Справа № 820/3733/18
Суддя: Єгупенко В.В.
Дата ухвалення: 2018-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 листопада 2018 р. № 820/3733/18
Харківський окружний адміністративний суд у складі:
Головуючого судді Єгупенка В.В.,
за участю секретаря судового засідання Савчука С.С.,
представника відповідача Хілковського О.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського окружного адміністративного суду адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Харківського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України ( АДРЕСА_2 ) про скасування наказів, -
ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з вищевказаним позовом, в якому позивач, з урахуванням змінених позовних вимог, просив визнати незаконним та скасувати накази начальника Харківського прикордонного загону від 20.03.2018 № 99-ОС, від 23.03.2018 № 105-ОС По особовому складу в частині, що стосується ОСОБА_1 ; визнати незаконним та скасувати наказ начальника Харківського прикордонного загону від 20.06.2017 № 993-АГ; визнати незаконним та скасувати наказ начальника Харківського прикордонного загону від 10.08.2017 № 1291-АГ; визнати незаконним та скасувати наказ начальника Харківського прикордонного загону від 10.08.2017 № 1292-АГ; визнати незаконним та скасувати наказ начальника Харківського прикордонного загону від 09.01.2018 № 33-АГ; визнати незаконним та скасувати наказ начальника Харківського прикордонного загону від 12.01.2018 № 54-АГ.
Позивач та представник позивача до судового засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Від представника позивача 05.11.2018 надійшло клопотання, в якому ОСОБА_2 просить проводити судове засідання без участі представника позивача, у зв`язку із її занятістю в іншій справі.
Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, доводи адміністративного позову та відзив на нього, суд дійшов наступного.
Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_1 проходив службу в Харківському прикордонному загоні Східного регіонального управління Прикордонної служби України як інспектор прикордонної служби 3 категорії номера обслуги 1 відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби «Золочів» ІІ категорії (тип Б).
Наказом начальника Харківського прикордонного закону від 20.03.2018 № 99-ОС старшину ОСОБА_1 звільнено в запас Збройних Сил України за п. «и» ч.6 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».
Згідно п. «и» ч. 6 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем.
Відповідно до п.26 Положення про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України, затверджене Указом Президента України від 29 грудня 2009 року №1115/2009 контракт припиняється (розривається), а військовослужбовець, який проходить військову службу за контрактом, звільняється з військової служби з підстав, передбачених частиною шостою статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".
Про дострокове припинення (розірвання) контракту з ініціативи командування військовослужбовець письмово попереджається начальником органу Держприкордонслужби, в якому він проходить військову службу за контрактом, не пізніше ніж за два місяці до видання наказу про його виключення зі списків особового складу цього органу (п.36 Положення).
Пунктом 267 Положення встановлено, що контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби з підстав, визначених частиною шостою статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу", з ініціативи: командування органу Держприкордонслужби - за наявності підстав, передбачених пунктами "а", "б", "в", "г", "е", "є", "ж" та "и" частини шостої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу";
Згідно п. 284 Положення військовослужбовця може бути звільнено з військової служби у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем в разі, коли протягом останніх 12 місяців за неналежне виконання або відмову від виконання взятих на себе під час укладання контракту про проходження військової служби чи контракту про навчання обов`язків він два або більше разів притягувався до матеріальної, адміністративної, кримінальної або на підставі письмового наказу до дисциплінарної відповідальності.
Відповідно до статті 5 Дисциплінарного статуту Збройних сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 року №551-XIV за стан дисципліни у військовому з`єднанні, частині (підрозділі), закладі та установі відповідає командир. Інтереси захисту Вітчизни зобов`язують командира постійно підтримувати військову дисципліну, вимагати її додержання від підлеглих, не залишати поза увагою жодного дисциплінарного правопорушення.
Стан військової дисципліни у військовій частині (підрозділі), закладі, установі та організації визначається здатністю особового складу виконувати в повному обсязі та в строк поставлені завдання, морально-психологічним станом особового складу, спроможністю командирів (начальників) підтримувати на належному рівні військову дисципліну.
Стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків.
У разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення (ст.45 Дисциплінарного статуту Збройних сил України).
Згідно ст.51 Дисциплінарного статуту Збройних сил України на сержантів (старшин) (крім військовослужбовців строкової військової служби) можуть бути накладені такі стягнення: зауваження; догана; сувора догана; попередження про неповну службову відповідність; пониження в посаді; пониження у військовому званні на один ступінь; пониження у військовому званні на один ступінь з переведенням на нижчу посаду; позбавлення сержантського (старшинського) звання; звільнення з військової служби за службовою невідповідністю.
Статтею 87 Дисциплінарного статуту Збройних сил України встановлено, що дисциплінарне стягнення має бути накладене не пізніше ніж за 10 діб від дня, коли командирові (начальникові) стало відомо про правопорушення, а у разі провадження службового розслідування - протягом місяця від дня його закінчення. Під час накладення дисциплінарного стягнення командир не має права принижувати гідність підлеглого.
Про накладені дисциплінарні стягнення оголошується: рядовим (матросам) - особисто чи перед строєм; сержантам (старшинам) - особисто, на нараді чи перед строєм сержантів (старшин); офіцерському складу та військовослужбовцям військової служби за контрактом - особисто, у письмовому розпорядженні, на нараді чи перед строєм військовослужбовців, які мають військові звання (обіймають посади) не нижче за військове звання (посаду) військовослужбовця, що вчинив правопорушення. Крім того, дисциплінарні стягнення можуть оголошуватися в письмовому наказі. (ст.97 Дисциплінарного статуту Збройних сил України).
За правилами ст.ст.106, 109 Дисциплінарного статуту Збройних сил України усі заохочення та дисциплінарні стягнення (крім зауваження), передбачені цим Статутом, у тому числі і заохочення, оголошені командиром усьому особовому складу підрозділу (команди), військової частини, заносяться у тижневий строк до службової картки військовослужбовця. Кожний військовослужбовець один раз на рік, а також у разі переведення на нове місце служби повинен ознайомитися із своєю службовою карткою й розписатися про це. У разі переведення військовослужбовця службова картка пересилається до нового місця служби.
Як зазначає позивач, підставою для винесення оскаржуваних наказів, що вбачалось із їх змісту, стали накази начальника Харківського прикордонного загону від 20.06.2017 № 993-АГ. від 10.08.2017 № 1291-АГ. від 10.08.2017 № 1292-АГ, від 09.01.2018 № 33-АГ, від 12.01.2018 № 54-АГ. Про існування даних наказів позивачу нічого не було відомо, із їх змістом він ознайомлений не був.
Наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 09.01.2018 № 33-АГ було винесено за недоповідь позивачем своєму керівництву про факт затримання його співробітниками Національної поліції та складання протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП, за порушення статей 12, 13, 14, 19 статуту Збройних сил України.
Наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 12.01.2018 № 54-АГ винесено щодо позивача за недоповідь своєму керівництву про факт його засудження за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України та призначення йому покарання у вигляді обмеження волі на 2 роки із заміною у виді службового обмеження на той самий строк, а також за порушення статей 12,13,14,49 Статуту внутрішньої служби ЗСУ.
Наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 10.08.2017 № 1292-АГ винесено за недоповідь позивачем безпосередньому начальнику, а також за порушення ст. 12, 14 Статут ЗСУ, абз. 1 Інструкції про порядок отримання звільнення військовослужбовцями від виконання виконання службових обов`язків у зв`язку із хворобою, затвердженої наказом Східного регіонального управління від 14.04.2013 № 26- АГ.
Наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 20.06.2017 № 992-АГ винесено за несвоєчасну доповідь безпосередньому начальнику, а саме начальнику 1 відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 », старшому лейтенанту ОСОБА_3 та за порушення ст. 12, 14 статут ЗСУ.
Наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 10.08.2017 № 1291-АГ винесено за неприбуття на службу без поважних причин, порушення Розпорядку дня військовослужбовців відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за 2017 рік, затвердженого наказом начальника Харківського прикордонного загону від 19.12.2016 № 1801-АГ «Про організацію служби військ в Харківському прикордонному загоні у 2017 році», та порушення ст. 11,12,14,16 Статуту ЗСУ.
Ткачук, ОСОБА_4 , також, зазначає, що про існування наказів начальника Харківського прикордонного загону від 20.06.2017 № 993-АГ, від 10.08.2017 № 1291-АГ, від 10.08.2017 № 1292-АГ, від 09.01.2018 № 33-АГ, від 12.01.2018 № 54-АГ позивачу стало відомо лише після отримання наказу від 23.03.2018 № 105-ОС «По особовому складу», а із їх змістом він ознайомився 14.06.2018 через свого представника.
Статтею 72 КАС України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень (ст.74 КАС України).
Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Проте, за імперативним положенням частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Згідно ч.3 ст.77 КАС України докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.
Під час розгляду даної адміністративної справи, у зв`язку з необхідністю дослідження в судовому засіданні особової справи ОСОБА_1 . Харківським окружним адміністративним судом 13.08.2018 було постановлено ухвалу про зобов`язання Військовий комісаріат Куп`янського ОМВК Харківської області протягом десяти днів з дня отримання копії даної ухвали надати суду належним чином завірену копію особової справи ОСОБА_1 для долучення до матеріалів справи.
За даними відповідача особова справа ОСОБА_1 після його звільнення з військової служби була направлена до Купянського ОМВК Харківської області.
Через невиконання вимог ухвали про витребування доказів, ухвалою суду від 18.09.2018 вдруге зобов`язано Військовий комісаріат Куп`янського ОМВК Харківської області протягом двох днів з дня отримання копії даної ухвали виконати вимоги ухвали Харківського окружного адміністративного суду від 13.08.2018 та надати суду належним чином завірену копію особової справи ОСОБА_1 для долучення до матеріалів справи.
З підстав невиконання ухвали про витребування доказів, Харківським окружним адміністративним судом 27.09.2018 втретє постановлено ухвалу, якою зобов`язано Військовий комісаріат Куп`янського ОМВК Харківської області виконати вимоги ухвал Харківського окружного адміністративного суду про витребування доказів та надати суду належним чином завірену копію особової справи ОСОБА_1 для долучення до матеріалів справи у строк не пізніше 09 жовтня 2018 року.
02 жовтня 2018 року до суду надійшов лист Куп`янського об`єднаного міського військового комісаріату, в якому зазначено, що особової справи ОСОБА_1 на зберіганні у Куп`янському ОМВК не перебуває. Згідно з записом в книзі реєстрації особових справ військовозобов`язаних, які перебувають на військовому обліку у Куп`янському ОМВК на сторінці 74, номер запису 56 особова справа ОСОБА_1 була передана до Дворічанського РВК 12.06.2018.
Ухвалами від 03.10.2018 та 10.10.2018 зобов`язано Дворічанський РВК ( АДРЕСА_3 ) надати суду належним чином завірену копію особової справи ОСОБА_1 для долучення до матеріалів справи. Оригінал особової справи ОСОБА_1 надати суду для дослідження в судовому засіданні.

16 жовтня 2018 року до суду надійшов лист Дворічанського РВК, в якому зазначено, що особова справа ОСОБА_1 до Дворічанського РВК не надходила, в книзі даних документів ДСК не зареєстрована. На запит до командира військової частини НОМЕР_1 від 16.05.2018 за № 1210 була отримана відповідь, що особова справа старшини ОСОБА_1 була направлена до Куп`янського ОМВК.

Предметом даного адміністративного позову є визнання незаконними та скасування наказу начальника Харківського прикордонного загону від 20.03.2018 від 20.03.2018 № 99-ОС, від 23.03.2018 № 105-ОС По особовому складу в частині, що стосується ОСОБА_1 ; наказу начальника Харківського прикордонного загону від 20.06.2017 № 993-АГ; наказу начальника Харківського прикордонного загону від 10.08.2017 № 1291-АГ; наказу начальника Харківського прикордонного загону від 10.08.2017 № 1292-АГ; наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 09.01.2018 № 33-АГ; наказу начальника Харківського прикордонного загону від 12.01.2018 № 54-АГ.

Предметом доказування у справі є дотримання суб`єктом владних повноважень вимог чинного законодавства щодо своєчасного ознайомлення позивача зі змістом вказаних вище наказів, чи складені накази із дотриманням вимог норм права, які правові норми були порушені позивачем, що стало підставою для притягнення його до дисциплінарної відповідальності, які саме приписи Закону було порушено позивачем та є підставою для притягнення його до дисциплінарної відповідальності у вигляді суворої догани, яке саме дисциплінарне правопорушення було вчинено позивачем та стало підставою для притягнення його до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани.

Правомірність зазначених наказів у відношенні позивача повинні бути доведені суб`єктом владних повноважень, як це встановлено ч.2 ст.77 КАС України.

Під час розгляду справи, відповідачем не надано жодних належних та допустимих доказів в розумінні ст.ст.73, 74 КАС України на підтвердження заперечень проти адміністративного позову.

Відповідно до ч.1 ст.76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Статтею 242 КАС України встановлено, що рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи (ч.3 ст.242 КАС України).

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З огляду на те, що відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не доведено правомірності оскаржуваних наказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.5-10, 72, 73, 74, 77, 139, 241, 242, 243, 244, 245, 246, 250, 255 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Харківського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України (м. Харків, вул. Клочківська, 228, а/с 1112) про скасування наказів задовольнити.

Визнати незаконним та скасувати наказ начальника Харківського прикордонного загону від 20.03.2018 № 99-ОС.

Визнати незаконним та скасувати наказ начальника Харківського прикордонного загону від 23.03.2018 № 105-ОС По особовому складу в частині, що стосується ОСОБА_1 .

Визнати незаконним та скасувати наказ начальника Харківського прикордонного загону від 20.06.2017 № 993-АГ.

Визнати незаконним та скасувати наказ начальника Харківського прикордонного загону від 10.08.2017 № 1291-АГ.

Визнати незаконним та скасувати наказ начальника Харківського прикордонного загону від 10.08.2017 № 1292-АГ.

Визнати незаконним та скасувати наказ начальника Харківського прикордонного загону від 09.01.2018 № 33-АГ.

Визнати незаконним та скасувати наказ начальника Харківського прикордонного загону від 12.01.2018 № 54-АГ.

Рішення може бути оскаржене до Харківського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 05.11.2018.

Суддя В.В. Єгупенко