Справа № 805/1935/18-а
Суддя: Блохін Анатолій Андрійович
Дата ухвалення: 2018-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2018 року справа №805/1935/18-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого Блохіна А.А., суддів Сіваченка І.В., Шишова О.О., розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 31 липня 2018 року (повний текст складено 06 серпня 2018 року в м. Словянськ) у справі № 805/1935/18-а (суддя І інстанції Загацька Т.В.) за позовом ОСОБА_1 до Головного Управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Філія Донецьке обласне управління публічного акціонерного товариства Державний ощадний банк України, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Маріупольське обєднане управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

21 березня 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою до Головного Управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Філія Донецьке обласне управління публічного акціонерного товариства Державний ощадний банк України, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Лівобережне обєднане Управління пенсійного фонду України міста Маріуполя Донецької області про: - визнання протиправними дії відповідача, які полягають у відмові в призначенні пенсії по втраті годувальника з 01.09.2017 року; - визнання незаконним і протиправним рішення № 47 від 30.08.2017 року про відмову у призначенні пенсії по втраті годувальника з 01.09.2017 року; - зобовязання відповідача призначити пенсію позивачу по втраті годувальника з 01.09.2017 року.

В обґрунтування позовних вимог, зазначає, що 20.05.2013 року помер її чоловік ОСОБА_2 Вважає, що у звязку з його смертю вона набула право на перехід на пенсію по втраті годувальника.

Для реалізації зазначеного права, вона звернулася до відповідача із заявою про переведення її на пенсію у зв'язку з втратою годувальника. Рішенням від 30.08.2017 року №47 відповідачем відмовлено їй у задоволенні заяви у звязку з тим, що вона не відноситься до категорії осіб, що мають право на отримання пенсії по втраті годувальника.

Вважає, що рішення відповідача від 30.08.2017 року №47 є протиправним, незаконним, прийнятим всупереч вимогам законодавства, у звязку з чим підлягає скасуванню.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 31 липня 2018 року у справі № 805/1935/18-а у задоволенні позову відмовлено.

Позивач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, просив оскаржене рішення суду скасувати, та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги. На обгрунтування апеляційної скарги зазначено, що рішення суду першої інстанції є незаконним і необгрунтованим, оскільки судом неповно зясовано обставини, що мають значення для справи, має місце недоведеність обставин, що мають значення справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, має місце невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, судом неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права. Судом пешї інстанції не враховані висновки Конституційного суду України № 5-рп/99 від03.06.1999року, №8-рп/2005 від11.10.2005 року, № 17-рп/2010 від 29.06.2010 року, № 5-рп/2018 від 22.05.2018, та не прийнято до уваги, що позивач знаходилас на утриманні померлого ОСОБА_2, який отримував пенсію за вислугою років МВС.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження у відповідності до ст. 311 КАС України. Відповідно до вимог ч. 1,2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обовязковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, перевірила матеріали справи, вивчила доводи апеляційної скарги, і дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що позивач, ОСОБА_1, паспорт серії АК № 478666, ІНФОРМАЦІЯ_1 є громадянкою України (том 1 а.с. 76-82).

Згідно свідоцтва про одруження від 10.09.1988 року позивач та ОСОБА_2 перебували у шлюбі з 10.09.1988 року (том 1 а.с. 86).

ОСОБА_3 народився 17.06.1993 року, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії VII КИ № 302658 (том 1 а.с. 115).

Згідно довідки МСЕК серія 10 ААВ № 510996 ОСОБА_3 було безтерміново встановлено третю групу інвалідності з дитинства (том 1 а.с. 124).

Відповідно до пенсійного посвідчення серії ААД № 942490 ОСОБА_2 отримував пенсію за вислугою років МВС з 25.11.2009 року (том 1 а.с. 107).

Як убачається з пенсійного посвідчення серії ААЄ № 421130 ОСОБА_1 призначено пенсію за віком з 09.08.2011 року (том 1 а.с. 84).

Згідно розпорядження УПФУ в м. Орджонікідзжевському районі м. Маріуполя Донецької області від 23.03.2011 року №177566 позивач отримує пенсію, яка призначається матерям інвалідів з дитинства (том 1 а.с. 72).

Відповідно до свідоцтва про смерть від 20.05.2013 року ОСОБА_2 І-НО №711378 ОСОБА_2 помер 20.05.2013 року (том 1 а.с. 93).

Згідно копії трудової книжки на імя ОСОБА_1 від 25.09.1981 року позивач працювала з 1981 року по 2003 рік (з перервами) (том 1 а.с. 63-66).

07.08.2017 року позивач звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області із заявою про призначення пенсії у зв'язку з втратою годувальника відповідно до ст. 30 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 30.08.2017 року ОСОБА_1 Вільгельміні у призначенні пенсії, у звязку втратою годувальника відмовлено у зв'язку з відсутністю відповідного пенсійного віку, а саме: досягнення 60 річного віку (а.с. 59).

Спірні правовідносини між сторонами по даній справі щодо призначення пенсії у разі втрати годувальника регулюються нормами Закону України Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби, та деяких інших осіб та Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Відповідно до ст.6 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб сім'ї померлих пенсіонерів з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, мають право на пенсію в разі втрати годувальника на загальних підставах із членами сімей військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом.

Згідно до ст. 29 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб пенсії в разі втрати годувальника сім'ям військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, призначаються, якщо годувальник помер у період проходження служби або не пізніше 3 місяців після звільнення зі служби чи пізніше цього строку, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних у період проходження служби, а сім'ям пенсіонерів з числа цих військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, - якщо годувальник помер у період одержання пенсії або не пізніше 5 років після припинення її виплати. При цьому сім'ї військовослужбовців, які пропали безвісти в період бойових дій, прирівнюються до сімей загиблих на фронті.

Відповідно до ст. 30 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сімей загиблих, померлих або таких, що пропали безвісти військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які перебували на їх утриманні (стаття 31).

При цьому, відповідно до п. "б" ч. 4, ст. 30 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб непрацездатними членами сім'ї вважаються батьки та дружина (чоловік), якщо вони досягли пенсійного віку встановленого статтею 26 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування або є особами з інвалідністю.

Відповідно до ст. 26 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років. До досягнення віку, встановленого абзацом першим цієї статті, право на пенсію за віком мають жінки ІНФОРМАЦІЯ_2 і старші після досягнення ними такого віку:

55 років - які народилися до 30 вересня 1956 року включно;

55 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1956 року по 31 березня 1957 року;

56 років - які народилися з 1 квітня 1957 року по 30 вересня 1957 року;

56 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1957 року по 31 березня 1958 року;

57 років - які народилися з 1 квітня 1958 року по 30 вересня 1958 року;

57 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1958 року по 31 березня 1959 року;

58 років - які народилися з 1 квітня 1959 року по 30 вересня 1959 року;

58 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1959 року по 31 березня 1960 року;

59 років - які народилися з 1 квітня 1960 року по 30 вересня 1960 року;

59 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1960 року по 31 березня 1961 року;

60 років - які народилися з 1 квітня 1961 року по 31 грудня 1961 року.

Як вже зазначалось судом, ОСОБА_1 народилась 29 грудня 1960 року , що підтверджується паспортом серії АК № 478666.

На момент звернення з заявою про призначення пенсії у звязку з втратою годувальника позивач має вік - 56 років та 7 місяців, тобто до настання пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування не вистачає 2 років та 11 місяців.

Законодавець чітко визначає, що чоловік (дружина) вважається непрацездатним членом сім'ї, якщо така особа є інвалідом або досягла пенсійного віку, встановленого законодавством, а позивач не є інвалідом, не досягла пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування на час звернення із заявою 07.08.2017 року, вона не може вважатися непрацездатним членом сім'ї померлого в розумінні Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, у зв'язку з чим відсутні підстави для призначення позивачу пенсії у зв'язку з втратою годувальника.

Колегія суддів зазначає, що надання позивачу додаткових соціальних гарантій передбачених Законом України Про пенсійне забезпечення, а саме надання статусу пенсіонера за віком та виплата пенсії за віком, не надає їй права на призначення пенсії у зв'язку з втратою годувальника відповідно до приписів ст.30 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що відсутні правові підстави для переведення позивача із пенсії за віком на пенсію у зв'язку з втратою годувальника відповідно до ст. 30 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, в зв'язку з чим позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Посилання заявника апеляційної скарги на вищезазначені рішення Конституційного суду України, колегія суддів вважає помилковим, оскільки вищезазначеними рішеннями не визнавались неконституційними положеня ст.30 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області під час розгляду справи доведено правомірність відмови ОСОБА_4 в переведенні з пенсії за віком на пенсію у зв'язку з втратою годувальника.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_4 є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

При викладених обставинах, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову.

Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на наведене, судова колегія дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. У звязку з викладеним доводи апеляційної скарги не приймаються до уваги, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 31 липня 2018 року у справі № 805/1935/18-а - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 31 липня 2018 року у справі № 805/1935/18-а - залишити без змін.

Повне судове рішення складено 06 листопада 2018 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя А.А. Блохін

Судді І.В. Сіваченко

ОСОБА_5