем податок на доходи фізичних осіб в загальному розмірі 7331,44 грн., в тому числі 5865,15 грн. за основним платежем та 1466,29 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями. Не погоджуючись з податковим повідомленням рішенням ФОП ОСОБА_2 звернувся з скаргою до Головного управління ДФС у Запорізькій області.

Рішенням про результати розгляду скарги від 26.01.2017 року № 56/14/08-01-10-01-13 Головного управління ДФС у Запорізькій області скасовано податкове повідомлення - рішення від 08.11.2016 року № НОМЕР_2 в частині 457,10 грн. надмірно нарахованого грошового зобовязання з податку на доходи фізичних осіб та 114,28 грн. штрафних (фінансових) санкцій.

Головним управлінням ДФС у Запорізькій області 31.01.2017 року було прийнято податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_3, яким ФОП ОСОБА_2 було збільшено суму грошового зобовязання за платежем податок на доходи фізичних осіб в загальному розмірі 6760,06 грн., в тому числі 5408,05 грн. за основним платежем та 1352,01 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями.

Встановлено, що рішенням про результати розгляду скарги ФОП ОСОБА_2 від 19.04.2017 року № 5421/71/99-99-11-02-01-14 Державна фіскальна служба України залишила без змін податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Запорізькій області від 31.01.2017 року № 000371304.

Матеріалами справи встановлено, що ФОП ОСОБА_2 оскаржив податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Запорізькій області від 31.01.2017 року № 000371304 у судовому порядку. Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 01.11.2017 року по справі №808/1137/17, залишеною без змін постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 01.03.2018 року визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 31.01.2017 №000371304, яким ФОП ОСОБА_2 збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на доходи фізичних осіб в загальному розмірі 6760,06 грн., в тому числі 5408,05 грн. за основним платежем та 1352,01 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями.

Висновки викладені у постанові Запорізького окружного адміністративного суду від 01.11.2017 року, залишеною без змін постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 01.03.2018 року, варто брати до уваги, оскільки податкове повідомлення-рішення від 31.01.2017 №000371304 та вимога про сплату боргу № Ф-025 від 08.11.2016 року прийняті у межа однієї податкової перевірки. Запорізька обєднана державна податкова інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області стверджує, що заниження ФОП ОСОБА_2 доходів призвело до заниження сплати єдиного соціального внеску з таких доходів. Однак, податкове повідомлення-рішення, яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на доходи фізичних осіб скасовано у судовому порядку.

Між тим, відповідно до матеріалів справи, встановлено, що ФОП ОСОБА_2 здійснював діяльність з реалізації пір'я качиного та гусячого (код за КВЕД 46.11 діяльність посередників у торгівлі сільськогосподарською сировиною, живими тваринами, текстильною сировиною та напівфабрикатами). У період, який перевірявся, відповідачем не враховані у складі витрат 2014 року витрати ФОП ОСОБА_2 які здійснені ним на відрядження до Німеччини для погодження об'єму і графіку поставок у сумі 11775, 50 грн. у зв'язку з тим, що до перевірки не надано підтверджуючих документів щодо мети відрядження, а також не надано документів, які підтверджують поставки товару до м. Дортмунд (Німеччина).

До матеріалів справи надані копії первинних документів, а саме: наказ на відрядження ОСОБА_2 до м. Дортмунд (Німеччина) з зазначенням мети, строків та умови перебування за кордоном; довідку по поставкам протягом 2014 - 2015 років на адресу компанії «Germania Bettwaren» (Німеччина), копію листа від компанії Germania Bettwaren Е.К. з перекладом про підтвердження перебування ФОП ОСОБА_2М та участь у перемовинах щодо подальших поставок української пухової сировини. Крім того, позивач надав копії авіаквитків, білет залізниці, документи на підтвердження витрат на проживання у готелі м Дортмунд, розрахунок добових в Україні та на період перебування за кордоном.

ФОП ОСОБА_2 надав до матеріалів справи копію банківської виписки по рахунку підприємця за січень 2014 року, платіжного доручення № 1 від 27.01.2014 року та банківської виписки по рахунку підприємця за січень 2013 року, з яких вбачається необґрунтованість та не підтвердження документально позиції відповідача про включення суми в розмірі 7184,98 гривень єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, сплаченої відповідно до платіжного доручення від 27 січня 2014 року, до складу витрат за 2013 рік.

Також, встановлено, що ФОП ОСОБА_2 у власній господарській діяльності використовує транспортний засіб Nissan Qashqai, реєстраційний номер НОМЕР_4. Для заправки вказаного автомобілю позивач придбавав пальне за фіскальними чеками у 2014 році на суму 8998,74 грн. та у 2015 році - на суму 6094,17 грн. На підтвердження використання вказаного автомобіля в господарській діяльності позивач надав до матеріалів справи наказ від 01.01.2014 року № 1, маршрутні (подорожні) листи службового легкового автомобіля за 2014 - 2015 роки та акти списання палива від 31.12.2014 року та від 31.12.2015 року.

Оскільки Запорізька обєднана державна податкова інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області під час перевірки не врахувала у складі валових витрат ФОП ОСОБА_2 його витрати на відрядження та витрати на обслуговування автомобіля, відбулась зміна показників доходу, що і призвело до висновків податкового органу про заниження річного показника доходу.

Згідно пп. 14.1.54 п. 14.1 ст. 14 ПК України дохід з джерелом їх походження з України - будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні, у тому числі, але не виключно, доходи у вигляді: а) процентів, дивідендів, роялті та будь-яких інших пасивних (інвестиційних) доходів, сплачених резидентами України; б) доходів від надання резидентам або нерезидентам в оренду (користування) майна, розташованого в Україні, включаючи рухомий склад транспорту, приписаного до розташованих в Україні портів; в) доходів від продажу рухомого та нерухомого майна, доходів від відчуження корпоративних прав, цінних паперів, у тому числі акцій українських емітентів; г) доходів, отриманих у вигляді внесків та премій на страхування і перестрахування ризиків на території України; ґ) доходів страховиків - резидентів від страхування ризиків страхувальників - резидентів за межами України; д) інших доходів від діяльності, у тому числі пов'язаних з повною або частковою переуступкою прав та обов'язків за угодами про розподіл продукції на митній території України або на територіях, що перебувають під контролем контролюючих органів (у зонах митного контролю, на спеціалізованих ліцензійних митних складах тощо); е) спадщини, подарунків, виграшів, призів; є) заробітної плати, інших виплат та винагород, виплачених відповідно до умов трудового та цивільно-правового договору; ж) доходів від зайняття підприємницькою та незалежною професійною діяльністю.

Згідно пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134, ст. 135 ПК України обєктом оподаткування є: прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу. Для платників податку, у яких річний дохід від будь-якої діяльності (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку за останній річний звітний (податковий) період не перевищує двадцяти мільйонів гривень, обєкт оподаткування може визначатися без коригування фінансового результату до оподаткування на усі різниці (крім відємного значення обєкта оподаткування минулих податкових (звітних) років), визначені відповідно до положень цього розділу. Платник податку, у якого річний дохід (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку за останній річний звітний (податковий) період не перевищує двадцяти мільйонів гривень, має право прийняти рішення про незастосування коригувань фінансового результату до оподаткування на усі різниці (крім відємного значення обєкта оподаткування минулих податкових (звітних) років), визначені відповідно до положень цього розділу, не більше одного разу протягом безперервної сукупності років в кожному з яких виконується цей критерій щодо розміру доходу. Про прийняте рішення платник податку зазначає у податковій звітності з цього податку, що подається за перший рік в такій безперервній сукупності років. В подальші роки такої сукупності коригування фінансового результату також не застосовуються (крім відємного значення обєкта оподаткування минулих податкових (звітних) років). Базою оподаткування є грошове вираження обєкту оподаткування, визначеного згідно із статтею 134 цього Кодексу з урахуванням положень цього Кодексу.

Відповідно до п. 138.1 ст. 138 ПК України фінансовий результат до оподаткування збільшується: на суму нарахованої амортизації основних засобів або нематеріальних активів відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності; на суму уцінки та втрат від зменшення корисності основних засобів або нематеріальних активів, включених до витрат звітного періоду відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності; на суму залишкової вартості окремого обєкта основних засобів або нематеріальних активів, визначеної відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, у разі ліквідації або продажу такого обєкта; на суму залишкової вартості окремого обєкта невиробничих основних засобів або невиробничих нематеріальних активів, визначеної відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, у разі ліквідації або продажу такого обєкта; на суму витрат на ремонт, реконструкцію, модернізацію або інші поліпшення невиробничих основних засобів чи невиробничих нематеріальних активів, віднесених до витрат відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності.

Відповідно до пп. 170.9.1 п. 170.9 ст. 170 ПК України не є доходом платника податку - фізичної особи, яка перебуває у трудових відносинах із своїм роботодавцем або є членом керівних органів підприємств, установ, організацій, сума відшкодованих йому у встановленому законодавством порядку витрат на відрядження в межах фактичних витрат, а саме, на проїзд (у тому числі перевезення багажу, бронювання транспортних квитків) як до місця відрядження і назад, так і за місцем відрядження (у тому числі на орендованому транспорті), оплату вартості проживання у готелях (мотелях), а також включених до таких рахунків витрат на харчування чи побутові послуги (прання, чищення, лагодження та прасування одягу, взуття чи білизни), на найм інших жилих приміщень, оплату телефонних розмов, оформлення закордонних паспортів, дозволів на вїзд (віз), обовязкове страхування, інші документально оформлені витрати, повязані з правилами вїзду та перебування у місці відрядження, в тому числі будь-які збори і податки, що підлягають сплаті у звязку із здійсненням таких витрат. Зазначені в абзаці другому цього підпункту витрати не є обєктом оподаткування цим податком лише за наявності підтвердних документів, що засвідчують вартість цих витрат у вигляді транспортних квитків або транспортних рахунків (багажних квитанцій), у тому числі електронних квитків за наявності посадкового талона, якщо його обовязковість передбачена правилами перевезення на відповідному виді транспорту, та розрахункових документів про їх придбання за всіма видами транспорту, в тому числі чартерних рейсів, рахунків, отриманих із готелів (мотелів) або від інших осіб, що надають послуги з розміщення та проживання фізичної особи, в тому числі бронювання місць у місцях проживання, страхових полісів тощо.

Згідно пунктів 177.1 177.4 ст. 177 ПК України доходи фізичних осіб - підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставкою, визначеною пунктом 167.1статті 167 цього Кодексу. Об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця. Для фізичної особи - підприємця, зареєстрованого як платник податку на додану вартість, не включаються до витрат і доходу суми податку на додану вартість, що входять до ціни придбаних або проданих товарів (робіт, послуг). Не включаються до доходу фізичної особи - підприємця суми акцизного податку з реалізованих субєктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів. До переліку витрат, безпосередньо повязаних з отриманням доходів, належать: витрати, до складу яких включається вартість сировини, матеріалів, товарів, що утворюють основу для виготовлення (продажу) продукції або товарів (надання робіт, послуг), купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, палива й енергії, будівельних матеріалів, запасних частин, тари й тарних матеріалів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного обєкта витрат; витрати на оплату праці фізичних осіб, що перебувають у трудових відносинах з таким платником податку (далі - працівники), які включають витрати на оплату основної і додаткової заробітної плати та інших видів заохочень і виплат виходячи з тарифних ставок, у вигляді премій, заохочень, відшкодувань вартості товарів (робіт, послуг), витрати на оплату за виконання робіт, послуг згідно з договорами цивільно-правового характеру, будь-яка інша оплата у грошовій або натуральній формі, встановлена за домовленістю сторін (крім сум матеріальної допомоги, які звільняються від оподаткування згідно з нормами цього розділу); обовязкові виплати, а також компенсація вартості послуг, які надаються працівникам у випадках, передбачених законодавством, внески платника податку на обовязкове страхування життя або здоровя працівників у випадках, передбачених законодавством; суми податків, зборів, які повязані з проведенням господарської діяльності такої фізичної особи - підприємця (крім податку на додану вартість для фізичної особи - підприємця, зареєстрованого як платник податку на додану вартість, та акцизного податку, податку на доходи фізичних осіб з доходу від господарської діяльності, податку на майно); суми єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування у розмірах і порядку, встановлених законом; платежі, сплачені за одержання ліцензій на провадження певних видів господарської діяльності фізичною особою - підприємцем, одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, які повязані з господарською діяльністю фізичної особи - підприємця; інші витрати, до складу яких включаються витрати, що повязані з веденням господарської діяльності, які не зазначені в підпунктах 177.4.1-177.4.3 цього пункту, до яких відносяться витрати на відрядження найманих працівників, на послуги звязку, реклами, плати за розрахунково-касове обслуговування, на оплату оренди, ремонт та експлуатацію майна, що використовується в господарській діяльності, на транспортування готової продукції (товарів), транспортно-експедиційні та інші послуги, повязані з транспортуванням продукції (товарів), вартість придбаних послуг, прямо повязаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг. Не включаються до складу витрат підприємця: витрати, не повязані з провадженням господарської діяльності такою фізичною особою - підприємцем; витрати на придбання, самостійне виготовлення основних засобів та витрати на придбання нематеріальних активів, які підлягають амортизації; витрати на придбання та утримання основних засобів подвійного призначення, визначених цією статтею; документально не підтверджені витрати.

Колегія суддів вказує, що предметом розгляду справи є оскарження вимоги про стягнення боргу, що винесена у межах Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування», однак при вирішенні спору варто враховувати передумови формування відповідачем боргу та винесення вимоги.

Відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом..

Колегія суддів зазначає, що постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 01.11.2017 року по справі №808/1137/17, залишеною без змін постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 01.03.2018 року було встановлено, що Податковим кодексом України передбачено, що до переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать документально підтверджені витрати, повязані з господарською діяльністю, ФОП ОСОБА_2 в повному обсязі підтвердив понесені витрати, повязаність їх з отриманням доходу та господарською діяльністю. Цю обставину відповідно до ст. 78 КАС України слід враховувати як доказ.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування» (у редакції дійсній на час виникнення спірних правовідносин) єдиний внесок нараховується: для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за місяць, у якому отримано дохід (прибуток). У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному році або окремому місяці звітного року, такий платник має право самостійно визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Таким чином, передбачено, що єдиний внесок нараховується для фізичних осіб підприємців відповідно до суми доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. Оскільки ФОП ОСОБА_2 з 01.01.2013 року по 31.12.2015 року було вірно визначено суму свого доходу тому не варто робити висновок про недоплату ним єдиного внеску.

ФОП ОСОБА_2 з 01.01.2013 року по 31.12.2015 року визначив розмір доходів відповідно до розрахункових документів та з урахуванням проведених видатків на власну господарську діяльність та з урахуванням прямих витрат. Сплачував за період 2013 2015 років єдиний внесок виходячи з розміру річного доходу та відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування».

Згідно ч. 4 ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування» орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Колегія суддів зазначає, що орган доходів і зборів у даному випадку Запорізька обєднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Запорізькій області формують вимогу про сплату недоїмки щодо платників єдиного внеску у разі узгодження суми недоїмки, її наявності та доведеності, що така недоїмка існує.

Згідно ч. 1, ч. 6 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно ч. 6 ст. 139 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Новий розподіл судових витрат здійснюється у разі задоволення апеляційної скарги. Не передбачено повернення судових витрат, здійснених субєктом владних повноважень. З огляду на вищевказане, зміну розподілу судових витрат не проводити.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції слід залишити без змін, як таке, що прийняте з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись статтями 314, 315, 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Запорізької обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області - залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 04 червня 2018 року у справі № 808/1679/17 залишити без змін.

Постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення у порядку ст.ст. 328 329 КАС України.

Головуючий - суддя С.В. Сафронова

суддя Д.В. Чепурнов

суддя В.В. Мельник