Справа № 592/2209/17
Суддя: Берназюк Я.О.
Дата ухвалення: 2018-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

31 жовтня 2018 року

Київ

справа №592/2209/17

адміністративне провадження №К/9901/16660/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Берназюка Я.О., судді Гриціва М.І., судді Коваленко Н.В., розглянувши в письмовому провадженні у касаційному порядку адміністративну справу № 592/2209/17

за позовом ОСОБА_2

до Сумського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області

про визнання рішення протиправним, його скасування та зобов'язання вчинити дії,

за касаційною скаргою Сумського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області

на постанову Ковпаківського районного суду м. Суми від 30 серпня 2017 року (у складі судді Фоменко І.М.) та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 15 листопада 2017 року (у складі колегії суддів Кононенко З.О., Бондара В.О., Калиновського В.А.),

В С Т А Н О В И В :

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

У лютому 2017 року ОСОБА_2 (далі - позивач або ОСОБА_2) звернулася до суду з позовом до Сумського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області (далі - відповідач або Управління), в якому просила:

- визнати протиправним та скасувати рішення Сумського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області від 22 листопада 2016 року № 805913, яким позивачу відмовлено в переході на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 року № 889-VIІІ (далі - Закон № 889-VIІІ);

- зобов'язати Сумське об'єднане управління Пенсійного фонду України Сумської області повторно розглянути та вирішити заяву ОСОБА_2 про переведення на пенсію за віком згідно з положенням Закону № 889-VIІІ із зарахуванням періодів роботи в Сумському обласному агропромисловому комітеті з 15 травня 1986 року по 31 грудня 1989 року та в Раді агропромислових формувань Сумської області з 01 січня 1990 року по 30 вересня 1991 року до стажу який дає право на призначення пенсії згідно з положеннями Закону № 889-VIІІ.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що у листопаді 2016 року звернулася до відповідача із заявою, у якій просила перевести її на пенсію за віком згідно з положеннями Закону № 889-VІІІ. 05 грудня 2016 року на її адресу надійшов лист відповідача від 30 листопада 2016 року № 15505/05-20, з якого слідує, що згідно з рішенням Сумського об'єднаного управління Пенсійного фонд України Сумської області від 22 листопада 2016 року позивачу відмовлено у задоволенні її заяви щодо переведення на пенсію за віком відповідно до Закону № 889-VІІІ. Відповідач не зарахував до стажу державної служби період роботи в Сумському обласному агропромисловому комітеті з 15 травня 1986 року по 31 грудня 1989 року та в Раді агропромислових формувань Сумської області з 01 січня 1990 року по 30 вересня 1991 року. Позивач вважає рішення Сумського об'єднаного управління Пенсійного фонд України Сумської області від 22 листопада 2016 року № 805913 незаконним.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Постановою Ковпаківського районного суду м. Суми від 30 серпня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_2 до Сумського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області про визнання рішення протиправним, його скасування та зобов'язання вчинити дії задоволені повністю.

Визнано протиправним та скасовано рішення Сумського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області від 22 листопада 2016 року № 805913, яким ОСОБА_2 відмовлено в переході на пенсію за віком відповідно до Закону № 889-VІІІ.

Зобов'язано Сумське об'єднане управління Пенсійного фонду України Сумської області розглянути та вирішити заяву позивача про переведення на пенсію за віком згідно з положеннями Закону № 889-VІІІ із зарахуванням періодів роботи в Сумському обласному агропромисловому комітеті з 15 травня 1986 року по 31 грудня 1989 року та в Раді агропромислових формувань Сумської області з 01 січня 1990 року по 30 вересня 1991 року до стажу, який дає право на призначення пенсії згідно Закону № 889-VІІІ.

Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 15 листопада 2017 року апеляційну скаргу Сумського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області залишено без задоволення. Постанову Ковпаківського районного суду м. Суми від 30 серпня 2017 року по справі № 592/2209/17 залишено без змін.

Задовольняючи позов, суди попередніх інстанцій виходили з того, що у позивача наявний стаж державної служби та періоди роботи в Сумському обласному агропромисловому комітеті з 15 травня 1986 року по 31 грудня 1989 року та в Раді агропромислових формувань Сумської області з 01 січня 1990 року по 30 вересня 1991 року зараховуються до стажу, який дає право на призначення пенсії згідно Закону № 889-VІІІ.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, вважаючи їх прийнятими з порушеннями норм матеріального права, відповідач звернувся з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Ковпаківського районного суду м. Суми від 30 серпня 2017 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 15 листопада 2017 року та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ ТА КЛОПОТАННЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Касаційна скарга подана 08 грудня 2017 року.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 11 грудня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі № 592/2209/17, витребувано адміністративну справу та запропоновано сторонам надати заперечення на касаційну скаргу, однак розгляд справи цим судом не був закінчений.

У зв'язку із початком роботи Верховного Суду, на виконання підпункту 4 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній з 15 грудня 2017 року, далі - КАС України) матеріали цієї справи передано до Верховного Суду.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06 лютого 2018 року для розгляду цієї справи визначено новий склад колегії суддів: суддя-доповідач Берназюк Я.О., судді Гриців М.І. та Коваленко Н.В.

Верховний Суд ухвалою від 11 квітня 2018 року прийняв до провадження адміністративну справу № 592/2209/17 та призначив її до розгляду ухвалою від 30 жовтня 2018 року в порядку письмового провадження за наявними матеріалами без повідомлення та виклику учасників справи колегією у складі трьох суддів на 31 жовтня 2018 року.

При розгляді цієї справи в касаційному порядку учасниками справи клопотань заявлено не було.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

Під час розгляду справи судами попередніх інстанцій встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивач є пенсіонером за віком, що підтверджується копією пенсійного посвідчення серії НОМЕР_1 від 20 липня 2015 року і перебуває на обліку у Сумському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України Сумської області.

Позивач в період з 14 травня 1985 року до 29 грудня 1989 року працювала на посаді головного зоотехніка підвідділу по виробництву, заготівлі і переробці продукції тваринництва Сумського обласного агропромислового комітету. У зв'язку із ліквідацією агропромислового комітету Сумської області і створенням замість нього Ради агропромислових формувань Сумської області, відповідно до наказу агропромислового комітету від 29 грудня 1989 року № 69-к, наказу ради агропромислових формувань від 02 січня 1991 року № 2-к, позивач по переводу була призначена на посаду головного зоотехніка підвідділу по виробництву, заготівлі і переробці продукції тваринництва Сумського обласного агропромислового комітету, на якій працювала до 30 вересня 1991 року, що підтверджується копією трудової книжки та довідкою Департаменту агропромислового розвитку Сумської обласної державної адміністрації від 09 листопада 2016 року № 01-21/1757.

Відповідно до довідки Департаменту агропромислового розвитку Сумської обласної державної адміністрації від 09 листопада 2016 року № 01-21/1757, посади у агропромисловому комітеті Сумської області та Ради агропромислових формувань Сумської області відносяться до державної служби відповідно до статті 25 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ (далі - Закон № 3723-ХІІ).

Згідно довідки Департаменту агропромислового розвитку Сумської обласної державної адміністрації від 09 листопада 2016 року № 01-21/1757 слідує правонаступництво Сумського обласного агропромислового комітету та Ради агропромислових формувань Сумської області в Управління сільського господарства Сумського обласного виконавчого комітету та у подальшому в Департамент агропромислового розвитку Сумської обласної державної адміністрації через який реалізується державна політика у галузі сільського господарства, а отже періоди роботи позивача в Сумському обласному агропромисловому комітеті з 15 травня 1986 року по 21 грудня 1989 року та в Раді агропромислових формувань Сумської області з 01 січня 1990 року по 30 вересня 1991 року мають бути зараховані до стажу державної служби.

У листопаді 2016 року позивач звернулась до Сумського об'єднаного управління Пенсійного фонд України Сумської області із заявою, у якій просила перевести її на пенсію за віком згідно з положеннями Закону № 889-VІІІ.

Рішенням Сумського об'єднаного управління Пенсійного фонд України Сумської області від 22 листопада 2016 року позивачу відмовлено у задоволенні її заяви щодо переведення на пенсію за віком відповідно до Закону № 889-VІІІ, оскільки до стажу державної служби не зараховано періоди роботи в Сумському обласному агропромисловому комітеті з 15 травня 1986 року по 31 грудня 1989 року та в Раді агропромислових формувань Сумської області з 01 січня 1990 року по 30 вересня 1991 року.

Вважаючи незаконними дії Пенсійного фонду щодо відмови в призначенні пенсії, позивач звернулася до суду з позовом.

ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Касаційну скаргу відповідач обґрунтовує тим, що судом першої та апеляційної інстанцій незаконно, із порушенням норм матеріального та процесуального права, задоволено позовні вимоги. Відповідач зазначає, що з 01 червня 2015 року не здійснюється ані призначення, ані перерахунок пенсії, призначеної відповідно до Закону № 3723-ХІІ, Закону № 889-VІІІ, оскільки норми, які регулювали питання пенсійного забезпечення скасовані. Крім того, категорії посад, які займала позивач не відносяться до категорій посад державних службовців, зазначених в статті 25 Закону № 3723-ХІІ.

Від представника позивача надійшов відзив на касаційну скаргу відповідача, в якому наголошувалося на тому, що посади, які займала позивач відносяться до державних органів колишньої УРСР, тому мають бути зараховані до стажу, необхідного для правомірного переведення на пенсію за віком згідно Закону № 889-VIІІ.

НОРМИ ПРАВА, ЯКІ ЗАСТОСУВАВ СУД

Норми матеріального права, в цій справі, суд застосовує в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин.

Згідно з статтею 37 Закону № 3723-ХІІ на одержання пенсії державних службовців мають право особи, які досягли встановленого законодавством пенсійного віку, за наявності страхового стажу для чоловіків - не менше 25 років, для жінок - не менше 20 років, у тому числі стажу державної служби - не менше 10 років, та які на час досягнення пенсійного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менше 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, - незалежно від місця роботи на час досягнення пенсійного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі.

Відповідно до пункту 2 Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 14 вересня 2016 року № 622, яка була чинною на момент звернення позивача із заявою, зазначено, що згідно з пунктами 10 і 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 10 грудня 2015 року № 889-VIII «Про державну службу» на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України від 16 грудня 1993 року № 3723-XII «Про державну службу» мають право особи, які на день набрання чинності Законом України від 10 грудня 2015 року № 889-VIII «Про державну службу» мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону та актами Кабінету Міністрів України.

Згідно із частиною третьою статті 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Відповідно до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року

№ 1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України. Зазначеній нормі відповідає пункт 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року N 637, відповідно до якого основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Відповідно до пункту 2 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 283 від 03 травня 1994 року (далі - Постанова № 283), до стажу державної служби зараховується робота (служба): на посадах державних службовців у державних органах, передбачених у статтею 25 Закону України "Про державну службу", а також на посадах віднесених Кабінетом міністрів України до відповідної категорії посад державних службовців; на посадах керівних працівників в спеціалістів органів колишніх УРСР та інших республік, а також колишнього СРСР згідно з додатками.

У Додатку до вищевказаної Постанови наведений перелік державних органів колишніх УРСР та інших республік, а також колишнього СРСР, період роботи в яких на посадах керівних працівників і спеціалістів зараховується до стажу державної служби.

До органів, період роботи в яких на посадах керівних працівників і спеціалістів зараховується до стажу державної служби відносить: виконавчі комітети місцевих Рад депутатів трудящих, Рад народних депутатів, їх управління, самостійні відділи, інші структурні підрозділи; місцеві органи державного управління міністерств і відомств УРСР та інших республік, а також СРСР; всесоюзні і республіканські промислові об'єднання та об'єднання, створені на базі головних управлінь міністерств і відомств відповідно до рішень Уряду.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Оцінка доводів учасників справи і висновків суду першої та апеляційної інстанції

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам касаційної скарги, а також виходячи з меж касаційного перегляду справи, визначених статтею 341 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з положенням частини третьої статті 211 КАС України (в редакції, чинній до 15 грудня 2017 року) та частини четвертої статті 328 КАС України (в редакції, чинній після 15 грудня 2017 року) підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 159 КАС України (в редакції, чинній до 15 грудня 2017 року) та частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України (в редакції, чинній після 15 грудня 2017 року) судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Крім того, стаття 2 та частина четверта статті 242 КАС України (в редакції, чинній після 15 грудня 2017 року) встановлюють, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Зазначеним вимогам процесуального закону постанова Ковпаківського районного суду м. Суми від 30 серпня 2017 року та ухвала Харківського апеляційного адміністративного суду від 15 листопада 2017 року відповідають, а вимоги касаційної скарги є необґрунтованими з огляду на наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та способом, передбаченими Конституцією та законами України.

Відповідно до частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Виходячи з аналізу зазначених вище правових норм, суд доходить до висновку, що позивач має право на переведення з одного виду пенсії на інший (відповідно до статті 37 Закону № 3723-XII) з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду за умови, якщо на день набрання чинності Законом № 889-VIII має не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону та актами Кабінету Міністрів України.

Як зазначено у статті 62 Закону № 1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Відповідно до пункту 2 Постанови № 283, до стажу державної служби зараховується робота (служба): на посадах державних службовців у державних органах, передбачених у статтею 25 Закону № 3723-XII, а також на посадах віднесених Кабінетом міністрів України до відповідної категорії посад державних службовців; на посадах керівних працівників в спеціалістів органів колишніх УРСР та інших республік, а також колишнього СРСР згідно з додатками.

У Додатку до вищевказаної Постанови наведений перелік державних органів колишніх УРСР та інших республік, а також колишнього СРСР, період роботи в яких на посадах керівних працівників і спеціалістів зараховується до стажу державної служби. І, до таких органів, період роботи в яких на посадах керівних працівників і спеціалістів зараховується до стажу державної служби відносить: виконавчі комітети місцевих Рад депутатів трудящих, Рад народних депутатів, їх управління, самостійні відділи, інші структурні підрозділи; місцеві органи державного управління міністерств і відомств УРСР та інших республік, а також СРСР; всесоюзні і республіканські промислові об'єднання та об'єднання, створені на базі головних управлінь міністерств і відомств відповідно до рішень Уряду.

Судами попередніх інстанцій встановлено та підтверджується матеріалами справи, що згідно з наказом Сумського обласного агропромислового комітету від 02 січня 1986 року № 3-к, комітет створений у відповідності з постановою ЦК КПРС та Ради міністрів СРСР від 14 листопада 1985 року № 1114 та на підставі рішення 4-ї сесії 19 скликання обласної ради народних депутатів від 11 листопада 1985 року. Також Рада агропромислових формувань Сумської області була створена у відповідності з постановою Ради міністрів УРСР від 16 жовтня 1989 року № 253.

Із зазначеного вище вбачається, що суди попередніх інстанцій правильно встановили, що Сумський обласний агропромисловий комітет і Рада агропромислових Формувань Сумської області згідно з приписами Додатку до Постанови № 283 є державними органами колишньої УРСР, а також колишнього СРСР, період роботи в яких на посадах керівних працівників і спеціалістів зараховується до стажу державної служби.

Враховуючи викладене вище, колегія суддів Верховного Суду погоджується із висновками судів першої та апеляційної інстанції, які задовольняючи позов дійшли висновку, що у позивача наявний стаж державної служби та періоди роботи в Сумському обласному агропромисловому комітеті з 15 травня 1986 року по 31 грудня 1989 року та в Раді агропромислових формувань Сумської області з 01 січня 1990 року по 30 вересня 1991 року, який зараховуються до стажу, що дає право на призначення пенсії державного службовця.

Касаційна скарга не містить належних та обґрунтованих доводів, які б спростовували наведений висновок суду. У ній також не зазначено інших міркувань, які б не були предметом перевірки апеляційного суду та щодо яких не наведено мотивів відхилення такого аргументу.

Розглядаючи цю справу в касаційному порядку Суд також враховує, що згідно з імперативними вимогами стаття 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги; на підставі встановлених фактичних обставин справи лише перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що здійснення правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів, спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов'язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (Заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява N 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v.) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, дійшов вірного висновку, що у позивача наявний стаж державної служби та періоди роботи в Сумському обласному агропромисловому комітеті з 15 травня 1986 року по 31 грудня 1989 року та в Раді агропромислових формувань Сумської області з 01 січня 1990 року по 30 вересня 1991 року, який зараховуються до стажу, що дає право на призначення пенсії державного службовця.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про те, що рішення судів у цій справі є законними та обґрунтованими і не підлягають скасуванню, оскільки суди, всебічно перевіривши обставини справи, вирішили спір у відповідності з нормами матеріального права та при дотриманні норм процесуального права, в судових рішеннях повно і всебічно з'ясовані обставини в адміністративній справі з наданням оцінки всім аргументам учасників справи, а доводи касаційної скарги їх не спростовують.

Оскільки колегія суддів залишає в силі рішення судів попередніх інстанцій, то відповідно до частини шостої статті 139 КАС України понесені сторонами судові витрати новому розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України,

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Сумського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області залишити без задоволення.

Постанову Ковпаківського районного суду м. Суми від 30 серпня 2017 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 15 листопада 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий Я.О. Берназюк

Судді: М.І. Гриців

Н.В. Коваленко