Справа № 2а-3594/09/0770
Суддя: Ханова Р.Ф.
Дата ухвалення: 2018-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

Київ

06 листопада 2018 року

справа №2а-3594/09/0770

адміністративне провадження №К/9901/5802/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Ханової Р.Ф.(суддя-доповідач),

суддів: Гончарової І.А., Олендера І.Я.,

розглянув у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Ужгородської державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Закарпатській області на постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 22 червня 2015 року у складі судді Гебеш С.А. та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 12 серпня 2015 року у складі суддів Курилця А.Р., Качмара В.Я., Мікули О.І., у справі №2а-3594/09/0770, за позовом Ужгородської державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Закарпатській області до Селянського (фермерського) господарства «Макош» за участю Прокуратури Закарпатської області про стягнення штрафних санкцій,-

У С Т А Н О В И В :

12 серпня 2009 року Ужгородська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Міндоходів у Закарпатській області звернулася (далі - податковий орган, позивач у справі) до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Селянського (фермерського) господарства "Макош" (далі - Господарство, податковий орган, відповідач у справі) про застосування та стягнення штрафних санкцій у сумі 5 040 000 грн. на користь Державного бюджету України.

Розгляд справи здійснювався неодноразово. Судові рішення, які є предметом цього касаційного перегляду прийняті в порядку нового розгляду на виконання ухвали Вищого адміністративного суду України від 12 листопада 2014 року.

22 червня 2015 року постановою Закарпатського окружного адміністративного суду, залишеною без змін 12 серпня 2015 року ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду, податковому органу відмовлено у задоволенні позову, з мотивів, що сам факт того, що відповідач є власником ринку, на території якого був розміщений гральний автомат, з допомогою якого можливо проводились азартні ігри, не можна розцінити як докази порушення Господарством вимог Закону України «Про заборону грального бізнесу в Україні».

02 вересня 2015 року податковим органом подано касаційну скаргу до Вищого адміністративного суду України в якій, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального права позивач просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалу суду апеляційної інстанції і ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги повністю.

Податковий орган доводить, що 16 липня 2009 року працівниками податкової міліції встановлено факт надання послуг відповідачем з грального бізнесу, організація та проведення якого заборонена згідно з Законом України «Про заборону грального бізнесу в Україні» від 15 травня 2009 року № 1334-УІ, який набрав чинності з 25 червня 2009 року, внаслідок чого позивач відповідно до частини першої статті 3 даного Закону просить Суд застосувати до відповідача фінансові санкції у вигляді штрафу у розмірі восьми тисяч мінімальних заробітних плат на загальну суму 5040000 грн. 00 коп.

21 вересня 2015 року ухвалою Вищого адміністративного суду України відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою податкового органу після усунення недоліків касаційної скарги на виконання ухвали цього суду від 03 вересня 2015 року, та витребувано справу №2а-3594/09/0770 із Закарпатського окружного адміністративного суду.

Господарством та прокурором заперечення або відзив на касаційну скаргу податкового органу до Суду не надані, що не перешкоджає розгляду касаційної скарги по суті.

22 червня 2016 року справа №2а-3594/09/0770 надійшла до Вищого адміністративного суду України.

18 січня 2018 року справа №2а-3594/09/0770 разом із матеріалами касаційного провадження К/9901/5802/18 передані до Верховного Суду.

Згідно з частиною третьою статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Верховний Суд, переглянувши судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги.

Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Зазначеним вимогам закону судові рішення відповідають.

Оцінюючи спірні правовідносини суди попередніх інстанцій здійснили системний аналіз положень статті 3 Закону України «Про заборону грального бізнесу в Україні» згідно якої, до суб'єктів господарювання, які організовують і проводять на території України азартні ігри, застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу у розмірі вісім тисяч мінімальних заробітних плат з конфіскацією грального обладнання, а прибуток (дохід) від проведення такої азартної гри підлягає перерахуванню до Державного бюджету України. Застосування фінансових санкцій, зазначених у частині першій цієї статті, здійснюється за рішенням суду, ухваленим за позовом органів державної податкової служби.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що працівниками міського відділу податкової міліції податкового органу здійснено відпрацювання території, в результаті якого на території ринку СГ "Макош" (відповідача у справі) біля адміністративного будинку ринку виявлено гральний автомат (ігровий апарат марки «Пятірочка»), підключений до електромережі, про що складено протокол огляду місця події та протокол огляду і вилучення від 16 липня 2009 року.

Під час судового розгляду судами попередніх інстанцій встановлено, що Селянське (фермерське) господарство «Макош» є власником ринку, на території якого виявлено гральний автомат, при цьому докази того, що відповідачеві належить ігровій апарат марки «Пятірочка» відсутні. Особу, якою здійснено встановлення грального автомату та організована робота по наданню послуг проведення азартних ігор, позивачем не встановлено, що унеможливлює застосування фінансових санкцій на підставі частини першої статті 3 вищеназваного Закону.

Визначальною ознакою для висновку про наявність у діях відповідача вини у вчинені підприємством порушення вимог Закону України «Про заборону грального бізнесу в Україні» необхідним є доведення фактів, які б свідчили про створення суб'єктом господарювання умов для проведення таких ігор, а також отримання таким суб'єктом доходу від грального бізнесу.

В той же час суд першої інстанції вірно констатував, що сам факт того, що відповідач є власником ринку, на території якого був розміщений гральний автомат, з допомогою якого можливо проводились азартні ігри, не можуть бути розцінені як докази порушення саме Селянським (фермерським) господарством «Макош» вимог Закону України «Про заборону грального бізнесу в Україні».

Судами попередніх інстанцій здійснений системний аналіз положень Закону Україну «Про заборону грального бізнесу в Україні», за статтею 2 якого в Україні забороняється гральний бізнес та участь в азартних іграх, яка в розумінні пункту другого статті першої - будь-яка гра, обов'язковою умовою участі в якій є сплата гравцем грошей, у тому числі через систему електронних платежів, що дає змогу учаснику як отримати виграш (приз) у будь-якому вигляді, так і не отримати його залежно від випадковості.

Пунктом третім статті першої цього Закону організаторами азартних ігор визначені фізичні та юридичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності, що здійснюють діяльність з організації і проведення азартних ігор з метою отримання прибутку, за положеннями пункту четвертого цієї статті організація і проведення азартних ігор - діяльність організаторів азартних ігор, що здійснюється з метою створення умов для здійснення азартних ігор та видачі виграшів (призів) учасникам азартних ігор, учасники азартних ігор - фізичні особи з повною цивільною дієздатністю, що беруть участь в азартних іграх.

Висновуючись на аналізі наведених норм, правовому навантаженні сутності (поняття) «азартна гра», суди попередніх інстанцій дійшли висновку про те, що для фіксування факту здійснення азартної ігри необхідно встановити та зафіксувати такі факти, як внесення гравцем ставки, отримання виграшу, або іншого результату гри, який залежить повністю або частково від випадковості.

Оцінюючи докази складу покладеного в основу правопорушення, суди попередніх інстанцій відхилили посилання позивача відібрані у охоронців Фермерського господарства «Макош», які засвідчили, що на даному гральному апараті постійно проводилися азартні ігри відвідувачами ринку.

Крім того, судами попередніх інстанцій встановлено, що до протоколу огляду місця події не додано жодного документу, який би підтвердив факт внесення гравцями ставок, відсутні також докази отримання виграшу (призу), натомість, позивачем надано лише пояснення свідків, що за їх висновком, не є свідченням факту здійснення азартної гри та отримання гравцем виграшу.

Суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про те, що наведення в протоколах огляду місця події про наявність на території ринку у центрального входу біля адміністративного будинку з лівого боку від входу в адміністративний будинок розташований ігрового апарату марки «Пятірочка», не є достатнім доказом який підтверджує факт надання послуги з проведення азартних ігор.

Позивачем під час звернення з позовом до суду та впродовж судових розглядів справи не надано доказів про те, що ігровий апарат марки «Пятірочка», який вилучений з території ринку є ігровим апаратом для проведення саме азартних ігор, тобто чи можливо внесення гравцем в нього ставки, отримання виграшу та результат гри на даному апараті залежить повністю або частково від випадковості.

Суд визнає, що не доведеність податковим органом правопорушення відповідачем стосовно здійснення діяльності в сфері грального бізнесу, за умов законодавчої заборони здійснення цієї діяльності унеможливлює застосування до Господарства фінансової санкції та її стягнення.

Верховний Суд визнає, що суд першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень, внаслідок чого касаційна скарга позивача залишається без задоволення, а рішення судів попередніх інстанцій без змін.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Ужгородської державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Закарпатській області залишити без задоволення.

Постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 22 червня 2015 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 12 серпня 2015 року у справі №2а-3594/09/0770 - залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Р.Ф.Ханова

Судді: І.А.Гончарова

І.Я.Олендер