Справа № 811/1412/18
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2018-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а їн и

25 жовтня 2018 року м. Дніпросправа № 811/1412/18

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючий суддя Сафронова С.В. (доповідач),

судді: Прокопчук Т.С., Чепурнов Д.В.,

за участю секретаря судового засідання

Царьової Н.П.-

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 25.05.2018 р. в адміністративній справі №811/1412/18 за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області про скасування постанови,-

В С Т А Н О В И Л А :

07 травня 2018 року позивач звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить визнати протиправною та скасування постанови про накладення штрафу від 25.04.2018 року ВП №56046105 в сумі 10200 грн. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що в провадженні посадової особи відповідача перебуває виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №404/6528/17 від 21.03.2018 виданого Кіровським районним судом м. Кіровограда на виконання рішення цього ж суду.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 25 травня 2018 року позовні вимоги задоволено. Визнано протиправною та скасовавно постанову про стягнення штрафу, прийняту державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області Красною А.О. від 25.04.2018 року ВП№56046105 щодо стягнення штрафу в розмірі 10200 грн. Стягнуто на користь Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області () здійснені ним судові витрати на оплату судового збору в сумі 1762 грн. (одна тисяча сімсот шістдесят дві гривні) за рахунок бюджетних асигнувань Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області ().

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення скасувати та прийняти постанову про відмову в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 25 травня 2018 року ухвалено в порядку спрощеного позовного (письмового) провадження.

В суді апеляційної інстанції справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги встановила наступне.

З матеріалів справи вбачається, що що 23.03.2018 старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області Красною А.О. відкрито виконавче провадження №56046105 з виконання виконавчого листа №404/6528/17 від 21.03.2018 виданого Кіровським районним судом м.Кіровограда про зобов'язання провести ОСОБА_3 перерахунок та виплату пенсії, відповідно до Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників ОВС та членів їх сімей" №900 від 23.12.2015р., ст. 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", постанов КМУ №988 від 11.11.2015 року "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції", №947 від 18.11.2015 року "Про внесення змін до постанови КМУ від 09.03.2006 року №268", починаючи з 01.01.2016 року.

29.03.2018 року позивач повідомив відповідача про те, що на виконання судового рішення проведено перерахунок пенсії ОСОБА_3 та нараховано доплату в сумі 39669,48 грн., з урахуванням раніше виплачених суму за період з 01.01.2016р. по 31.03.2018р. (а.с. 12). Доплату в сумі 4407,72 грн. за період з 01.01.2018 по 31.03.2018 перераховано на поточний рахунок в АТ "Ощадбанк" платіжним дорученням №2759 від 19.03.2018р. та зараховано на його картковий рахунок.

Також повідомлено, що доплату до пенсії за період з 01.01.2016 по 31.12.2017 ОСОБА_3 отримає на умовах та в порядку, визначеному Постановою КМУ від 21.02.2018р. №103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб".

25.04.2018р. державним виконавцем винесено постанову про накладення штрафу, згідно якої за невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення суду, на позивача, на підставі ст.75 Закону України "Про виконавче провадження", накладено штраф у розмірі 10200,00 грн..

Не погоджуючись із зазначеною постановою, ГУ ПФУ у Кировоградській області звернулось до суду з позовом про її скасування.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, виходив із того, що пенсійним органом на виконання рішення суду було перераховану суму пенсії позивачу, яку не було виплачено стягувачу у зв'язку з відсутністю державного асигнування. Такі підстави не виконання рішення суду в частині невиплати належних сум, суд вважає поважними, оскільки грошові кошти у вигляді перерахованої пенсії, відповідному пенсіонерові, не є власністю позивача, не знаходяться на його рахунках. Фактичне виконання судового рішення у повному обсязі можливо лише за наявності відповідного бюджетного призначення за рахунок Державного бюджету. Крім того, суд пославшись на постанову Верховного Суду України від 08.07.2014 року, зазначив, що невиконання судового рішення управлінням в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин, оскільки боржник не мав фінансової можливості протягом встановленого державним виконавцем строку та в подальшому - до отримання фінансування, виконати судове рішення. Накладення штрафу у такому випадку не захищає право особи на отримання бюджетних коштів.

Колегія суддів апеляційної інстанції не може погодитись з такими висновками суду першої інстанції, враховуючи таке.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Підстави, порядок та процедура здійснення виконавчого провадження регулюється Законом України від 02 червня 2016 року №1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі по тексту - Закон №1404-VIII) та Інструкцією з організації примусового виконання рішень (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року №2832/5).

Відповідно до статті 1 Закону №1404-VІІІ виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Порядок та процедура виконання рішень, за якими боржник зобов'язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, визначені статтею 63 Закону №1404-VІІІ.

Відповідно до частин першої та другої вказаної статті за рішеннями, за якими боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Положеннями частини першої статті 75 Закону №1404-VІІІ визначено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

ГУ ПФУ у Кіровоградській області в обґрунтування позову посилалося на безпідставність прийняття відповідачем постанови про накладання штрафу.

Судом першої інстанції на підставі вказаного листа зроблено висновок про часткове виконання боржником рішення суду та поважність причин невиконання такого рішення в повному обсязі у зв'язку з відсутністю бюджетних асигнувань.

Колегія суддів зазначає, що вказана обставина свідчить саме про те, що відповідачем не виконано рішення суду та вимоги постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження від 23.03.2018 року.

Відповідно до статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов'язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Вказаною нормою законодавець встановив обов'язок учасників справи щодо обов'язкового виконання рішень суду та їх відповідальність за невиконання таких рішень. Зазначена норма не передбачає будь-яких припущень щодо виконання частини судового рішення, не визначає яку частину рішення сторона повинна виконати обов'язково, а яку може не виконувати за наявності будь-яких причин.

Колегія суддів зазначає, що застосування як пенсійним органом так і судом першої інстанції вказаної вище Постанови №103 є безпідставним, оскільки остання передбачає проведення перерахунку та розстрочення пенсійними органами виплати перерахованих підвищених пенсій всім особам, зазначеним у п.1 Постанови, та не регламентує проведення перерахунку та виплату перерахованих пенсій за рішеннями судів.

Посилання суду першої інстанції на постанову Верховного суду України від 08.07.2014 року (№39891909) колегія суддів до уваги не приймає, оскільки у вказаній справі предметом розгляду був спір між фізичною особою та пенсійним органом щодо перерахунку пенсії з урахуванням підвищення до пенсії дітям війни, в той час як правовідносини, що розглядаються в даній справі, виникли між пенсійним органом та виконавчою службою та стосуються виконання боржником вже постановленого рішення суду.

Аналізуючи зазначені вище норми чинного законодавства та встановивши фактичні обставини справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що держаному виконавцю для реалізації виконання належних повноважень при примусовому виконанні відповідного, в даному разі, рішення суду, надано право за невиконання його ж постанов про примусове виконання рішень суду накладати відповідні штрафи на боржника, у порядку та розмірі визначеному Законом №1404-VІІІ. За таких умов, дії відповідача стосовно накладення на позивача відповідної суми штрафу узгоджуються із приписами норм Закону №1404-VІІІ та визнаються судом апеляційної інстанції як правомірні.

На підставі викладеного, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, доводи апелянта спростовують висновки суду першої інстанції та заслуговують на увагу.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції не вірно встановлені обставини справи та рішення прийняте з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, що у відповідності до статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення постанови про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись статтями 12, 77, 243, 250, 287, 308, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, судова куолегія, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 25.05.2018 р. в адміністративній справі №811/1412/18 задовольнити.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 25.05.2018 р. в адміністративній справі №811/1412/18 скасувати.

В задоволенні позовних вимог Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області про визнання протиправною та скасування постанови відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя С.В. Сафронова

суддя Т.С. Прокопчук

суддя Д.В. Чепурнов