Справа № 348/2/17
Суддя: Гімон М.М.
Дата ухвалення: 2018-11-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

01 листопада 2018 року

Київ

справа №348/2/17

адміністративне провадження №К/9901/17722/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Гімона М.М.,

суддів: Бучик А.Ю., Мороз Л.Л.,

розглянув у порядку письмового провадження касаційну скаргу Надвірнянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області на постанову Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 29 березня 2017 року (головуючий суддя - Мужик І.І.) та постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 31 травня 2017 року (головуючий суддя - Курилець А.Р., судді: Кушнерик М.П., Ніколін В.В.)

у адміністративній справі № 348/2/17 за позовом ОСОБА_1 до Надвірнянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області (далі - Управління ПФУ) про визнання дій неправомірними,

В С Т А Н О В И В:

У січні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом, в якому просила:

- визнати неправомірними дії Управління ПФУ щодо відмови у здійсненні їй перерахунку пенсії та зобов'язати здійснити перерахунок пенсії з 2 липня 2001 року відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» та статті 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з включенням до розрахунку пенсії суми набавок за роботу з таємними документами, надбавки за високі досягнення у праці, виплат матеріальної допомоги на оздоровлення, компенсацію за невикористану відпустку, вихідну допомогу на вирішення соціально-побутових питань та вихідної допомоги в розмірі 90 відсотків, передбачених довідкою Надвірнянської районної державної адміністрації від 20 грудня 2016 року № 87/07-32, виплатити недоплачені суми пенсії, а також виплачувати пенсію в подальшому згідно з проведеним перерахунком до виникнення обставин, з якими закон пов'язує виникнення, зміну чи припинення спірних правовідносин;

- визнати неправомірними дії Управління ПФУ та зобов'язати здійснити з 1 травня 2016 року перерахунок пенсії позивача відповідно до статті 37-1 Закону України «Про державну службу», призначеної в розмірі 90 відсотків від заробітної плати, включивши до сум заробітної плати суми вказані у довідці про заробітну плату, що подається для перерахунку пенсії непрацюючим державним службовцям, а також державним службовцям, які на момент перерахунку пенсії працюють на інших посадах, ніж ті, з яких їм призначено (перераховано) пенсію, виданої Надвірнянською районною державною адміністрацією від 18 серпня 2016 року № 51/07-32 та виплатити недоплачені суми пенсії та виплачувати пенсію в подальшому згідно проведеного перерахунку до виникнення обставин, з якими закон пов'язує виникнення, зміну чи припинення спірних правовідносин.

Постановою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 29 березня 2017 року позов задоволено частково. Визнано неправомірними дії відповідача щодо відмови у здійсненні перерахунку пенсії позивачу та зобов'язано відповідача здійснити перерахунок пенсії починаючи з 23 червня 2016 року відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» та статті 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з включенням до розрахунку пенсії сум надбавок за роботу з таємними документами, надбавки за високі досягнення у праці, виплат матеріальної допомоги на оздоровлення, компенсацію за невикористану відпустку, вихідну допомогу, допомогу на вирішення соціально-побутових потреб та вихідної допомоги в розмірі 90 відсотків, передбачених довідкою, виданою Надвірнянською районною державною адміністрацію від 20 грудня 2016 року № 87/07-32 та виплатити недоплачені суми пенсії та виплачувати пенсію в подальшому згідно з проведеним перерахунком до виникнення обставин, з якими закон пов'язує виникнення, зміну чи припинення спірних правовідносин. Визнано неправомірними дії відповідача щодо відмови у здійсненні перерахунку пенсії позивачу та зобов'язано здійснити з 1 жовтня 2016 року перерахунок пенсії відповідно до статті 37-1 Закону України «Про державну службу» призначеної в розмірі 90 відсотків від заробітної плати, включивши до сум заробітної плати суми вказані у довідці про заробітну плату, що подається для перерахунку пенсії непрацюючим державним службовцям, а також державним службовцям, які на момент перерахунку пенсії працюють на інших посадах, ніж ті, з яких їм призначено (перераховано) пенсію, виданій Надвірнянською районною державною адміністрацією від 18 серпня 2016 року №51/07-32 та виплатити недоплачені суми пенсії та виплачувати пенсію в подальшому згідно проведеного перерахунку до виникнення обставин, з якими закон пов'язує виникнення, зміну чи припинення спірних правовідносин.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 31 травня 2017 року постанову суду першої інстанції скасовано та прийнято нову, якою позов задоволено частково. Визнано неправомірними дії Управління ПФУ щодо відмови у здійсненні перерахунку пенсії ОСОБА_1 з включенням до розрахунку пенсії сум надбавок за роботу з таємними документами, надбавки за високі досягнення у праці, матеріальної допомоги на оздоровлення, допомоги на вирішення соціально-побутових потреб. Зобов'язано Управління ПФУ з 28 червня 2016 року здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з розрахунку 90 відсотків від суми заробітної плати, з урахуванням сум надбавок за роботу з таємними документами, надбавки за високі досягнення у праці, матеріальної допомоги на оздоровлення, допомоги на вирішення соціально-побутових потреб, з яких сплачені страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, з врахуванням фактично отриманих сум. Позовні вимоги в частині зобов'язання Управління ПФУ провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсію з врахуванням сум надбавок за роботу з таємними документами, надбавки за високі досягнення у праці, матеріальної допомоги на оздоровлення, допомоги на вирішення соціально-побутових потреб з 2 липня 2001 року по 27 червня 2016 року включно залишено без розгляду у зв'язку із пропущенням встановленого законом строку звернення до суду. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, Управління ПФУ подало касаційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить їх скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову.

В обґрунтування касаційної скарги відповідач посилається на те, що матеріальна допомога на оздоровлення, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань та індексація заробітної плати носить разовий характер та не є складовою частиною заробітної плати у розумінні частини другої статті 33 Закону України «Про державну службу», а сам факт утримання із сум допомоги збору на обов'язкове державне страхування не є підставою для включення її до складу заробітної плати державного службовця та врахування при обчисленні розміру пенсії державного службовця.

В запереченні на касаційну скаргу позивач просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а рішення судів попередніх інстанцій - без змін.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи касаційної скарги та заперечення на касаційну скаргу, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального права і дотримання норм процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Вирішуючи спір суди виходили з того, що ОСОБА_1 з 2 липня 2001 року перебуває на обліку в Управлінні ПФУ та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» в розмірі 90 відсотків від заробітної плати.

У жовтні 2016 року позивач звернулася до Управління ПФУ із заявою про перерахунок пенсії у зв'язку зі збільшенням розміру посадового окладу працюючого державного службовця, надавши довідку Надвірнянської районної державної адміністрацєї від 18 серпня 2016 року № 51/07-32.

Листом від 20 жовтня 2016 року № 282/К-19 Управління ПФУ відмовило позивачу у перерахунку пенсії у зв'язку з відсутністю підстав для перерахунку.

Умови пенсійного забезпечення державних службовців до 1 травня 2016 року визначалися Законом України від 16 грудня 1993 року № 3723-XII «Про державну службу» (далі - № 3723-XII). Зокрема, відповідно до статті 37 цього Закону позивачу у цій справі призначено пенсію.

Частина перша статті 37-1 зазначеного Закону у редакції, чинній до 1 січня 2015 року, передбачала, що у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв'язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій.

1 січня 2015 року набрав чинності Закон України від 28 грудня 2014 року № 76-VIII "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" (далі - Закон № 76-VIII), яким, зокрема, статтю 37-1 Закону № 3723-ХІІ викладено у новій редакції, згідно з якою умови та порядок перерахунку призначених пенсій державним службовцям визначаються Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, законодавець повноваження на встановлення умов та порядку перерахунку призначених пенсій державним службовцям після 1 січня 2015 року делегував Уряду.

Правове регулювання Урядом зазначеного питання у період з 1 січня по 1 грудня 2015 року знайшло своє відображення у пунктах 4, 5 постанови Кабінету Міністрів України №865 (далі - КМУ №865), за змістом яких підвищення розміру заробітної плати працюючого державного службовця було передумовою для перерахунку пенсії.

Так, за правилами пункту 4 постанови КМУ № 865 у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям заробітна плата для перерахунку пенсії пенсіонерам, яким пенсія призначена з дня набрання чинності Законом № 3723-ХІІ, визначається в такому порядку:

1) пенсіонерам, які на момент перерахунку пенсії продовжують працювати на посаді, з якої призначено пенсію, - на підставі поданої довідки про одержувану заробітну плату на момент перерахунку;

2) іншим пенсіонерам - на підставі документів, поданих на час перерахунку, виходячи із сум заробітної плати, яку одержує працюючий державний службовець на відповідній посаді, з якої призначено (перераховано) пенсію, на момент виникнення права на перерахунок.

Перерахунок пенсій провадиться з місяця підвищення розміру заробітної плати працюючого державного службовця на підставі поданої заяви та довідок, виданих державними органами за останнім місцем роботи. Форма довідки про заробітну плату, що подається для призначення (перерахунку) пенсії державним службовцям, затверджується правлінням ПФУ за погодженням з Мінсоцполітики (пункт 5 постанови КМУ № 865).

Постановою № 1013, якою підвищено розміри заробітку працюючих державних службовців та яка відповідно до її пункту 6 застосовується з 1 грудня 2015 року, пункт 4 постанови КМУ № 865 виключено, а пункт 5 викладено в такій редакції: "форма довідки про заробітну плату, що подається для призначення пенсії державним службовцям, затверджується правлінням Пенсійного фонду України за погодженням з Міністерством соціальної політики".

Положень, які б закріплювали можливість перерахунку пенсії у зв'язку з підвищенням розміру заробітку працюючих державних службовців, постанова КМУ № 1013 не містить.

Отже, з 1 грудня 2015 року по 1 травня 2016 року чинне законодавство, яке регламентувало пенсійне забезпечення державних службовців, підвищення розміру заробітку працюючих державних службовців не визначало як підставу для перерахунку пенсій, призначених за статтею 37 Закону № 3723-ХІІ. При цьому чинна у зазначений період редакція статті 37-1 Закону № 3723-ХІІ не визначала передумов перерахунку пенсій, а лише відносила вирішення такого питання до компетенції Кабінету Міністрів України.

У ході реформування системи державного управління 10 грудня 2015 року прийнято новий закон, який регулює відносини, що виникають у зв'язку із вступом на державну службу, її проходженням та припиненням, - Закон № 889-VIII.

У зв'язку з набуттям з 1 травня 2016 року чинності зазначеним Законом, положення Закону № 3723-XII втратили чинність, в тому числі норми, якими було врегульоване пенсійне забезпечення державних службовців (крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 розділу XI Закону № 889-VIII).

Натомість у статті 90 Закону № 889-VIII закріплено правило, за яким пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону № 1058-IV, стаття 42 якого визначає підстави перерахунку призначених пенсій, підвищення розміру заробітку працюючих державних службовців до яких не віднесено.

Згідно зі статтею 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що з 1 грудня 2015 року - початку застосування Постанови № 1013, якою пункт 4 постанови КМУ № 865 виключено, а її пункт 5 викладено в іншій редакції, та у зв'язку з набранням у подальшому чинності Законом № 889-VIII, яким по-іншому врегульовані правовідносини, пов'язані із пенсійним забезпеченням державних службовців, пенсії, призначені за статтею 37 Закону № 3723-XII, не підлягають перерахунку у зв'язку з підвищенням розміру заробітку працюючих державних службовців.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У Рішенні Конституційного Суду України від 9 лютого 1999 року № 1-рп/99 цей Суд зазначив, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Отже, враховуючи, що законодавством, чинним на час звернення позивача за перерахунком розміру пенсії, не було передбачено можливість її перерахунку у зв'язку з підвищенням розміру заробітку працюючих державних службовців, у відповідача не було правових підстав для здійснення такого перерахунку.

З огляду на наведене, колегія суддів погоджується з висновком апеляційного суду про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в частині визнання дій Управління ПФУ неправомірними та зобов'язання здійснити з 1 травня 2016 року перерахунок пенсії позивачу, у зв'язку з підвищенням розміру заробітку працюючим державним службовцям на підставі довідки Надвірнянської районної державної адміністрації від 18 серпня 2016 року № 51/07-32.

Щодо позовних вимог в частині перерахунку пенсії з включенням сум надбавок, матеріальних допомог та компенсацій колегія суддів зазначає наступне.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, у грудні 2016 року позивач звернулася до Управління ПФУ з заявою про перерахунок пенсії, з урахуванням довідки Надвірнянської районної державної адміністрації від 20 грудня 2016 року № 87/07-32.

Згідно з довідкою Надвірнянської районної державної адміністрації від 20 грудня 2016 року № 87/07-32 про складові заробітної плати для обчислення пенсії позивачу виплачувались надбавки, премії, матеріальні допомоги за період з 1999 року по 2001 рік. На всі виплати, включені в довідку, нараховані страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а з 1 січня 2011 року - єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Листом від 23 грудня 2016 року № 399/К-15 Управління ПФУ відмовило позивачу в перерахунку пенсії, у зв'язку з відсутністю підстав.

Відповідно до частини другої статті 37 Закону України від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ «Про державну службу» (далі Закон №3723-ХІІ; чинного на час призначення пенсії позивачу) пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Згідно з частиною першою статті 1 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 цього Закону визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати.

Частинами другою та шостою статті 33 Закону №3723-ХІІ передбачено, що заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок. Державним службовцям можуть установлюватися надбавки за високі досягнення у праці і виконання особливо важливої роботи, доплати за виконання обов'язків тимчасово відсутніх працівників та інші надбавки і доплати, а також надаватися матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань.

Умови оплати праці державних службовців, розміри їх посадових окладів, надбавок, доплат і матеріальної допомоги визначаються Кабінетом Міністрів України (частина сьома статті 33 Закону № 3723-ХІІ).

Аналіз наведених положень дає підстави для висновку, що допомога на оздоровлення, матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових питань входить до системи оплати праці державного службовця.

Частиною першою статті 66 Закону України від 5 листопада 1991 року № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» визначено, що до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Стаття 41 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" визначає виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії. Так, зокрема, до такого доходу (заробітної плати) враховуються: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

За змістом наведених норм отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Аналогічна позиція зазначена у постанові Верховного Суду України від 20 лютого 2012 року у справі №21-430а11.

Відповідно до Переліку видів оплати праці та інших виплат, на які не нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування та які не враховуються при обчисленні середньомісячної заробітної плати для призначення пенсій затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18 травня 1998 року № 697 (чинна на час виходу позивача на пенсію) при обчисленні заробітної плати для призначення пенсії не враховуються вихідна допомога у разі припинення трудового договору та компенсація за невикористану відпустку.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновком апеляційного суду, що за змістом наведених норм отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати, крім компенсації за невикористану відпустку та вихідної допомоги, які станом на час виходу позивача на пенсію у 2001 році не враховувались

Разом з тим, апеляційний суд обґрунтовано зобов'язав відповідача зробити перерахунок призначеної пенсії з врахуванням сум надбавок за роботу з таємними документами, надбавки за високі досягнення у праці, виплат матеріальної допомоги на оздоровлення, допомогу на вирішення соціально-побутових потреб в межах шестимісячного строку звернення до суду, встановленого статтею 99 КАС України, тобто з 28 червня 2016 року та виплатити недоплачену пенсію, в іншій частині позов щодо даних вимог залишив без розгляду.

Доводи, наведені у касаційній скарзі про те, що матеріальна допомога на оздоровлення, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань та індексація заробітної плати носить разовий характер та не є складовою частиною заробітної плати у розумінні частини другої статті 33 Закону України «Про державну службу» є безпідставними та висновки суду апеляційної інстанції не спростовують, оскільки в ході розгляду справи апеляційним судом встановлено, що при обчисленні пенсії відповідачем не враховано усі види оплати праці, які отримувала позивач, і з яких було сплачено страхові внески, за правилами статті 41 Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» такий заробіток повинен враховуватись під час обчислення пенсії, відповідач протиправно відмовив у перерахунку пенсії позивачу з врахуванням таких видів заробітку, а тому апеляційний суд обґрунтовано ухвалив рішення про часткове задоволення позову.

Відповідно до частини першої статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд апеляційної інстанції не допустив неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення чи вчиненні процесуальних дій.

З огляду на наведене, колегія суддів приходить до висновку, що судом апеляційної інстанції не допущено неправильного застосування норм матеріального права, у зв'язку з чим касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Що стосується вимог касаційної скарги про скасування постанови Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 29 березня 2017 року, колегія суддів зазначає наступне.

З матеріалів справи вбачається, що постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 31 травня 2017 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове про часткове задоволення позову.

Між тим, ухвалою судді Вищого адміністративного суду України від 23 червня 2017 року (№К/800/20946/17) відкрито касаційне провадження за скаргою Надвірнянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області на постанову Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 29 березня 2017 року та постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 31 травня 2017 року.

Враховуючи те, що оскаржуване рішення суду першої інстанції у цій справі скасовано в результаті його перегляду в апеляційному порядку, то, відповідно підстави для його перегляду Верховним Судом як судом касаційної інстанції в адміністративних справах у порядку, визначеному главою 2 розділу ІІІ чинної редакції КАС України відсутні.

З огляду на наведене, колегія суддів дійшла висновку, що касаційне провадження за касаційною скаргою Надвірнянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області на постанову Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 29 березня 2017 року у цій справі відкрите помилково, а тому згідно з частиною другою статті 339 КАС України (в редакції після 15 грудня 2017 року), підлягає закриттю.

Керуючись статтями 345, 350, 356 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Закрити касаційне провадження за скаргою Надвірнянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області на постанову Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 29 березня 2017 року № 348/2/17, як помилково відкрите ухвалою судді Вищого адміністративного суду України від 23 червня 2017 року.

Касаційну скаргу Надвірнянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області залишити без задоволення, а постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 31 травня 2017 року - без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

М.М. Гімон

Л.Л. Мороз

А.Ю. Бучик,

Судді Верховного Суду