Справа № 808/2124/18
Суддя: Лазаренко Максим Сергійович
Дата ухвалення: 2018-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2018 року Справа № 808/2124/18 м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Лазаренка М.С.,

за участю секретаря судового засідання Дєткова Р.О.,

розглянувши за правилами загального позовного провадження адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Мокрянський камяний карєр №3»

до Головного управління Держпраці у Запорізькій області

про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «Мокрянський камяний карєр №3» (далі ТОВ «МКК №3»), звернулося до суду з позовом до Головного управління Держпраці у Запорізькій області (далі відповідач, ГУ Держпраці), в якому позивач просив суд визнати протиправною та скасувати постанову від 24.05.2018 №ЗП 674/565/АВ/П/ТД-ФС.

Ухвалою суду від 06.06.2018 відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено справу до розгляду на 05.07.2018. Крім того, ухвалою суду від 06.06.2018 відмовлено у задоволенні заяви про вжиття заходів забезпечення позову.

Ухвалою суду від 05.07.2018 відкладено підготовче судове засідання на 02.08.2018.

Ухвалою суду від 02.08.2018 продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів та відкладено підготовче судове засідання на 06.09.2018.

Ухвалою суду від 09.08.2018 відмовлено у задоволенні заяви позивача про вжиття заходів забезпечення позову.

Ухвалою суд від 13.08.2018 задоволено заяву про вжиття заходів забезпечення позову та зупинено стягнення за виконавчим документом постановою від 24.05.2018 №ЗП 674/565/АВ/П/ТД-ФС.

В судовому засіданні 19.09.2019 в розгляді адміністративної справи оголошено перерву до 18.10.2018.

Судове засідання призначене на 18.10.2018 відкладено на 24.10.2018, у звязку із перебування головуючого судді у відрядженні.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідачем неправомірно та безпідставно прийнято оскаржувану постанову. Вказує, що відповідач дійшов помилкових висновків про те, що у трудовій угоді між позивачем та ОСОБА_1 вбачаються ознаки трудових відносин, що зумовило накладення на позивача штрафу в розмірі 111690,00 грн. Зазначає, що позивачем з громадянкою ОСОБА_1 було укладено саме цивільно-правовий договір, відповідно до умов якого остання виконувала роботи по обслуговуванню вузла обліку питного водоводу, а саме знімала показання водомірного лічильника, який знаходиться за межами підприємства.

Позивач зазначає, що виконання умов цивільно-правової угоди ОСОБА_1 зі зняття показання водомірного лічильника не підпадає під визначення трудових відносин, оскільки є юридично самостійною, не здійснюється у межах діяльності Товариства з систематичним виконанням трудових функцій, що підтверджується отриманням оплати за фактично виконану роботу.

Крім того, позивач послався на те, що постановою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя у справі №336/3011/18, яким вирішувалось питання про притягнення до адміністративної відповідальності директора ТОВ «МКК №3», фактично було встановлено відсутність порушень з боку ТОВ «МКК №3» порушень трудового законодавства та відсутність трудових відносин між ТОВ «МКК №3» та ОСОБА_1

Представник позивача підтримала заявлені позовні вимоги у повному обсязі, а справу просила розглядати в порядку письмового провадження.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечив. В обґрунтування заперечень зазначив, що інспектором праці ГУ Держпраці у Запорізькій області проведено інспекційне відвідування ТОВ «МКК №3», за результатами якого встановлено, що в трудовій угоді від 01.02.2017 укладеною з ОСОБА_1 виконавець та ТОВ «МКК №3» - замовник вбачаються ознаки трудових договорів. Вказує, що предметом договору є виконання роботи з обслуговування вузла обліку питного водоводу, що є процесом праці, а не його результатом. При цьому у вищевказаному договорі відсутні обсяги робіт за фактичний перелік складу конкретних робіт, а обовязки ОСОБА_1 згідно трудової угоди від 01.02.2017 збігаються з колом обовязків за посадою контролер водопровідного господарства, які передбачені класифікатором професій, за кодом 7136.

Відповідач зазначає, що згідно пункту 1 Трудової угоди від 01.02.2017 ОСОБА_1 зобовязана виконати роботи з 01.02.2017 по 31.12.2017, тобто трудова угода має постійний характер праці, а виконання роботи здійснюється на постійній основі у певний проміжок часу та мають на меті сам процес праці.

За результатами перевірки та вищевказаних висновків, з огляду на недопущення підміни трудових відносин на договори цивільно-трудового характеру, встановлено, що керівництвом ТОВ «МКК №3» порушено вимоги ч.3 ст.24 Кодексу Законів про працю України (далі КЗПП України), а саме допущено працівника до роботи без укладання договору.

Представник відповідача вказував на правомірність прийняття оскаржуваної постанови та просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, їх достатність і взаємний зв'язок у сукупності, встановив наступні обставини.

З матеріалів справи судом встановлено, що 24 квітня 2018 року першим заступником начальника ГУ Держпраці у Запорізькій області видано наказ №527 «Про проведення інспекційного відвідування», яким наказано начальнику відділу з питань додержання законодавства про працю, зайнятість та інших нормативно-правових актів ОСОБА_2 організувати здійснення інспекційного відвідування у ТОВ «Мокрянський камяний карєр №3» (а.с.50).

Крім того, 24 квітня 2018 року, на підставі наказу від 24.04.2018 №527, видано направлення на проведення інспекційного відвідування ТОВ «МКК №3» (а.с.51).

За результатами проведеного інспекційного відвідування інспектором ГУ Держпраці у Запорізькій області складено Акт інспекційного відвідування юридичної особи, яка використовує найману працю від 27.04.2018 №ЗП674/565/АВ.

В Акті інспекційного відвідування встановлено порушення ТОВ «МКК №3» вимог частини 3 статті 24 КЗПП України, а саме документальною перевіркою наданих ТОВ «МКК №3» (трудової угоди, акти прийому виконаних робіт, інших бухгалтерських документів) було встановлено наступне:

«в трудовій угоді від 01 лютого 2017 року, укладеної між ОСОБА_1-Виконавцем та ТОВ «МКК №3» в собі директора ОСОБА_3, як Замовника, вбачаються ознаки трудових договорів.

Так, п.2 трудової угоди від 01.02.2017 передбачено, що адміністрація зобовязується провести оплату за виконану роботу у сумі 700 грн. щомісячно. Таким чином, трудовою угодою оплачується процес праці, сума оплати не залежить від обсягу робіт.

Відповідно до трудової угоди ОСОБА_1 проводиться оплата, яка здійснюється щомісячно та з чіткою періодичністю. Сума оплати здійснюється систематично та у фіксованому розмірі, а саме: у лютому 2917 сума оплати становить 700 грн., яка виплачена 28.02.2017; у березні 2017 сума оплати становить 700 грн. 31.03.2017; у квітні 2017 сума оплати становить 700 грн. 30.04.2017; у травні 2017 сума оплати становить 700 грн. 31.05.2017; у червні 2017 сума оплати становить 700 грн. 30.06.2017; у липні 2017 сума оплати становить 700 грн. 31.07.2017; у серпні 2017 сума оплати становить 700 грн. 31.08.2017; у вересні 2017 сума оплати становить 700 грн. 30.09.2018; у жовтні 2017 сума оплати становить 700 грн. 31.10.2017; у листопаді 2017 сума оплати становить 700 грн. 30.11.2017; у грудні 2017 сума оплати становить 700 грн. 31.12.2017, що зазвичай характерно для трудових договорів.

Предметом договору є виконання роботи з обслуговування вузла обліку питного водоводу. Зазначені дії є процесом праці, а не його результатом. При цьому у вищевказаному договорі відсутні обсяги робіт та фактичний перелік складу конкретних робіт. Обовязки ОСОБА_1 згідно трудової угоди від 01.02.2017 збігаються з колом обовязків за посадою контролер водопровідного господарства, які передбачені класифікатором професій, за кодом 7136.

Згідно пункту 1 Трудової угоди від 01.02.2017, ОСОБА_1 зобовязана виконати роботи з 01.02.2017 по 31.12.2017. Тобто, трудова угода має постійний характер праці.

Виходячи з вищевикладеного, відносини, які складаються між Виконавцем та Замовником передбачають виконання роботи на постійній основі у певний проміжок часу та мають на меті саме процес праці.

Враховуючи вищезазначене, у трудовій угоді ОСОБА_1 вбачаються ознаки трудових договорів.

З огляду на недопущення підміни трудових відносин на договори цивільно-правового характеру встановлено, що керівництвом ТОВ «МКК №3» порушено ч.3 ст.24 КЗПП України, а саме: ОСОБА_1 допущено до роботи без укладання трудового договору.».

24 травня 2018 року, на підставі висновків Акту інспекційного відвідування, відповідачем прийнята постанова про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №ЗП 647/565/АВ/П/ТД-ФС, якою на ТОВ «МКК №3» накладено штраф в розмірі 111690,00 грн.

Позивач, не погодившись з правомірністю прийняття оскаржуваної постанови звернувся з даним позовом до суду.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Частиною 2 статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч.4 ст.2 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» заходи контролю здійснюються органами Державної фіскальної служби (крім митного контролю на кордоні), державного нагляду за дотриманням вимог ядерної та радіаційної безпеки (крім здійснення державного нагляду за провадженням діяльності з джерелами іонізуючого випромінювання, діяльність з використання яких не підлягає ліцензуванню), державного архітектурно-будівельного контролю (нагляду), державного нагляду у сфері господарської діяльності з надання фінансових послуг (крім діяльності з переказу коштів, фінансових послуг з ринку цінних паперів, похідних цінних паперів (деривативів) та ринку банківських послуг), державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами, зокрема державного нагляду (контролю) в галузі цивільної авіації - з урахуванням особливостей, встановлених Повітряним кодексом України, нормативно-правовими актами, прийнятими на його виконання (Авіаційними правилами України), та міжнародними договорами у сфері цивільної авіації.

Згідно ч.5 ст.2 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» Зазначені у частині четвертій цієї статті органи, що здійснюють державний нагляд (контроль) у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами, зобовязані забезпечити дотримання вимог статті 1, статті 3, частин першої, четвертої, шостої - восьмої, абзацу другого частини десятої, частин тринадцятої та чотирнадцятої статті 4, частин першої - четвертої статті 5, частини третьої статті 6, частин першої - четвертої та шостої статті 7, статей 9, 10, 19, 20, 21, частини третьої статті 22 цього Закону.

Постановою Кабінету Міністрів України від 26.04.2017 №295 затверджено Порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, який визначає процедуру здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (включаючи їх структурні та відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю (далі - обєкт відвідування) (далі Порядок №295).

Пунктом 2 Порядку №295 визначено, що державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань інспекторами праці:

Держпраці та її територіальних органів;

виконавчих органів міських рад міст обласного значення та сільських, селищних, міських рад обєднаних територіальних громад (з питань своєчасної та у повному обсязі оплати праці, додержання мінімальних гарантій в оплаті праці, оформлення трудових відносин) (далі - виконавчі органи рад).

Відповідно до пп.6 п.5 Порядку №295, інспекційні відвідування проводяться за інформацією: ДФС та її територіальних органів про невідповідність кількості працівників роботодавця обсягам виробництва (виконаних робіт, наданих послуг) до середніх показників за відповідним видом економічної діяльності.

Відповідно до п.19 Порядку №295 за результатами інспекційного відвідування або невиїзного інспектування складаються акт і у разі виявлення порушень законодавства про працю - припис про їх усунення.

Згідно п.20 Порядку №295, Акт складається в останній день інспекційного відвідування або невиїзного інспектування у двох примірниках, які підписуються інспектором праці, що його проводив, та керівником обєкта відвідування або його уповноваженим представником.

З матеріалів справи судом встановлено, що підставою для винесення оскаржуваного припису став висновок відповідача про допущення до роботи без укладання договору громадянки ОСОБА_1, чим порушено вимоги ч.1 ст.24 КЗпП України.

Суд зазначає, що відповідно до ч.1 ст.24 КЗпП України трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов'язковим: 1) при організованому наборі працівників; 2) при укладенні трудового договору про роботу в районах з особливими природними географічними і геологічними умовами та умовами підвищеного ризику для здоров'я; 3) при укладенні контракту; 4) у випадках, коли працівник наполягає на укладенні трудового договору у письмовій формі; 5) при укладенні трудового договору з неповнолітнім (стаття 187 цього Кодексу); 6) при укладенні трудового договору з фізичною особою; 7) в інших випадках, передбачених законодавством України.

Згідно ч.3 ст.24 КЗпП України працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

З матеріалів справи встановлено, що 01 лютого 2017 року між ТОВ «ММК №3» та громадянкою ОСОБА_1 укладено Трудову угоду, відповідно до умов якої ОСОБА_1 зобовязується виконувати роботи по обслуговуванню вузла обліку питного водоводу з 01 лютого по 31 грудня 2017 року (пункт 1).

Відповідно до пункту 2 Трудової угоди, Адміністрація зобовязується проводити оплату за виконану роботу в розмірі 700 грн. щомісячно (а.с.20).

На підтвердження виконання умов трудової угоди до матеріалів справи надано Акти приймання виконаних робіт, а на підтвердження оплати надано розрахункові листи за вищевказаний період (а.с.21-36).

При цьому, під час розгляду адміністративної справи встановлено, що виконання умов трудової угоди з боку ОСОБА_1 зводилось до перевірки одного разу на місяць показань вимірювального приладу вузла питного водогону, який розташовується за межами території ТОВ «МКК №3», та передача показників засобами телефонного звязку на ТОВ «МКК №3».

З наданої до матеріалів справи мапи розташування підприємства ТОВ «МКК №3» (а.с.38) встановлено, що підприємство-позивач знаходиться на значній відстані від вимірювального приладу водогону питної води, що і зумовило укладання цивільно-правової угоди з ОСОБА_1, оскільки ОСОБА_1 проживає поряд з вимірювальним приладом.

Тобто, суд приходить до висновку про те, що в даному випадку укладання цивільно-правової угоди з ОСОБА_1 є обґрунтованим та доцільним.

Суд не погоджується з висновком відповідача про те, що у відносинах між позивачем та ОСОБА_1 вбачаються ознаки трудових відносин, оскільки однією із обовязкових умов трудових відносин є те, що працівник зобов'язується виконувати визначену трудову функцію відповідно до трудового розпорядку.

В свою чергу, доказів того, що ОСОБА_1 дотримувалась вимог трудового розпорядку ТОВ «МКК №3» та/або взагалі перебувала на території здійснення господарської діяльності підприємства до матеріалів справи не надано.

Також, суд зазначає, що в даному випадку предметом оплати був саме результат праці, а саме передача показань вимірювального приладу.

Щодо фіксованості оплати, суд зазначає, що така умова жодним чином не суперечить умовам цивільно-правового договору та не може свідчити про те, що такі взаємовідносини є трудовими, оскільки навпаки саме при трудових взаємовідносинах допускається зміна розміру оплати праці шляхом преміювання співробітників та встановлення надбавок.

За таких обставин, суд вважає необґрунтованим висновок відповідача про наявність в ознак трудових відносин у відносинах між ТОВ «МКК №3» та ОСОБА_1

Відповідно до ч.4 ст.78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно ч.5 ст.78 КАС України обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Суд зазначає, що постановою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 04.07.2018 по справі №336/3011/18 (провадження №3/336/1131/2018), яка набрала законної сили 17.07.2018, звільнено від відповідальності за ч.3 ст.41 КУпАП директора ТОВ «МКК №3» ОСОБА_3, у звязку з відсутністю в його діях ознак складу правопорушення (а.с.92-94).

При цьому, в постанові Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 04.07.2018 по справі №336/3011/18 (провадження №3/336/1131/2018) суд дійшов висновку про те, що ознак трудових відносин в правовідносинах ОСОБА_1 і Товариства з обмеженою відповідальністю «Мокрянський камяний кар'єр № 3» не існує.

За таких обставин, судовим рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 04.07.2018 по справі №336/3011/18 (провадження №3/336/1131/2018), яке набрало законної сили, також я і при розгляді даної адміністративної справи спростовано твердження відповідача про наявність трудових відносин між ТОВ «МКК №3» та ОСОБА_1

Стаття 19 Конституції України встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Під час розгляду адміністративної справи встановлено, що при прийнятті оскаржуваної постанови відповідач діяв необґрунтовано, тобто без урахування всіх обставин, які мають значення при прийнятті рішення.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Мокрянський камяний карєр №3».

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 9, 72, 77, 78, 139, 241, 243-246, 255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Мокрянський камяний карєр №3» (69013, м. Запоріжжя, вул. Загорська, 15, ) до Головного управління Держпраці у Запорізькій області (69032, м. Запоріжжя, вул. Північне шосе, буд. 25, ) про визнання протиправною та скасування постанови задовольнити у повному обсязі.

Визнати протиправною та скасувати постанову Головного управління Держпраці у Запорізькій області про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами від 24.05.2018 №ЗП 674/565/АВ/П/ТД-ФС.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Мокрянський камяний карєр №3» судовий збір в розмірі 1762,00 грн. (одна тисяча сімсот шістдесят дві гривні 00 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держпраці у Запорізькій області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення у повному обсязі складена та підписана 01.11.2018.

Суддя М.С. Лазаренко