Справа № 807/175/18
Суддя: Плеханова З.Б.
Дата ухвалення: 2018-10-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и

26 жовтня 2018 рокум. Ужгород№ 807/175/18

Закарпатський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого - судді Плеханова З.Б.

при секретарі судового засіданні - Копосович Е.О.

позивача- ОСОБА_1

представника позивача - адвоката Талабішка М.І.

відповідача: Ужгородське обєднане управління ПФУ Закарпатської області- представник Міськова Н.В.

треті особи без самостійних вимог: Закарпатський ОВК- представник Карпій С.М.

Головне Управління Пенсійного фонду в Закарпатській області - представник Бондар С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м.Ужгороді адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Ужгородського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області за участю третіх осіб без самостійних вимог: Закарпатський обласний військовий комісаріат Міністерства оборони України, Головне Управління Пенсійного фонду в Закарпатській області про визнання дій та рішень протиправними ,стягнення моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Ужгородського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області, третя особа на стороні позивача: Закарпатський обласний військовий комісаріат Міністерства оборони України, яким просить:

1.Визнати неправомірними дії Ужгородського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області, щодо зменшення розміру його пенсії до 5976,97 грн. замість 6956,13 грн.;

2.Визнати незаконним рішення Ужгородського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області № 443 від 22 грудня 2017 р. № 76 про утримання надміру виплачених сум пенсій, скасувати його, зобов`язати повернути кошти, утримані з пенсії кошти починаючи з 01.01.18 року;

3.Визнати неправомірними дії Ужгородського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області, щодо відрахування з його пенсії 20% в рахунок погашення переплати пенсії за період з 02.09.13 р. по 31.12.17 року;

4.Стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду у розмірі гривень 20000,00 (двадцять тисяч) гривень;

Позиції сторін.

В обґрунтування вимог зазначено, що позивач з 10 листопада 1986 року по 10 грудня 1986 року ніс службу в населених пунктах зони відчуження (ЧАЕС, 3 зона) за місцем служби у військовій частині НОМЕР_1 (880 окрема рота хіміків-дозиметристів) за посадою заступник командира роти по політичній частині. Внаслідок отриманої дози опромінення став інвалідом 2 групи, та має право на пільги встановлені законодавством України для ветеранів війни-інвалідів війни . Перебуває на обліку у відповідача та з 02.09.13 року отримує пенсію, призначену по інвалідності в розмірі фактичних збитків згідно ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з урахуванням норм Постанови Кабінету Міністрів України від 23.11.11 р. № 1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». 01.02.17 р. звернувся до відповідача з проханням надати розрахунок пенсії та отримав відповідь, за змістом якої стало відомо, що відповідач для розрахунку пенсії врахував період його служби у зоні відчуження з 15.11.86 р. по 29.11.86 р.

18 жовтня 2017 року позивач отримав від відповідача вкладку № 67 до протоколу №69 від 13.10.17 р. «про відмову у перерахунку пенсії» по заробітній платі, відповідно до довідки № 4289 від 26.07.17 р. із змісту якої стало відомо, що відповідач відмовив у перерахунку пенсії із-за відсутності первинних фінансових документів.

В січні 2018 року позивач отримав пенсію, яка була значно меншою від попередньої.

З метою з`ясування причини зменшення розміру пенсії 25.01.18 р. та 15.02.18 р. представник позивача звернувся із адвокатським запитом до відповідача. Із змісту відповідей стало відомо, що відповідач, на підставі листа ГУ Пенсійного фонду України в Закарпатській області № 11984/02/02 від 26.09.17 р. та акту № 194 від 23.08.17 р. перевірки правильності надання довідки про заробітну плату для обчислення розміру пенсії Головного управління пенсійного фонду України в Закарпатській області «впорядкував пенсійну справу з моменту призначення пенсії та вивів переплату пенсії в сумі 174400.6 грн. і встановив розмір пенсійної виплати на рівні 5976.97 грн. замість 6956.13 грн.

22 грудня 2017 року відповідач ухвалив рішення № 443 про утримання надміру виплачених сум пенсій, відповідно до якого на підставі ст.50 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» утримує з позивача переплату пенсії в розмірі 20% пенсії з 01.01.18 р. до повного погашення. Такі дії відповідача вважає незаконними, що і спонукало позивача звернутись з відповідним позовом до суду.

27 березня 2018 року на адресу суду надійшов відзив представника відповідача Ужгородського об`єднаного управління ПФУ Закарпатської області на позовну заяву, згідно якого представник заперечує проти задоволення позову.

Зокрема, зазначає що 02.09.2013р. року Ужгородським об`єднаним управлінням ПФУ Закарпатської області позивачу було призначено пенсію по інвалідності в розмірі фактичних збитків відповідно до ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з урахуванням норм Постанови КМУ від 23.11.2011р. №1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, сума якої становила 5611,77грн.

Окрім того, Управлінням було здійснено призначення пенсії позивачу на підставі порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 р. за № 1566/11846, пункту 2.24. при призначенні пенсії відповідно до Законів України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" для визначення розміру пенсії за нормами Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» для розмежування джерел фінансування, передбачених підпунктами 2, 3 2.1 цього розділу, з урахуванням норм Постанови КМУ від 23.11.2011р. №1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян.

Тобто, зазначає, що розмір пенсійної виплати обчислено з Довідки №2775 від 30.08.2013р., виданої Закарпатським обласним військовим комісаріатом, документів із заробітної плати отриманої за роботу в населених пунктах зони відчуження за період з 15.11.1986р. по 29.11.1986р.в сумі 772,50 крб.., виписки із акта огляду МСЕК від 24.07.2013 із зазначенням 2 гр. інвалідності, витягу із протоколу №1 (засідання) комісії з встановлення пенсій за особливі заслуги перед Україною від 24.03.2003р., посвідчення інваліда війни серія НОМЕР_2 від 25.07.2013р.

Окрім того, що стосується поданої 08.08.2017р. позивачем довідки №4289 від 26.07.2017р. виданої ІНФОРМАЦІЯ_1 про грошове забезпечення, надану для перерахунку пенсії, управлінням відмовлено оскільки встановлено, що така видана без зазначення документів, які слугували підставою для її видачі. При цьому, особова справа позивача не містить первинних фінансових документів ( роздавальні відомості про нарахування та виплату грошового забезпечення) про грошове забезпечення гр. ОСОБА_1 за 1986 рік, або їх завірені копії.

З огляду на виявлене в ході перевірки, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Закарпатській області, повідомило та зобов`язало відповідача переглянути розмір пенсії позивача та повідомити управління про результати проведеної роботи та суму встановленої переплати.

Таким чином, матеріали пенсійної справи позивача було переглянуто та впорядковано з моменту призначення пенсії з урахуванням акту зустрічної перевірки, що призвело до зменшення розміру пенсії та виведено переплату в розмірі 174400,60 грн. Станом на сьогоднішній день, розмір пенсії позивача складає до виплати 5976,97грн.

Таким чином, Ужгородським об`єднаним управлінням ПФУ Закарпатської області не було порушено Закону. Окрім того, що стосується позовної вимоги про стягнення моральної шкоди, то представник відповідача зазначає, що позивачем не надано жодних доказів, що прямо чи опосередковано підтверджують заподіяння йому сильних душевних страждань, завдання шкоди здоров`ю, нервові стреси, чи завдання інших втрат немайнового характеру з яких суд при обрахуванні розміру компенсації міг би встановити характер та обсяг моральних страждань, матеріальні витрати, понесені позивачем. Враховуючи викладені заперечення, просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

03 квітня 2018 року на адресу Закарпатського окружного адміністративного суду надійшли письмові пояснення третьої особи без самостійних вимог - Закарпатського ОВК, відповідно до яких пояснює наступне.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 685 від 16 липня 2012 року така комісія була створена у ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка під час прийняття рішення про достатність підстав для видачі довідки про заробітну плату ( грошове забезпечення), одержану за роботу (службу) в зоні відчуження в 1986-1990 роках керувалася законодавчими, іншими нормативно-правовими актами та документами СРСР та УРСР, що діяли на дату їх складення.

Так, 11 грудня 2012 року, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 685, якою затверджено Типове положення про комісії з визначення даних про заробітну плату (грошове забезпечення), одержану особою за роботу (службу) в зоні відчуження в 1986-1990 рр., вирішила надати довідку про грошове забезпечення одержане громадянином ОСОБА_1 за період з 10 листопада 1986 року по 10 грудня 1986 року ) виконання робіт у зоні відчуження під час ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС за формою визначеною Міністерством соціальної політики. Дана довідка була підставою для розгляду органами Пенсійного фонду України питання призначення пенсії. В 2017 році Позивач звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_3 із клопотанням видати довідку для перерахунку пенсії. Відтак , ІНФОРМАЦІЯ_1 була надана довідка № 4289 від 26.07.2017 року про грошове забезпечення одержане громадянином ОСОБА_1 за період з 10 листопада 1986 року по 10 грудня 1986 року виконання робіт у зоні відчуження під час ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС і може бути підставою для розгляду органами Пенсійного фонду України питання проведення перерахунку пенсії.

26 квітня 2018 року позивачем було надано суду відповідь на відзив, в якому викладена позиція аналогічна позиції що зазначена вище. Зазначено, що позивач не допускав жодних зловживань при наданні довідки №2775 від 30.08.13 р.

08 травня 2018 року від представника Ужгородського об`єднаного управління ПФУ Закарпатської області надійшли письмові заперечення проти даного адміністративного позову з аналогічно викладеною позицією як і у відзиві на позов.

Заслухавши пояснення сторін, повно та всебічно з`ясувавши обставини в даній справі, підтверджені тими доказами, які були досліджені судом, в тому числі вивченням та оглядом матеріалів пенсійної справи позивача, з наданням оцінки всім аргументам учасників справ суд дійшов до наступних висновків.

Обставини , встановлені судом.

Відповідно до Виписки з наказу командира військової частини НОМЕР_3 № 156 від 07.11.86 р. за змістом якої вважати таким, що вибув 08 листопада 1986 року у відрядження у м. Овруч Житомирської області для виконання робіт по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, підстава: наказ відділення кадрів в/ч 4833, ОСОБА_1 , з 10 листопада 1986 року по 10 грудня 1986 року ніс службу в населених пунктах зони відчуження (ЧАЕС 3 зона) за місцем служби у військовій частині НОМЕР_1 (880 окрема рота хіміків-дозиметристів) за посадою заступник командира роти по політичній частині, на підставі наказу по військовій частині НОМЕР_1 від 10.12.1986 р. № 209, безпосередньо брав участь на роботах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС ( а.с.34-35).

Внаслідок отриманої дози опромінення став інвалідом 2 групи, та має право на пільги встановлені законодавством України для ветеранів війни-інвалідів війни, що стверджується посвідченням серія НОМЕР_2 , посвідченням НОМЕР_4 громадянина, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи, вкладка № НОМЕР_5 ), та витягом з особової справи. (а.с.35,45).

У вказаний період з 10 листопада 1986 року по 10 грудня 1986 року отримував підвищене грошове забезпечення в розмірі 1725 крб. (345 крб. з кратністю 5), відповідно до Постанови Ради міністрів УРСР та Укрпрофради від 10 червня 1986 р. № 207-7 "Об условиях оплаты труда с ликвидацией последствий аварии на Чернобыльской АЕС», премію в сумі 1035 крб. ( а.с.47-48).

За вміле керівництво підлеглими, проявлену мужність, самовідданість, у виконанні важливого державного завдання по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС представлений до державної нагороди (а.с.16,37).

Згідно п. 6 Наказу першого заступника Міністра Оборони України № 092 від 20.07.96 р., позивач був звільнений з військової служби у відставку за пунктом 65 підпункт «В» (за станом здоров`я) Тимчасового положення про проходження військової служби особами офіцерського складу, з оголошенням подяки за бездоганну службу ( а.с.22, 28).

Судом встановлено, що позивач перебуває на обліку у відповідача та з 02.09.13 року, позивач отримує пенсію, призначену по інвалідності в розмірі фактичних збитків згідно ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з урахуванням норм Постанови Кабінету міністрів України від 23.11.11 р. № 1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

01.02.17 року позивач звернувся до відповідача з проханням надати розрахунок пенсії (а.с.23).

Ужгородське об`єднане управління ПФУ Закарпатської області, листом 21.02.17 року надало відповідь, за змістом якої зазначено, що відповідач для розрахунку пенсії врахував період служби у зоні відчуження з 15.11.86 р. по 29.11.86 р, в сумі 772,50 крб., яка зазначена у довідці №2775 від 30.08.2013 року, виданої Закарпатським ОВК ( а.с.24).

Так, 11 грудня 2012 року Протоколом №1 комісія ІНФОРМАЦІЯ_3 з визначення даних про грошове забезпечення, одержане особою за службу у зоні відчуження в 1986-1990 роках вирішила надати довідку про грошове забезпечення одержане громадянином ОСОБА_1 за період з 10 листопада 1986 року по 10 грудня 1986 року виконання робіт у зоні відчуження під час ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС за формою визначеною Міністерством соціальної політики. Підставою прийняття даного рішення комісією були наступні документи ( а.с.235) :

1.Копія довідки в/ч НОМЕР_1 від 10.12.1986 року № 27/79;

2.Копія посвідчення ліквідатора аварії на ЧАЕС сер. НОМЕР_6 ;

3.Копія довідки військової частини НОМЕР_7 про грошове забезпечення за 1986 рік.

4.Копія відповіді на запит в/ч НОМЕР_8 про перебування в зоні та отримане грошове забезпечення.

Дані документи були визнані комісією ІНФОРМАЦІЯ_3 з визначення даних про грошове забезпечення, одержане особою за службу у зоні відчуження в 1986-1990 роках, достатньою підставою для видачі довідки про грошове забезпечення одержане громадянином ОСОБА_1 за період з 10 листопада 1986 року по 10 грудня 1986 року виконання робіт у зоні відчуження під час ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС, оскільки за основу Комісія взяла дані надані Командиром військової частини НОМЕР_3 датовані 28.12.1986 роком про участь майора ОСОБА_1 в ліквідації аварії на ЧАЕС з 10 листопада 1986 року по 10 грудня 1986 року та його грошове забезпечення за цей саме період.

Отже, довідка про грошове забезпечення одержана громадянином ОСОБА_1 за період з 10 листопада 1986 року по 10 грудня 1986 року виконання робіт у зоні відчуження під час ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС була надана Закарпатським обласним військовим комісаріатом і була підставою для розгляду органами Пенсійного фонду України питання призначення пенсії.

В 2017 році Позивач звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_3 із клопотанням видати довідку для перерахунку пенсії. Так, Закарпатський обласний військовий комісаріат видав довідку № 4289 від 26.07.17 р. яку 08.08.17 р. позивач подав для перерахунку пенсії відповідачу (а.с.48).

23.08.2017 року Головним Управлінням ПФУ в Закарпатській області був складений АКТ № 194 перевірки правильності надання довідки про заробітну плату для обчислення розміру пенсії.
В Акті вказано, що проводиться перевірка довідки від 26.07.2017 року № 4289про грошове забезпечення гр. ОСОБА_1 за службу в зоні відчудження в 1986-1990 роках, з якого визначається пенсія.Перевірено особову справу пенсіонера.

Відповідно до вкладки № 67 до протоколу №69 від 13.10.17 року «Про відмову у перерахунку пенсії» по заробітній платі, згідно до довідки № 4289 від 26.07.17 р. відповідач відмовив у перерахунку пенсії із-за відсутності первинних фінансових документів про грошове забезпечення гр. ОСОБА_1 за період служби у зоні відчуження ( а.с.25).

Так, 25.01.18 р. та 15.02.18 р. із адвокатським запитом звернулися до відповідача з метою з`ясування причини зменшення розміру пенсії (а.с.12,19).

Згідно відповідей відповідача на адвокатський запит від 09.02.18 р. за вих. № 1569/03 , та 19.02.18 р. за вих. № 1979/3, встановлено, що відповідач, на підставі листа ГУ Пенсійного фонду України в Закарпатській області № 11984/02/02 від 26.09.17 р. (а.с.15) та акту № 194 від 23.08.17 р. перевірки правильності надання довідки про заробітну плату для обчислення розміру пенсії Головного управління пенсійного фонду України в Закарпатській області( а.с.16-18) впорядкував пенсійну справу позивача з моменту призначення пенсії та вивів переплату пенсії в сумі 174400.6 грн. Встановив розмір пенсійної виплати на рівні 5976.97 грн. замість 6956.13 грн. ( а.с.13).

22 грудня 2017 року ухвалив рішення № 443 про утримання надміру виплачених сум пенсій, відповідно до якого на підставі ст. 50 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» утримує з позивача переплату пенсії в розмірі 20% пенсії з 01.01.18 року до повного погашення ( а.с.21).

З Протоколу № 76 від 22.12.2017 року засідання комісії з розгляду питань повєязаних з призначенням ( перерахунком) та виплатою пенсій вбачається , що склад комісії вказаний у кількості -7 осіб. На розгляді на порядок денний були питання: можливість утримання суми пенсій надміру виплачених пенсіонерам внаслідок зловживань з їх сторони відповідно до ст. 50 ЗУ "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування". Документи , які вивчалися: пенсійні справи, особові рахунки. дані бази СПОВ-: п.5 у звязку з наданням недостовірних даних ОСОБА_1 .

Комісія встановила: ОСОБА_1 у звязку з переглядом розміру переплати пенсії - утримати переплату та переглянути згідно чинного законодавства. Про проведення утримань переплачених пенсії пенсіонери повідомлені.

Протокол підписаний чотирма членами комісії.

У відповідності до Довідки № 2247/02 від 20.09.2018 року Ужгородського ПФУ про розмір призначеної і фактично отриманої пенсії ОСОБА_1 з 01 січня 2017 року по грудень 2017 року отримував від 6826,98 грн. до 6956,13 грн. , а з січня 2018 року - 4781,58 грн.

Мотиви суду та норми права, застосовані судом.

У відповідності до ст.44 ЗУ "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Згідно загального правила ст.50 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-ІУ від 09.07.2003 р. суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.2. Відрахування з пенсії провадяться в установленому законом порядку на підставі судових рішень, ухвал, постанов і вироків (щодо майнових стягнень), виконавчих написів нотаріусів та інших рішень і постанов, виконання яких відповідно до закону провадиться в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Розмір відрахування з пенсії обчислюється з суми, що належить пенсіонерові до виплати.

З пенсії може бути відраховано не більш як 50 відсотків її розміру: на утримання членів сім`ї (аліменти), на відшкодування збитків від розкрадання майна підприємств і організацій, на відшкодування пенсіонером шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також у зв`язку зі смертю потерпілого, на повернення переплачених сум заробітної плати в передбачених законом випадках.

З усіх інших видів стягнень може бути відраховано не більш як 20 відсотків пенсії.

Процедура стягнення врегульована Порядком повернення сум пенсій, виплачених надміру, та списання сум переплат пенсій, що є безнадійними до стягнення, затвердженим Постановою правління Пенсійного фонду України №6-4 від 21.03.2003 р.

П. 3 Порядку передбачено, що повернення коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, проводиться відповідно до статті 103 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-ІУ від 09.07.2003 р. у випадках виявлення подання громадянами недостовірних відомостей про заробітну плату чи інший дохід, стаж роботи, несвоєчасного подання відомостей про зміни у складі сім`ї тощо.

З аналізу вищевказаних законодавчих норм суд дійшов висновку, що надміру виплачена сума пенсії підлягає стягненню з пенсіонара внаслідок однієї з двох причин:

1)внаслідок зловживань з боку пенсіонера або

2)подання страхувальником недостовірних даних.

Судом встановлено, що не заперечується відповідачем, що пенсія позивачу була призначена з 02.09.2013 року на підставі довідки № 2775 від 30.08.2013 року, наданої Закарпатським ОВК.

В Довідці вказано, що ОСОБА_1 проходив службу в населених пунктах зони відчудження ( ЧАЕС 3 зона) з 10 листопада 1986 року по 10 грудня 1986 року за місцем служби у військовій частині НОМЕР_1 ( 880 рота хіміків-дозиметристів) за посадою заступник командира роти по політичній частині. Відповідно до наданих документів виплачено підвищене грошове забезпечення у сумі 1725 крб. з урахуванням коефіціента 5 відповідно до постанови Ради Міністрів УРСР та Укрпрофради від 10 червня 1986 року № 207-7"Об условиях оплати труда с ликвидацией последствий аварии на Чернобильской АЄС і предотвращении загрязнением окружающей среди" и премия в суме 1035 крб. з урахуванням коефициента 3 відповідно до розпорядження Ради Міністрів СРСР від 17.05.1986 року № 964-ре. Кількість днів служби позивача в зоні Чорнобильської АЕС- 18.

Крім того , суд констатує, що вказана довідка № 2775 від 30.08.2013 року, інформація зазначена у ній, та підстави визначення складових призначеної пенсії не були предметом додаткової перевірки відповідача та звірки з ІНФОРМАЦІЯ_4 , а отже є дійсними.

26.07.2017 року Закарпатським ОВК було видано Довідку № 4209 , де зазначено, що ОСОБА_1 проходив службу в населених пунктах зони відчудження ( ЧАЕС 3 зона) з 10 листопада 1986 року по 10 грудня 1986 року за місцем служби у військовій частині НОМЕР_1 ( 880 рота хіміків-дозиметристів) за посадою заступник командира роти по політичній частині. Відповідно до наданих документів виплачено підвищене грошове забезпечення у сумі 1725 крб. з урахуванням коефіціента 5 відповідно до постанови Ради Міністрів УРСР та Укрпрофради від 10 червня 1986 року № 207-7"Об условиях оплати труда с ликвидацией последствий аварии на Чернобильской АЄС і предотвращении загрязнением окружающей среди" и премия в суме 1035 крб. з урахуванням коефициента 3 відповідно до розпорядження Ради Міністрів СРСР від 17.05.1986 року № 964-ре.

Відповідно до Наказу Міністра оборони України від 08.09.1997 року № 322, яким затверджено Перелік частин, установ, організацій і підприємств Міноборони дислокованих у зонах безумовного та гарантованого добровільного відселення військова частина НОМЕР_1 , зазначена у переліку за номером 78, дислокувалась у 3 зоні радіоактивного забруднення.

Кількість днів служби позивача в зоні Чорнобильської АЕС- 30.

Відповідачем в судовому засіданні не заперечувались та визнавались вищевказані обставини та факти, зазначені у довідках, у звязку з чим суд застосовує положення ч.1 статті 78 КАСУ, де вказано, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Відповідач об обгрунтування своїх заперечень проти позовних вимог зазначав, що довідка № 4209, яка була предметом перевірки, не підтверджена первинними фінансовими документами( роздавальні відомості про нарахування та виплату грошового забезпечення) за 1986 рік або їх завірені копії., а тому не може слугувати підставою для проведення перерахунку пенсії позивача.

Матеріалами пенсійної справи та особової справи позивача встановлено, що позивач брав участь в складі військової частини НОМЕР_1 ( зона 3) 30 календарних днів у зоні Чорнобильської катастрофи, що також не заперечується відповідачем та що ним було констатовано в Акті № 194 від 23.08.2017 року перевірки правильності надання довідки про заробітну плату для обчислення розміру пенсії.

Даний факт підтверджується:

- Довідкою Центрального архіву МО СРСР № 51/1/4816 від 14.07.1998 року, в якій вказано, що накази командира в/ НОМЕР_9 на збереження не поступали, а у частково наявних фінансових документах за грудень 1986 рік ОСОБА_1 не відображений. Фінансові документи в/ч38867 за період травень-листопад 1986 року на збереження в архів не поступали. У перевірених фінансових документах 25 бригади хімічного захисту за період серпень-грудень 1986 року фінансові документи (довідки, виписки з наказів, розрахункові відомості ) в/ч38867 не виявлені. Документи в/ч НОМЕР_10 на зберігання од архіву не надходили.

- Довідкою військової частини НОМЕР_1 від 10.12.1986 № 27/79, в якій вказано, що майор ОСОБА_1 у складі військової частини НОМЕР_1 ( зона3) в період з 10.11.1986 року по 10.12.1986 рік приймав участь у роботах по ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС на підставі Наказу № 209 від 10.12.1986 року.

-Довідкою командира в/ч НОМЕР_10

- Крім того , факт щомісячного грошового забезпечення в розмірі 345 крб. за період з 1986 року по січень 1987 року стверджується довідкою в/ч НОМЕР_7 № 151 від 30.09.1996 року

- Довідкою № 77 командира в/ч НОМЕР_3 , виданої на запит командира в/ НОМЕР_11 , де також вказано період перебування позивача в 3-ій зоні ЧАЕС з 10.11.1986 року по 10.12.1986 року - у складі роти хіміків дозиметристів), з 15.11.1986 по 07.12.1986- у складі оперативної групи особливої зони в/ч НОМЕР_10 . За період роботи з 10.11.1986 року по 10.12.1986 рік отримав підвищене грошове забезпечення у розмірі 1725 крб. Згідно фінансової роздаткової відомості по виплаті премій отримав премію в сумі 1035 крб. За виконання важливого державного завдання представлений до Державної нагороди.

- Довідкою № 27 від 02.10.1992 року, яка була надана позивачу командиром в/ч НОМЕР_12 та начальником фінансової служби в/ч НОМЕР_13 , де зазначено період його участі у ліквідації наслідків на ЧАЕС з 10.11.1986 року по 10.12.1986, а також те, що у цей період він отримував підвищену оплату у розмірі 1755 крб. з кратністю 5.Також у довідці відмічено, що в/ч НОМЕР_14 перебуває на фінансовому забезпеченні в/ч86755.

- Наказами в командира в/ч 83222 № 156 від 08.11.1986 про вибуття та 175 від 11.12.1986 про прибуття .

- Випискою з особової справи.

Пятикратний розмір грошового забезпечення 3-ій зоні ЧАЕС був встановлений Розпорядженням Ради Міністрів СРСР від 17.05.1986 року.

Постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1(зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 р. за № 1566/11846) затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Пунктом 2.24 Порядку встановлено , що при призначенні (перерахунку) пенсії, серед іншого відповідно до ЗУ "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", для розмежування джерел фінансування особа надає пакет документів, передбачених підпунктами 2 і 3 пункту 2.1 цього розділу.

Згідно п.п.3. п.2.1. Порядку за бажанням пенсіонера ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) по 30 червня 2000 року (додаток 1) із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам.

Підпунктом 5 пункту 2.1. Порядку визначено , що до заяви про призначення пенсії за віком додаються серед іншого :
- посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09 березня 1988 року № 122, або довідка військової частини, у складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою виконувались роботи з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС; посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видана органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями) (при призначенні пенсії за віком із застосуванням норм статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

На підставі вищенаведеного, позивач не зобов`язаний був надавати первинні фінансові документи у вигляді роздаткових відомостей, оскільки законодавством це у даному випадку не передбачено.

Крім того, судом встановлено , що у зв`язку із секретністю , важливістю , залученням військових частин бувшого СРСР до подолання наслідків аварії на ЧАЕС, що підтверджується також архівною інформацією, не всі документи стосовно перебування військовослужбовців та фінансування всіх робіт є наявні, збережені та доступні, що не може бути підставою для неможливістю скористатися свої правом на соціальне забезпечення осіб, які брали участь та постраждалих внаслідок подій, пов`язаних з аварією на ЧАЕС, в тому числі і позивача.

Вказаний висновок суд підтверджується позицією Європейського Суду з прав людини , яку він виклав у Рішенні «Рисовський проти України»( заява № 29979, остаточне 20.01.2012 року):
«п. 71 потреба виправити минулу «помилку» не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу (див., mutatis mutandis, рішення у справі «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки» (Pincova and Pine v. the Czech Republic), заява № 36548/97, п. 58, ECHR 2002-VIII). Іншими словами, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків (див. зазначене вище рішення у справі «Лелас проти Хорватії» (Lelas v. Croatia), п. 74). Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються».

Відповідно до статті 10 ЗУ "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців*, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві. Перелік цих пунктів визначається Кабінетом Міністрів України.

Крім того , на підставі вивчених судом вищевказаних письмових доказів суд вважає доведеним факт проходження служби в населених пунктах зони відчудження ( ЧАЕС 3 зона) з 10 листопада 1986 року по 10 грудня 1986 року за місцем служби у військовій частині 38867 ( 880 рота хіміків-дозиметристів). Відповідно до наданих документів виплачено підвищене грошове забезпечення , яке дає право на перерахунок пенсії.

На підставі наведеного суд піддає критичній оцінці посилання відповідача не недостовірність даних, які були надані Закарпатським ОВК та наявні зловживання з боку самого пенсіонера, що є необхідними підставами для утримання наміру виплаченої пенсії у відповідності до статті 50 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Крім того , в оскаржуваному рішенні 443 від 22.12.2017 року відповідача про утримання надміру виплаченої пенсії зазначено , що сума в розмірі 174 400 грн. 60 коп. утворилася у зв`язку з наданням недостовірних даних. Однак, під час судового розгляду відповідач не надав належних доказів недопустимості даних, на підставі яких позивачу виплачувалася пенсія згідно довідки Закарпатського ОВК № 4289 від 26.07.2017 року, оскільки ні в Акті перевірки № 194 , ні в оскаржуваному рішенні не вказано які саме дані є недостовірними, а тільки зроблено висновок про відсутність первинних фінансових документів.

Також, суд зауважує, що підстава «недостовірність даних», вказана відповідачем у вищевказаному рішенні не узгоджується із підставою , яка була взята до уваги 22.12.2017 року комісією з розгляду питань, пов`язаних з призначенням ( порахунком) та виплатою пенсій відповідно до чинного законодавства та вказана у Протоколі, де зазначено, що розглядалося питання : можливість утримання суми пенсій, надміру виплачених пенсіонерам внаслідок «зловживань самого пенсіонера», а потім констатується про надання недостовірних даних.

Однак, вищевказані підстави не доведені відповідачем , оскільки ст.50 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-ІУ від 09.07.2003 р. визначає, що суми пенсій, виплачені надміру можуть бути стягнуті внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних.

Судом не встановлено, а відповідачем не надано належних та допустимих доказів наявності факту зловживань з боку пенсіонера або надання страхувальником Закарпатським ОВК недостовірних даних.

Згідно ст. 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Положення ст. 50 Закону №1058-ІУ від 09.07.03 р. та ст. 1215 ЦК України не суперечать одне одному і містять ті самі винятки щодо підстав повернення коштів - розрахункова помилка або недобросовісність з боку набувача.

Таким чином, рішення № 443 від 22.12.2017 року №76 "Про утримання надміру виплачених сум пенсії" є протиправним та підлягає скасуванню, а відтак і дії відповідача які спрямовані на відрахування з пенсії позивача 20% в рахунок погашення переплати пенсії за період з 02.09.13 р. по 31.12.17 року є неправомірними.

Згідно ч.3 ст. 107 Закону №1058-ІУ від 09.07.03 р. суми коштів, безпідставно стягнені органами Пенсійного фонду з юридичних і фізичних осіб, підлягають поверненню в триденний строк із дня прийняття рішення виконавчим органом Пенсійного фонду або судом про безпідставність їх стягнення, з одночасною сплатою нарахованої на ці суми пені, що визначається виходячи з розрахунку 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України.

Утримані згідно вказаних рішень кошти з пенсії позивача мають бути йому повернені, виходячи з розрахунку 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, з огляду на вказане положення Закону №1058-ІУ.

У відповідності до Довідки № 2247/02 від 20.09.2018 року Ужгородського ПФУ про розмір призначеної і фактично отриманої пенсії ОСОБА_1 з 01 січня 2017 року по грудень 2017 року отримував від 6826,98 грн. до 6956,13 грн.( у грудні 2017 року) , а з січня 2018 року - 4781,58 грн..

Висновки ВАСУ , викладені ним в Ухвалі від 19.10.2018 року по справі № К/800/12328/16 суд не бере до уваги , оскільки ухвала винесена за результатами перевірки конкретних обставин , які мали місце у справі та які були встановлені судом на підставі конкретних досліджених судом письмових доказів із зазначенням того, що фінансові документи, які були досліджені судом містили розбіжності, суперечність одних доказів іншим, тобто мала місце недостовірність даних.

Щодо посилання відповідача на застосування висновків ВС, які ним зроблені в Постанові від 20.03.2018 року у справі № 527/1655/17 щодо необхідності підтвердження відомостей , що місяться у довідці про грошове забезпечення первинними документами до справи , то суд зазначає астпуне.
У вищевказаній справі . розглянутій ВСзазанчено , що для підтвердження трудового стажу позивач надав органу Пенсійного фонду усі наявні у нього документи, а неможливість проведення відповідачем перевірки первинних документів не пов`язана з волею позивача. Зазначає, що судами при вирішенні справи не взято до уваги довідку Державного архіву Донецької області, згідно з якою архів Донецької міської ради, де зберігаються документи з кадрових питань Донецької міської ради профспілки працівників кооперації та інших форм вільного підприємництва, знаходиться у м. Донецьку на території тимчасово непідконтрольній органам державної влади України і доля цих документів невідома. Посилається на те, що єдиним документом для підтвердження стажу роботи є трудова книжка, тому відмова відповідача зарахувати спірний стаж роботи позивача у зв`язку з ненаданням ним уточнюючих довідок від підприємства, на якому він працював, є протиправною.

У даній справі за позовом ОСОБА_1 є наявні фінансові документи , які підтверджують суми грошового забезпечення , яке позивач отримував під час перебування у зоні ЧАЕС у 1986 році, і на відміну від вищевказаної справи в даному випадку фінансові документи , відсутність яких повязана з військовою та державною таємницею, підтверджена іншими письмовими доказами, які суд врахував у відповідності до вимог статті 72-76 КАСУ, які є достатніми для підтвердження інформації щодо грошового забезпечення. зазначені у довідках, наданий Закарпатським ОВК, оскільки в даній справі суд вважає достатніми докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування, питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання., що узгоджується із статтею 76 КАСУ.

Щодо позовних вимог про відшкодування моральної шкоди суд зазначає, що у відповідності до п. 6 ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю субєкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом прийняттям судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини, та стягнення з відповідача субєкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Відповідно до ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Статтею 1175 ЦК України визначено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.
Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року за №4 під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема у приниженні честі та гідності, у порушенні права власності, у порушенні нормальних життєвих зв`язків, інших цивільних прав. Відповідно до п. 9 Пленуму ВС України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31.03.1995 (зі змінами від 27.02.2009 р.) розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховується тяжкість вимушених змін у життєвих стосунках. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості».

Відповідно до ст. 213 ЦПК України, суд повинен повно і всебічно з`ясувати обставини справи, тобто встановити чи мало місце порушення відповідачем вимог чинного законодавства України, чи є таке порушення в разі наявності (дії чи бездіяльність) незаконними, чи заподіяна позивачу шкода в наслідок зазначених незаконних дій (бездіяльності).

Відповідно до ст. 214 ЦПК України, суд повинен вирішити питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються.

Згідно зі ст. 46 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод (в редакції Протоколу № 11), рішення Європейського суду є обов`язковими для держав-учасниць Конвенції. При цьому Україна офіційно визнала юрисдикцію Європейського суду з питань тлумачення і застосування Конвенції та протоколів до неї. Отже, суду необхідно враховувати в своїй діяльності прецеденту практику Європейського суду з прав людини.

Практикою Європейського суду з прав людини визнана презумпція моральної шкоди. Тобто в разі порушення майнових або цивільних прав «середня», «нормально» реагуюча на протиправну щодо неї поведінку людина повинна відчути страждання (моральну шкоду).

Згідно практики Європейського суду з прав людини завжди призначається компенсація за порушення прав людини. Розмір компенсації зазвичай становить 1000 - 5000 євро. Таким чином визначений розмір спричиненої позивачеві моральної шкоди цілком відповідає практиці Європейського суду з прав людини. Так рішенням від 27.07.2004 р. по справі "Ромашов проти України" Європейський суд з прав людини присудив заявнику у відшкодуванні моральної шкоди 3000 євро, хоча заявник не представив жодного документа на підтвердження своїх вимог про відшкодування моральної шкоди. У процесі розгляду заяви Суд звернув увагу на те, що згідно з правилом 60 Регламенту Суду будь-яка вимога щодо справедливої сатисфакції має містити перелік претензій і може бути представлено письмово разом з відповідними підтверджуючими документами або свідченнями, «без наявності яких (Суд) може відхилити вимогу повністю або частково». Проте суд врахував той факт, що в результаті виявлених порушень заявник зазнав моральної шкоди, який не може бути відшкодована шляхом лише констатації судом факту порушення.

Право на відшкодування з урахуванням практики Європейського суду з прав людини повинно носити ефективний характер, і має на меті не тільки покриття шкоди завданої потерпілій стороні, а також є засобом попередження з боку відповідача вчинення порушень прав, отже має бути відчутним не тільки для позивача, але й для відповідача, що спонукало б відповідача вживати заходів щодо зміни практики нехтування положеннями законодавства, і зокрема, сприяло б зменшенню кількості і обсягів скарг і позовних заяв, які надходять на адресу національних судів та Європейського суду з України.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Пунктом 2 даної статті встановлено, що моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

В даному випадку до порушення прав позивача та завдання йому шкоди (як моральної, так і матеріальної) призвела низка рішень і дій органів Пенсійного фонду України, які безпосередньо проводили відрахування з пенсії позивача.

При цьому, як було зазначено вище, передбачені згідно ст.50 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-ІУ підстави для проведення утримання з пенсії позивача були відсутні, оскільки розрахункова помилка, зловживання пенсіонера або недобросовісність з боку набувач, недостовірність відомостей а не мали місця в будь-якому випадку.
Згідно ч. 4 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
Отже, заперечення відповідача про те, що позивач не надав доказів на підтвердження моральної шкоди та її розміру судом не прийняті до уваги.
Суд погоджується з твердженням позивача про те, що вказаними рішеннями та діями органів Пенсійного фонду України йому завдано моральної шкоди, оскільки відрахування з його невеликої пенсії очевидно вплинуло на попередній рівень споживання, зокрема, харчування та придбання лікарських засобів, необхідних позивачу як особі, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, що очевидно призвело до негативного впливу на позивача та завдання йому моральних страждань.
Суд зауважує, що позивач є інвалідом 2 групи внаслідок захворювання, яке він отримав внаслідок отриманої на ЧАЕС дози опромінення, після чого потребує постійного лікування, яке періодично проходить в обласному госпіталі ветеранів війни в м. Ужгороді, де йому періодично призначають процедури та ліки, що вбачається з наданих виписок із медичної карти позивача.
У відповідності до ст. 7 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» до осіб з інвалідністю внаслідок війни належать також особи з інвалідністю з числа: 1) військовослужбовців, осіб вільнонайманого складу, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час захисту Батьківщини, виконання інших обов`язків військової служби, пов`язаних з перебуванням на фронті в інші періоди, з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, ядерних аварій, ядерних випробувань, з участю у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, іншим ураженням ядерними матеріалами.
Статтею 4 ЗУ «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» встановлено, що соціальний захист осіб з інвалідністю є складовою діяльності держави щодо забезпечення прав і можливостей осіб з інвалідністю нарівні з іншими громадянами та полягає у наданні пенсії, державної допомоги, компенсаційних та інших виплат, пільг, соціальних послуг, здійсненні реабілітаційних заходів, встановленні опіки (піклування) або забезпеченні стороннього догляду.

Отже, з вищенаведеного вбачається, що внаслідок постановлення оскаржуваного рішення та утримання 20% відрахувань з пенсії, право позивача на належний соціальних захист як інваліда , гарантований державою, і тим більше, як особи, яка була нагороджена державою за героїзм при подоланні наслідків на ЧАЕС , та яка при цьому отримала захворювання та інвалідність було порушено відповідачем, внаслідок чого позивачу завдані моральні страждання та зниження можливості проводити належне лікування, яке потребує фінансових затрат.

Внаслідок утримання 20% із суми його пенсії на підставі оскаржуваного рішення , позивач недоотримав з 01 січня 2018 року по жовтень 2018 року біля 10000 грн., а саме: 9563, 12 грн., що вбачається із довідки № 2247/02 від 20.09.2018 року Ужгородського ПФУ.

За таких обставин, на думку суду, на користь позивача підлягає стягненню моральна шкода в розмірі 10 000 грн.

У відповідності до ч.2 статті 2 КАСУ у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);4) безсторонньо (неупереджено);5) добросовісно;6) розсудливо;7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Суд, дійшов висновку, що оскаржуване позивачем рішення не відповідає вищевказаним вимогам, а докази наведені відповідачем в обґрунтування своїх заперечень не є достатніми та такими, що в своїй сукупності можуть спростувати мотиви позивача, у зв`язку з чим , позовні вимоги є обгрунтованими та такими , що підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 242-246 КАСУ, суд,-

В И Р І Ш И В:

1.Адміністративний позов ОСОБА_1 до Ужгородського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області, третя особа: Закарпатський обласний військовий комісаріат Міністерства оборони України, Головне Управління Пенсійного фонду в Закарпатській області про визнання дій та рішень протиправними ,стягнення моральної шкоди - задовольнити частково.

2. Визнати неправомірними дії Ужгородського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області (м.Ужгород, 88017, вул.Загорська,2, ), щодо зменшення розміру пенсії ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_15 ) до 5976,97 ( пять тисяч девятсот сімдесят шість грн. 97 коп) грн. замість 6956,13 грн.( шість тисяч дев`ятсот п`ятдесят шість) грн. 13 копійок.

3.Визнати незаконним та скасувати рішення Ужгородського об`єднаного управління пенсійного фонду України Закарпатської області № 443 від 22 грудня 2017 р. № 76 про утримання надміру виплачених сум пенсій .

4. Зобов`язати Ужгородське об`єднане управління Пенсійного фонду України Закарпатської області(м.Ужгород, 88017, вул.Загорська,2, ), повернути ОСОБА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_5 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_15 ) кошти, утримані з пенсії починаючи з 01.01.18 року.

5.Визнати неправомірними дії Ужгородського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області, (м.Ужгород, 88017, вул.Загорська,2, ) щодо відрахування з пенсії ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_15 ) 20% в рахунок погашення переплати пенсії за період з 02.09.13 року по 31.12.17 року.

6.Стягнути з Ужгородського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області, (м.Ужгород, 88017, вул.Загорська,2, ) на користь ОСОБА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_5 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_15 ) моральну шкоду у розмірі 10000,00(десять тисяч тисяч) гривень.

Врешті позовних відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення через Закарпатський окружний адмінсуд до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Плеханова З.Б.

Повний текст судового рішення виготовлений та підписаний 06.11.2018 року