Справа № 804/3867/18
Суддя: Жукова Євгенія Олексіївна
Дата ухвалення: 2018-07-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

23 липня 2018 року Справа № 804/3867/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Жукової Є.О.
розглянувши у порядку письмового провадження у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області щодо не зарахування до загального стажу періоду з 01.10.2015 р. по 12.10.2015 р.; відмови у перерахунку пенсії за період з 12.01.2015 р. по 31.01.2018 р., з урахуванням стажу роботи з 01.10.2015 р. по 12.10.2015 р. протиправною; зобов'язання Новомосковського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області здійснити дії щодо зарахування до загального стажу роботи періоду з 01.10.2015 р. по 12.10.2015 р.; перерахунку пенсії починаючи з січня 2015 р. по 31 січня 2018 р.; виплати пенсії за період з січня 2015 р. по 31 січня 2018 р. в розмірі 1049 грн., -
30 травня 2018 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання бездіяльності Новомосковського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області щодо не зарахування до загального стажу періоду з 01.10.2015 р. по 12.10.2015 р.; відмови у перерахунку пенсії за період з 12.01.2015 р. по 31.01.2018 р., з урахуванням стажу роботи з 01.10.2015 р. по 12.10.2015 р. протиправною; зобов'язання Новомосковського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області здійснити дії щодо зарахування до загального стажу роботи періоду з 01.10.2015 р. по 12.10.2015 р.; перерахунку пенсії починаючи з січня 2015 р. по 31 січня 2018 р.; виплати пенсії за період з січня 2015 р. по 31 січня 2018 р. в розмірі 1049 грн.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31.05.2018 р. у справі № 804/3867/18 провадження було відкрито та справа призначена до розгляду в порядку підготовчого провадження.
Позовні вимоги позивач обґрунтовує наступним.
Позивач ОСОБА_1 зазначає, що остання звернулась до Новомосковського обєднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області із заявою щодо зарахування до загального стажу роботи періоду з 12.01.2015 р. по 12.10.2015 р., та здійснення перерахунку пенсії.
На підставі зазначеної вище заяви, Новомосковським обєднаним управлінням Пенсійного фонду України Дніпропетровської області ОСОБА_1 було здійснено перерахунок пенсії по стажу роботи останньої з 01.02.2018 р.
За результатами відповідного перерахунку було враховано стаж роботи ОСОБА_1 за період з 05.01.2015 р. по 30.09.2015 р., зазначивши при цьому, що страхові внески за жовтень 2015 року відсутні.
Позивач вважає дії відповідача, щодо не зарахування до загального стажу періоду роботи з 01.10.2015 року по 12.10.2015 року протиправними, та такими, що порушують її права.
В судове засідання, призначене на 23.07.2018 р. зявились всі сторони по справі.
27.10.2017 р., Позивачу надавалася відповідь, щодо зарахування стажу, в матеріалах пенсійної справи не було даних про сплату страхових внесків за період з 12.01.2015 р. по 12.10.2015 р. Постанова суду, яка б зобов'язувала управління провести перерахунок пенсії з урахуванням зазначеного стажу відсутня.
В листопаді 2016 року позивач подала заяву до ПФ України на перерахунок пенсії по стажу, на цю дату згідно даних персоніфікованого обліку, сплата страхових внесків за період з 12.01.2015 р. по 12.10.2015 р. була відсутня.
Відповідно до п. 1 та п. 2 ст. 24 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Відповідно до ст. 12 Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування забезпечення адміністрування єдиного внеску шляхом його збору, ведення обліку надходжень від його сплати та здійснення контролю за сплатою єдиного внеску є завданнями центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.
За роз'ясненням з питань застосування законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску необхідно звертатись до Державної податкової інспекції.
Відповідно до ч. 4 статті 45 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", де передбачено, що перерахунок призначеної пенсії провадиться в такі строки: - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву подано ним після 15 числа.
Повноважний представник відповідача, у поданому відзиві від 18.07.2018 р. зазначив, що перерахунок пенсії по стажу з 01.02.2018 року, з урахуванням нових даних персоніфікованого обліку було проведено.
В результаті перерахунку було враховано стаж за період з 05.01.2015 р. по 30.09.2015 р. (сплата страхових внесків за жовтень 2015 року відсутня).
Відтак, розмір пенсії з 01.02.2018 р., при загальному стажі 55 років 6 місяців 26 днів, складає 2987,11 грн., в тому числі: 2283,71 грн. - розмір пенсії за віком; 508,20 грн. - доплата за понаднормативний стаж, за 35 років; 50,00 грн. - надбавка на догляд інвалідам І групи.
При цьому, у поданому відзиві повноважним представником відповідача було зазначено, що позивачем пропущено шестимісячний строк з поданням даної позовної заяви до суду, оскільки відповідь щодо зарахування стажу позивачу ОСОБА_1 Новомосковським обєднаним управлінням Пенсійного фонду України надавалась саме 27.10.2017 р., а позивач звернулась до суду з даною позовною заявою лише 30.05.2018 р.
Враховуючи зазначене вище, відповідач просить суд у задоволенні предявлених позовних вимог відмовити у повному обсязі.
18.01,2018 року, представник позивача ОСОБА_2 зверувлась до Новомосковського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про зарахування до загального стажу роботи ОСОБА_1 періоду роботи з 12 січня 2015 року по 12 жовтня 2015 року, та зробити перерахунок пенсії.
Станом на 27.10 2017 рік зазначений період не був зарахований до стажу, оскільки страхові внески до Пенсійного фонду України за цей період КНП «Новомосковським «МЦПМСД» не перераховувались. Відповідно до відповіді КНП «Новомосковськом «МЦПМСД» № 66 від 17.01.2018 р. центром було перераховано до Пенсійного фону України страхові внески в розмірі 8,41% від нарахованої заробітної плата ОСОБА_3 за період з 12.01.2015 року по 12.10.2015 року щомісячно.
16.02.2018 року Новомосковським об'єднанням Управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області надали лист про надання інформації, в якому зазначено, що враховуючи заяву представника від 18,01.2018 р, та особисту заяву ОСОБА_1 від 08.02.2018 р., щодо перерахунку пенсії з 01.02.2018 р. з урахуванням нових даних персоніфікованого обліку проведено.
Однак, повідомили, що в результаті перерахунку було враховано стаж за період з 05.01.2015 р. по 30.09.2015 р. (сплата страхових внесків за жовтень 2015 р. відсутня).
Відтак, про не зарахування періоду з 01.10.2015 року по 12.10.2015 р., ОСОБА_1 дізналась 16.02.2018 р., із зазначеного листа.
При цьому, суд зазначає, що позивачем було подано клопотання від 23.07.2018 р. про подальший розгляд справи в порядку письмового провадження, із зазначенням про підтримання позовних вимог у повному обсязі.
Повноважним представником відповідача також, 23.07.2018 р. було подано клопотання про подальший розгляд справи в порядку письмового провадження, із зазначенням про відмову у задоволенні позовних вимог.
Суд також зазначає, що під час підготовчого засідання у даній адміністративній справі виникла необхідність здійснити заміну відповідача на його правонаступника.
Постановою Кабінету Міністрів України № 821 від 08.11.2017 року Деякі питання функціонування органів Пенсійного фонду України Новомосковське об'єднане управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області реорганізовано шляхом приєднання до Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровський області.
Таким чином, Головне управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровський області є правонаступником Новомосковського обєднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі.
Відповідно до статті 52 Кодексу адміністративного судочинства України у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь - якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов'язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов'язкові для особи, яку він замінив.
Виходячи з вищезазначеного, суд вважає за необхідне здійснити заміну сторони у справі №804/3867/18, а саме: з Новомосковського обєднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі на його правонаступника Головне управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровський області, з викладенням тексту зазначеного питання безпосередньо в тексті рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду у справі №804/3867/18, дотримуючись при цьому принципу процесуальної економії в адміністративному судочинстві та з урахуванням вимог ч.5 ст.243 КАС України
В судовому засіданні, призначеному на 23.07.2018 р., судом було поставлено на розгляд питання щодо можливості переходу до розгляду справи по суті за доказами, які наявні у матеріалах справи, та в порядку письмового провадження.
Позивач та повноважний представник відповідача не заперечували щодо переходу до розгляду справи по суті, та здійснення подальшого розгляду справи в порядку письмового провадження.
Таким чином, враховуючи зазначене вище, суд закрив підготовче провадження та перейшов до розгляду зазначеної справи по суті, застосувавши принцип процесуальної економії та у відповідності до ст.ст.192 211, 217, 224 228 КАС України безпосередньо 23.07.2018 р.
Суд вважає, що вжив усі залежні від нього заходи для повідомлення сторін належним чином про розгляд даної адміністративної справи за їх участі та реалізації ними права судового захисту своїх прав та інтересів.
Відтак, у відповідності до ч.4 ст.122, ч.4, ч.6 ст.128 КАС України, а також зважаючи на строки розгляду адміністративної справи, встановлені ст.122 КАС України, суд розглянув дану справу в порядку письмового провадження за наявними у справі доказами.
Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
Позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, є громадянкою України, що підтверджується копією паспорта позивача.
В матеріалах справи містяться відомості, що листом від 27.10.2017 р. №7 К-97 Новомосковське обєднане управління Пенсійного фонду України роз'яснило позивачу, що до стажу роботи період вимушеного прогулу, а саме: з 12 січня 2015 року по 12 жовтня 2015 р. ОСОБА_1 не зараховано.
Позивач - ОСОБА_1 звернулась до Новомосковського обєднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області із заявою щодо сплати страхових внесків до Пенсійного фонду України із заробітної плати останньої за період з 12.01.2015 р. по 12.10.2015 р.
28.11.2017 р. Новомосковським обєднаним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області було надано відповідь ОСОБА_1 від 28.11.2017 р. №2357 на зазначену вище заяву, із зазначенням, що відповідно до норм чинного законодавства Центром було перераховано до Пенсійного фонду України страхові внески в розмірі 8,41 % від суми нарахованої ОСОБА_1 заробітної плати за період з 12.01.2015 р. по 12.10.2015 р.
15.01.2018 р. ОСОБА_1 звернулась із заявою до Головного лікаря Комунального некомерційного підприємства «Новомосковський міський центр первинної медико-санітарної допомоги із заявою по надання, а саме: розгорнутої довідки та документальне підтвердження щомісячної сплати страхових внесків до Пенсійного Фонду України за період з 12.01.2015 р. по 12.10.2015 р. відносно ОСОБА_1 Павліни; копії звіту про суму нарахованої заробітної плати застрахованих осіб та суму перерахованого єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування до органів, доходів і зборів, копії квитанцій сплати зазначеного внеску за період з 12.01.2015 р. по 12.10.2015 р.
17.01.2018 р. Головним лікарем Комунального некомерційного підприємства «Новомосковський міський центр первинної медико-санітарної допомоги було надано відповідь від 17.01.2018 р. за №66 на заяву ОСОБА_1, в якій зазначено наступне.
Відповідно до норм чинного законодавства Центром було перераховано до Пенсійного Фонду України страхові внески в розмірі 8,41 % від суми нарахованої заробітної плати ОСОБА_1 за період з 12.01.2015 р. по 12.10.2015 р. помісячно, що становить 1522 грн.80 коп.
Щодо надання копії звіту про суму нарахованої заробітної застрахованих осіб та суму перерахованого єдиного внадку загальнообов'язкове державне соціальне страхування до органів доходов і зборів повідомлено, що даний документ містить персональні дані й інших осіб окрім гр. ОСОБА_1, а тому у відповідності до норми ст. 14 Закона України «Про захист персфальних даних» надати копію даного звіту адміністрація КНП «Новомосковський МЦ ПМСД» не може.
При цьому зазначено, що для підтвердження сплати страхових внесків некомерційним підприємством «Новомосковський міський центр первинної медико-санітарної допомоги» відносно ОСОБА_1 за період з 12.01.2015 р. по 12.10.2015 р. (помісячно), було запропоновано звернутися до Пенсійного Фонду України та замовити довідку ОК-7.
18.01.2018 р. позивач ОСОБА_1 звернулась до Новомосковського управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області із заявою про зарахування до загального стажу роботи ОСОБА_1 період роботи з 12 січня 2015 р. по 12 жовтня 2015 р. та зробити перерахунок пенсії.
16.02.2018 р. Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області було надано відповідь від 16.02.2018 р. №207/02-25/27 на заяву ОСОБА_1, в якій зазначено, що в результаті перерахунку було враховано стаж за період з 05.01.2015 р. по 30.09.2015 р. (сплати страхових внесків за жовтень 2015 року відсутня).
Розмір пенсії з 01.02.2018 р. при загальному стажі 55 років 6 місяців складає 2 987,11 грн., в тому числі: 2283,71 грн. розмір пенсії за віком; 508,20 грн. доплата за понаднормовий стаж, за 35 років; 50,00 грн. надбавка на догляд інвалідам 1 групи.
Суд зазначає, що в матеріалах справи містяться відомості, що рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15.05.2015 р. у справі № 183/856/15 (№2/183/1371/15) в задоволенні позову ОСОБА_1 до Новомосковської міської ради Виконачого комітету Новомосковської міської ради комунальне некомерційне підприємство «Новомосковський міський центр первинної медико-санітарної допомоги», про визнання наказу про звільнення недійсним та поновлення на роботі було відмовлено.
Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 12.10.2015 р. провадження №22-ц/774/6527/15 справа №183/856/15 апеляційну скаргу ОСОБА_2 було задоволено.

Рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 травня 2015 року - скасовано.

Визнано незаконним наказ головного лікаря Комунального некомерційного підприємства «Новомосковський міський центр первинної медико-санітарної допомоги» від 12 січня 2014 року № 06 К.

Поновлено ОСОБУ_2 на посаді сестри медичної лікарського кабінету Комунального некомерційного підприємства «Новомосковський міський центр первинної медико-санітарної допомоги» з 12 січня 2015 року.

Стягнуто з Комунального некомерційного підприємства «Новомосковський міський центр первинної медико-санітарної допомоги» на користь ОСОБИ_2 заробітну плату за час вимушеного прогулу в розмірі 18108,09 грн.

Рішення суду в частині поновлення ОСОБА_2 на роботі та стягнення на її користь заробітної плати за один місяць в розмірі 1 916,20 грн. підлягає негайному виконанню.

Зазначені вище рішення як Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15.05.2015 р. у справі № 183/856/15 (№2/183/1371/15), так і рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 12.10.2015 р. провадження №22-ц/774/6527/15 справа №183/856/15 роздруковано з сайту «Єдиний державний реєстр судових рішень».

Відповідно до ст.78 КАС України визначаються підстави для звільнення від доказування.

Відповідно до ч.4 ст.78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Зазначене має наслідком встановлення преюдиційного характеру наведеного вище рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 12.10.2015 р. у справі №183/856/15 провадження №22-ц/774/6257/15, відповідно до умов ч.4 ст.78 КАС України щодо ОСОБА_1, та встановлених судом у рішенні при розгляді справи №804/3867/18 обставин та зважаючи на субєктний склад сторін у справі №183/856/15 та даній адміністративній справі, прямо свідчить про факт поновлення ОСОБА_1 на посаді сестри медичної лікарського кабінету Комунального некомерційного підприємства «Новомосковський міський центр первинної медико-санітарної допомоги» з 12 січня 2015 року.

Правовідносини сторін, що виникають у сфері реалізації особами, які мають право на пенсію, свого конституційного права на державне пенсійне забезпечення у випадках, передбачених Конституцією України, регулюються нормами Конституції України від 28.06.1996р. № 254к/96-ВР, Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 р. № 1058-IV, Закону України «Про збір на облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 р. № 2464-VI.

У відповідності до ч. 2 ст. 6 Конституції України Органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Відповідно до положень ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 24 Конституції України гарантує рівність конституційних прав і свобод та рівність всіх громадян перед законом.

Відповідно до ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробітті з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообовязковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до ст.3 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», Суб'єктами солідарної системи є: застраховані особи, а в окремих випадках, визначених цим Законом, - члени їхніх сімей та інші особи; страхувальники; Пенсійний фонд; уповноважений банк; підприємства, установи, організації (далі - організації), що здійснюють виплату і доставку пенсій.

Суб'єктами системи накопичувального пенсійного забезпечення є: особи, від імені та на користь яких здійснюється накопичення та інвестування коштів; підприємства, установи, організації та фізичні особи, що здійснюють перерахування внесків до системи накопичувального пенсійного забезпечення; Накопичувальний фонд; недержавні пенсійні фонди; юридичні особи, які здійснюють адміністративне управління Накопичувальним фондом і недержавними пенсійними фондами та управління їх пенсійними активами; зберігач; страхові організації.

Інші суб'єкти системи накопичувального пенсійного забезпечення можуть бути визначені законами України.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», Загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню підлягають: громадяни України, іноземці (якщо інше не встановлено міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України) та особи без громадянства, які працюють на підприємствах, в установах, організаціях, створених відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, у філіях, представництвах, відділеннях та інших відокремлених підрозділах цих підприємств та організацій, у громадських обєднаннях, у фізичних осіб - підприємців, осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, та в інших фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або працюють на інших умовах, передбачених законодавством, або виконують роботи (надають послуги) на зазначених підприємствах, в установах, організаціях чи у фізичних осіб за договорами цивільно-правового характеру.

Відповідно до ст.24 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», Страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

До страхового стажу для обчислення розміру пенсії за віком, з якого обчислюється розмір пенсії по інвалідності або у зв'язку з втратою годувальника, крім наявного страхового стажу, зараховується також на загальних підставах відповідно період з дня встановлення інвалідності до досягнення застрахованою особою віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, та період з дня смерті годувальника до дати, коли годувальник досяг би віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону.

Період, протягом якого особа, яка підлягала загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню на випадок безробіття, отримувала допомогу по безробіттю (крім одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності) та матеріальну допомогу у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації, включається до страхового стажу.

Час перебування на інвалідності у зв'язку з нещасним випадком на виробництві або професійним захворюванням зараховується до стажу роботи із шкідливими умовами, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах і у пільгових розмірах.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

У разі якщо за період з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2016 року в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообовязкового державного соціального страхування відсутні відомості, необхідні для обчислення страхового стажу військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), поліцейським, особам рядового і начальницького складу відповідно до цього Закону, страховий стаж обчислюється на підставі довідки про проходження військової служби та про сплачені суми страхових внесків.

Страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Якщо сума сплачених за відповідний місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є меншою, ніж мінімальний страховий внесок, цей період зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови здійснення в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду, відповідної доплати до суми страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, таким чином, щоб загальна сума сплачених коштів за відповідний місяць була не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

У разі якщо зазначену доплату не було здійснено, до страхового стажу зараховується період, визначений за кожний місяць сплати страхових внесків за формулою:

ТП = Св : В, де:

ТП - тривалість періоду, що зараховується до страхового стажу та визначається в місяцях;

Св - сума фактично сплачених страхових внесків за відповідний місяць з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати;

В - мінімальний страховий внесок за відповідний місяць.

Періоди роботи після призначення пенсії зараховуються до страхового стажу на загальних підставах.

Страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених цим Законом.

За кожний повний рік стажу роботи (врахованого в одинарному розмірі) на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, зайнятість на яких давала та дає право на пенсію на пільгових умовах, до страхового стажу додатково зараховується по одному року.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 1 січня 2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років.

Відповідно до ст.28 ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. У разі виплати застрахованій особі довічної пенсії, передбаченої цим Законом, пенсії або аналогічної виплати, встановленої в інших державах, мінімальний розмір пенсії за віком у солідарній системі встановлюється з урахуванням зазначених сум.

За кожний повний рік страхового стажу понад 35 років чоловікам і 30 років жінкам пенсія за віком збільшується на 1 відсоток розміру пенсії, обчисленої відповідно до статті 27 цього Закону, але не більш як на 1 відсоток мінімального розміру пенсії за віком, передбаченого абзацом першим цієї частини. Наявний в особи понаднормовий страховий стаж не може бути обмежений.

Мінімальний розмір пенсії особам, на яких поширюється дія Закону України "Про підвищення престижності шахтарської праці", та працівникам, зайнятим повний робочий день під землею обслуговуванням зазначених осіб, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 року для жінок за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи у розмірі 80 відсотків заробітної плати (доходу) застрахованої особи, визначеної відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.

З 1 січня 2018 року для осіб, які досягли віку 65 років, мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі 40 відсотків мінімальної заробітної плати, визначеної законом про Державний бюджет України на відповідний рік, але не менше прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

За наявності страхового стажу меншої тривалості, ніж передбачено абзацом першим частини першої цієї статті, мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі, пропорційному до наявного страхового стажу, виходячи з прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Для пенсій, призначених після 1 січня 2018 року, мінімальний розмір пенсії за віком, передбачений абзацом першим цієї частини, виплачується після досягнення особою віку 65 років. До досягнення цього віку таким особам може бути призначена державна соціальна допомога на умовах і в порядку, визначених Законом України "Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сімям".

Мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений частинами першою - третьою цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом.

При визначенні мінімального розміру пенсії за віком та збільшенні мінімальної пенсії за віком, передбачених абзацами першим і другим частини першої, частинами другою і третьою цієї статті, до страхового стажу не враховується період, за який проведено одноразову сплату єдиного внеску відповідно до частини пятої статті 10 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування".

Різниця між розміром пенсії, обчисленим відповідно до абзаців першого і третього частини першої, частини третьої цієї статті, та розміром пенсії, обчисленим відповідно до статті 27 цього Закону, фінансується за рахунок коштів Державного бюджету України.

Відповідно до ст.45 ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», Пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку:

1) пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

При відстрочці часу призначення пенсії за віком пенсія з урахуванням положень статті 29цього Закону призначається за заявою пенсіонера з дня, що настає за останнім днем місяця, в якому набуто повний місяць страхового стажу (у тому числі сумарно) для відстрочки часу виходу на пенсію, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з такого дня;

2) пенсія по інвалідності призначається з дня встановлення інвалідності, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня встановлення інвалідності;

У такому самому порядку призначається пенсія по інвалідності в розмірі пенсії за віком, якщо вимоги частини другої статті 33 цього Закону виконані на день встановлення інвалідності, і з дня виникнення такого права - якщо вимоги частини другої статті 33 цього Закону виконані в період після встановлення інвалідності до дня звернення за призначенням пенсії по інвалідності.

У разі коли вимоги частини другої статті 33 цього Закону виконані після призначення пенсії по інвалідності, пенсія по інвалідності в розмірі пенсії за віком призначається з дня настання такого права, якщо звернення за призначенням пенсії по інвалідності в розмірі пенсії за віком відбулося не пізніше трьох місяців з дня настання такого права.

3) пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається з дня, що настає за днем смерті годувальника, якщо звернення про призначення такого виду пенсії надійшло протягом 12 місяців з дня смерті годувальника.

Пенсія призначається довічно або на період, протягом якого пенсіонер має право на виплату пенсії відповідно до цього Закону.

Переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Якщо особа після призначення пенсії по інвалідності продовжувала працювати та набула не менш як 24 місяці страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі, при переведенні вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком застосовується середня заробітна плата (дохід), визначена частиною другою статті 40 цього Закону для призначення пенсії.

Перерахунок призначеної пенсії, крім випадків, передбачених частиною першою статті 35, частиною другою статті 38, частиною третьою статті 42 і частиною п'ятою статті 48 цього Закону, провадиться в такі строки:

у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа;

у разі настання обставин, які тягнуть за собою зменшення пенсії, - з першого числа місяця, в якому настали ці обставини, якщо вони мали місце до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо вони мали місце після 15 числа.

Документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Відповідно до ст.12 ЗУ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування», завданнями центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, є забезпечення адміністрування єдиного внеску шляхом його збору, ведення обліку надходжень від його сплати та здійснення контролю за сплатою єдиного внеску.

Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, відповідно до покладених на нього завдань:

1) аналізує та спільно з Пенсійним фондом та фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування прогнозує надходження коштів від сплати єдиного внеску;

2) забезпечує збір та ведення обліку надходжень від сплати єдиного внеску;

3) здійснює контроль за додержанням законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску, правильністю нарахування, обчислення, повнотою і своєчасністю сплати єдиного внеску;

4) встановлює форми, строки і порядок прийняття та обробки звітності, зокрема в електронній формі, від платників щодо нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування;

5) формує та веде реєстр страхувальників Державного реєстру, здійснює заходи щодо забезпечення доступу до даних Державного реєстру відповідно до цього Закону;

6) взаємодіє в установленому законодавством порядку з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, міністерствами, іншими центральними та місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, об'єднаннями громадян, підприємствами, установами і організаціями, Пенсійним фондом та фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування;

7) узагальнює практику застосування законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску;

8) надає роз'яснення з питань застосування законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску;

9) укладає з розташованими за межами України підприємствами, установами, організаціями (у тому числі міжнародними) договори про добровільну участь працюючих у них громадян України;

10) здійснює інші функції, передбачені законодавством.

Відповідно до ст.23 ЗУ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування», На виконання своїх повноважень Пенсійний фонд та фонди загальнообов'язкового державного соціального страхування мають право безоплатно отримувати від органів доходів і зборів відомості про суми надходжень від сплати єдиного внеску, фінансових санкцій та суми коштів, перерахованих на їхні рахунки, а в разі виявлення розбіжностей - письмову інформацію про причини таких розбіжностей.

Пенсійний фонд та фонди загальнообов'язкового державного соціального страхування зобов'язані:

1) надавати центральному органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, відомості про свої рахунки, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, для перерахування на них страхових коштів та завчасно повідомляти про зміну таких рахунків;

2) центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, Пенсійний фонд, фонди загальнообов'язкового державного соціального страхування здійснюють обмін інформацією у випадках, передбачених цим Законом. Порядок здійснення такого обміну визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, спільно з Пенсійним фондом та фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до частини першої статті 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Оцінивши надані сторонами у справі докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, відповідно до ст.86 КАС України, та надавши відповідь на кожен із специфічних, доречних та важливих доводів заявника в світлі висновку, викладеного в пункті 25 Рішення Європейського Суду з прав людини «Проніна проти України» (заява №63566/00, Страсбург 18 липня 2006 року), суд приходить до висновку про можливість винесення законного і обєктивного рішення у справі з урахуванням всіх обставин, наведених вище.

При цьому, суд зауважує, що п.1 статті 6 Конвенції зобовязує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обовязку можуть бути різними в залежності від характеру рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Стаття 2 КАС України зазначає, що основними завданнями (принципами) адміністративного судочинства є: 1) верховенство права; 2) рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; 3) гласність і відкритість судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; 4) змагальність сторін, диспозитивність та офіційне зясування всіх обставин у справі; 5) обовязковість судового рішення; 6) забезпечення права на апеляційний перегляд справи; 7) забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, визначених законом; 8) розумність строків розгляду справи судом; 9) неприпустимість зловживання процесуальними правами; 10) відшкодування судових витрат фізичних та юридичних осіб, на користь яких ухвалене судове рішення.

Одним з принципів адміністративного судочинства, передбачених ч.3 ст.2 КАС України, є принцип верховенства права, який відповідно до ст.6 КАС України, полягає в наступному: суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ст. ст.8, 9 КАС України усі учасники адміністративного процесу є рівними перед законом і судом, а розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За змістом частин 4 ст. 9 КАС України суд повинен визначити характер спірних правовідносин та зміст правової вимоги, матеріальний закон, який їх регулює, а також факти, що підлягають встановленню і лежать в основі вимог та заперечень; зясувати, які є докази на підтвердження зазначених фактів. Суд прийшов до висновку, що поданих сторонами доказів достатньо для встановлення обставин справи та для ухвалення судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а суд згідно ст. 90 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.

Щодо посилань відповідача на пропуск позивачем строку звернення до суду, суд зазначає, що останнім не було передбачено застосування до позовної заяви поданої ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання бездіяльності Новомосковського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області щодо не зарахування до загального стажу періоду з 01.10.2015 р. по 12.10.2015 р.; відмови у перерахунку пенсії за період з 12.01.2015 р. по 31.01.2018 р., з урахуванням стажу роботи з 01.10.2015 р. по 12.10.2015 р. протиправною; зобов'язання Новомосковського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області здійснити дії щодо зарахування до загального стажу роботи періоду з 01.10.2015 р. по 12.10.2015 р.; перерахунку пенсії починаючи з січня 2015 р. по 31 січня 2018 р.; виплати пенсії за період з січня 2015 р. по 31 січня 2018 р. в розмірі 1049 грн. суто «формального підходу», та, як наслідок перешкоджання доступу до суду.

Дніпропетровський окружний адміністративним суд надав позивачу ОСОБА_1 реалізувати своє право на звернення до суду шляхом участі в судовому засіданні, призначеного на 23.07.2018 р., для надання відповідних пояснень та доводів, та вирішення даної позовної заяви по суті, враховуючи підставу, на яку позивач посилається, як на істотну для справи обставину, а також зважаючи на необхідність відсутності суто формального підходу при призначенні, розгляді і вирішенні справ з огляду на пропуск відповідного строку звернення до суду.

Суд зауважує, що зазначена позиція кореспондується позиції Верховного Суду, викладеній в постанові Верховного Суду від 03.05.2018 р. у справі №204/5502/17 (2-а/204/208/17) (адміністративне провадження №К/9901/22212/18), в якій зазначається наступне.

Верховний Суд України в постанові від 11 вересня 2017 року, ухваленій за заявою про перегляд судових рішень з підстави встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов'язань при вирішенні справи судом, зазначив, що у справі, що розглядається, рішенням Європейського суду з прав людини встановлено порушення національним судом пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо права підприємства-заявника на доступ до суду, оскільки Вищий господарський суд України при розгляді повторної касаційної скарги ТОВ «Фріда» виявив надмірний формалізм, повертаючи скаргу без розгляду у зв'язку пропуском строку, встановленого для її подання, без клопотання про відновлення цього строку, і безпідставно не дав оцінки супровідному листу підприємства-заявника, в якому містилося клопотання продовжити відповідний строк і розглянути по суті касаційну скаргу.

Як встановлено в судовому засіданні, та підтверджено матеріалами справи, підставою для відмови в зарахуванні стажу ОСОБА_1 в період з 01.102015 р. по 12.10.2015 р. є відсутність в матеріалах пенсійної справи сплати доказів страхових внесків за період з 12.01.2015 р. по 12.10.2015 р.

Суд зазначає, що доводи позивача щодо протиправності відмови Новомосковським об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України у перерахунку пенсії за період з 12.01.2015 р. по 31.01.2018 з урахуванням стажу роботи з 12 січня 2015 року по 12 жовтня 2015 року спростовуються нормами ст.24 ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», якими визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок, та даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, зараховані не повні місяці страхованого стажу, а саме: 12.04.2014 р. 30.04.2014 р.; 01.05.2014 р. 23.05.2014 р.; 01.06.2014 р. 04.01.2015 р.; 01.11.2015 р. 08.12.2015 р.; 01.01.2016 р. 06.02.2016 р.; 01.03.2016 р. 11.03.2016 р.; 01.05.2016 р. 04.05.2016 р. 01.07.2016 р. 03.07.2016 р.; 01.08.2016 р. 31.08.2016 р.

Відтак, у суду відсутні законні підстави, у відповідності до ст.ст.72-79 КАС України, вважати період з 01.10.2015 р. по 12.10.2015 р. таким, який може бути врахований до загального стажу роботи ОСОБА_1.

На підставі зазначеного вище, дії Новомосковського обєднаного Управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області щодо не зарахування до загального стажу роботи ОСОБА_1 період з 01.10.2015 р. по 12.10.2015 р. не є вчиненими відповідачем не на підставі, не у межах повноважень та у не спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; без використання повноваження з метою, з якою це повноваження надано; необґрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); не безсторонньо (упереджено); недобросовісно; нерозсудливо; без дотриманням принципу рівності перед законом, з ознаком будь якої форми дискримінації; не пропорційно, зокрема без дотримання необхідного балансу між будь якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямовані такі дії, що виключає у суду правові підстави для задоволення позовних вимог в межах правового поля в спосіб захисту права, обраний позивачем.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи відмову у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання бездіяльності Новомосковського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області щодо не зарахування до загального стажу періоду з 01.10.2015 р. по 12.10.2015 р.; відмови у перерахунку пенсії за період з 12.01.2015 р. по 31.01.2018 р., з урахуванням стажу роботи з 01.10.2015 р. по 12.10.2015 р. протиправною; зобов'язання Новомосковського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області здійснити дії щодо зарахування до загального стажу роботи періоду з 01.10.2015 р. по 12.10.2015 р.; перерахунку пенсії починаючи з січня 2015 р. по 31 січня 2018 р.; виплати пенсії за період з січня 2015 р. по 31 січня 2018 р. в розмірі 1049 грн., та зважаючи на той факт, що позивач у відповідності до п.10 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору, суд приходить до висновку про відсутність підстав для присудження на користь позивача судових витрат за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного Фонду України в Дніпропетровській області, а саме, судового збору.

Керуючись ст. ст. 242-244, 246, 250, 254, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання бездіяльності Новомосковського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області щодо не зарахування до загального стажу періоду з 01.10.2015 р. по 12.10.2015 р.; відмови у перерахунку пенсії за період з 12.01.2015 р. по 31.01.2018 р., з урахуванням стажу роботи з 01.10.2015 р. по 12.10.2015 р. протиправною; зобов'язання Новомосковського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області здійснити дії щодо зарахування до загального стажу роботи періоду з 01.10.2015 р. по 12.10.2015 р.; перерахунку пенсії починаючи з січня 2015 р. по 31 січня 2018 р.; виплати пенсії за період з січня 2015 р. по 31 січня 2018 р. в розмірі 1049 грн. відмовити.

Розподіл судових витрат не здійснювати.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено в порядку та у строки, встановлені ст.295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя ОСОБА_4