Справа № 755/17016/18
Суддя: Галаган В. І.
Дата ухвалення: 2018-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

"07" листопада 2018 р.

м. Київ

справа № 755/17016/18

провадження № 2-а/755/574/18

суддя Дніпровського районного суду м. Києва Галаган В.І., розглядаючи справу за адміністративним позовом Головного управління Державної міграційної служби України в місті Києві до громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_1 про затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення, -

ВСТАНОВИВ:

07 листопада Головне управління Державної міграційної служби України в місті Києві (далі - ГУ ДМС України в м. Києві) звернулось до суду із адміністративним позовом до громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_1 про примусове видворення громадянина за межі території України та затримання останнього з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення.

Вивчивши матеріали справи, вважаю, що позовна заява не відповідає вимогам адміністративного судочинства України, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Згідно з п. 3 ч. 1 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання дій суб'єкта владних повноважень протиправними та зобов'язання утриматися від вчинення певних дій. Відмова від права на звернення до суду є недійсною.

За правилами адміністративного судочинства позовна заява за формою та змістом повинна відповідати вимогам, викладеним у ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також вимогам ст. 161 цього Кодексу.

Відповідно до п. 11 ч. 5 ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України, в позовній заяві, серед іншого, зазначається власне письмове підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Разом з тим, у матеріалах заяви відсутнє власне підтвердження того, що позивачем не подано будь-якого іншого позову (позовів), не залежно від його (їх) підсудності, до цього ж відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Згідно положення ч. 4 ст. 161 Кодексу адміністративного судочинства України, позивач зобов'язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 288 Кодексу України про адміністративні правопорушення, постанова іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржена у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом України про адміністративне правопорушення.

Відповідно до статті 289 Кодексу України про адміністративні правопорушення, скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Разом з тим, позивачем на підтвердження обставин, викладених у змісті позовної заяви, а також на підтвердження наявності підстав звернення до суду із позовною заявою про затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення відповідача має бути надано суду належним чином засвідчену постанову, яка набрала законної сили, про накладення адміністративного стягнення від 06.11.2018 року, прийняту відносно відповідача громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 203 КУпАП, ураховуючи право останнього на оскарження такої постанови у судовому порядку до 17.11.2018 року.

Крім того, рішенням про примусове повернення відповідача громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_1 останньому надано час покинути територію України до 07.11.2018 року, однак позивачем не долучено до матеріалів позовної заяви доказів відсутності у відповідача наміру покинути територію України 07.11.2018 року, таким чином, звернувшись 07.11.2018 року з даним позовом передчасно.

Відповідно до ч. 13 ст. 171 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, встановивши після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 160, 161 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня вручення позивачу ухвали.

На підставі викладеного, керуючись статтями 160, 161, 171, 241- 243, 248, 293, 294 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Головного управління Державної міграційної служби України в місті Києві до громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_1 про затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення - залишити без руху.

Встановити позивачу строк для усунення недоліків протягом трьох днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

У разі не усунення недоліків позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: В.І. Галаган