Справа № 2040/7700/18
Суддя: Заічко О.В.
Дата ухвалення: 2018-11-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 листопада 2018 р. № 2040/7700/18

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді - Заічко О.В.

при секретареві судового засідання - Мараєвій О.В.,

за участі: представника позивача -ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 Шау до Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області про скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з зазначеним позовом та просить суд: скасувати рішення відповідача про відмову позивачу в оформленні посвідки на постійне проживання, прийняту за результатами розгляду заяви від 25.01.2018 року; зобов'язати відповідача здійснити оформлення та видачу позивачу посвідки на постійне проживання замість втраченої ХР 17545 від 14.01.2008 р. за заявою від 25.01.2018 року .

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що рішення відповідача про відмову позивачу в оформленні посвідки на постійне проживання, прийняту за результатами розгляду заяви від 25.01.2018 року є незаконним, необґрунтованим та таким, що підлягає скасуванню.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позов та просив його задовольнити, посилаючись на наведені у ньому обставини.

Представник відповідача проти позову заперечував, просив у його задоволенні відмовити, з огляду на доводи наданого суду відзиву на позов, в контексті того, що рішення, яке є предметом судового оскарження, прийнято на підставі, в межах та у спосіб, визначений законодавством. Водночас, зобовязання Головне Управління Державної міграційної служби України в Харківський області здійснити оформлення та видачу позивачу посвідки є втручанням в його дискреційні повноваження.

Представник позивача надав відповідь на відзив, в якому вказав про помилковість доводів відповідача.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.4 ст. 78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Так, правовідносинам, які є предметом розгляду даної справи передували наступні обставини, які не доказуються в рамках її розгляду, оскільки встановлені судовими рішеннями (які набрали законної сили) в інших справах.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 Шау ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянка ОСОБА_4, НОМЕР_1 від 13.05.2015 року, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2/1, гурт.

Рішенням ВГІРФО ГУМВС України в Харківський області від 14.01.2008 року на підставі Закону України «Про Імміграцію» наданий дозвіл на імміграцію в Україну та позивача документовано посвідкою на постійне проживання в Україні серії ХР 17545 від 14.01.2008 року.

29.11.2017 року, представник позивача, адвокат ОСОБА_1, звернулась до ГУ ДМС України в Харківський області з адвокатським запитом вих. № АЗ- 400/17, в якому просила надати наступну інформацію та завірені належним чином копії документів, а саме: повідомити стан чинності на теперішній час дозволу на імміграцію в Україну громадянки ОСОБА_4 ОСОБА_3 Шау ІНФОРМАЦІЯ_1; повідомити стан чинності на теперішній час посвідки на постійне проживання в Україні серії ХР № 17545 від 14.01.2008 року громадянки ОСОБА_4 ОСОБА_3 Шау ІНФОРМАЦІЯ_1; у разі прийняття рішення про скасування дозволу на імміграцію в Україну громадянки ОСОБА_4 ОСОБА_3 Шау ІНФОРМАЦІЯ_1 надати копію рішення та копію висновку на підставі якого прийнято рішення; у разі існування наказу (рішення, висновку) про визнання посвідки на постійне проживання в Україні серії ХР № 17545 від 14.01.2008 року громадянки ОСОБА_4 ОСОБА_3 Шау ІНФОРМАЦІЯ_1 недійсною надати копію наказу (рішення, висновку).

ГУ ДМС України в Харківський області на адвокатський запит № АЗ-400/17 від 29.11.2017 року надано письмову відповідь № 04/1-6301.8.1-786/63.2-17 від 06.12.2017 року, у якій зазначено, що за обліками ГУ ДМС України в Харківський області значиться громадянка ОСОБА_4 ОСОБА_3 Шау ІНФОРМАЦІЯ_1, яка рішенням ВГІРФО ГУМВС України в Харківський області від 14.01.2008 року отримала дозвіл на імміграцію в Україну згідно з п.6 ч.2 ст.4 Закону України «Про Імміграцію» від 07.06.2001 року та була документована посвідкою на постійне проживання в Україні серії ХР 17545 від 14.01.2008 року.

22.12.2017 року позивач звернулася із заявою до Слобідського відділу поліції ГУ НП в Харківський області по факту втрати посвідки на постійне проживання в Україні серії ХР № 17545 від 14.01.2008 року, яка була зареєстрована в ЖЄО № 31673 від 22.12.2017 року.31 грудня 2017року позивач отримав від Слобідського відділу поліції ГУ НП в Харківський області висновок, в якому повідомлено, що серед знайдених та вилучених документів на ім'я гр. ОСОБА_4 ОСОБА_3 Шау у Слобідському відділу поліції ГУ НП в Харківський області не значаться.

25.01.2018 року позивач звернулася із письмовою заявою до Київського РВ у м. Харкові ГУ ДМС України в Харківський області, в якій на підставі ст.22 Постанови Кабінету Міністрів України № 251 від 28.03.2012 року просила видати нову посвідку на постійне проживання в Україні, замість втраченої посвідки на постійне проживання в Україні ХР 17545 від 14.01.2008 року в порядку, встановленого для її обміну.

Рішенням ГУ ДМС України в Харківській області від 30.01.2018 року позивачу відмовлено у здійсненні обміну посвідки на постійне проживання.

21.02.2018 року від ГУ ДМС України в Харківський області на адвокатський запит №АЗ-41/18 від 13.02.2018 року отримано письмову відповідь № 6301.8.1-2956/6301.8.1.1-18 від 20.02.2018 року, якою визначено, що за обліками ГУ ДМС України в Харківський області значиться громадянка ОСОБА_4 ОСОБА_3 Шау ІНФОРМАЦІЯ_1, якій рішенням 16.02.2018 року ГУ ДМС України в Харківський області скасовано дозвіл на імміграцію в Україну на підставі п.1 ст.12 Закону України «Про Імміграцію». У зв'язку з вказаним посвідка визнана неправомірно виданою.

Не погоджуючись із прийнятими рішеннями, позивач звернулася до суду із позовом про скасування рішення ГУ ДМС України в Харківській області про скасування дозволу на імміграцію позивачу, прийняте 16.02.2018 року та скасування рішення ГУ ДМС України в Харківській області про відмову у здійсненні обміну посвідки на постійне проживання від 30.01.2018 року за заявою від 25.01.2018 року.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 25.04.2018 року по справі 820/1438/18 адміністративний позов Громадянки ОСОБА_4 ОСОБА_3 Шау до Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області про визнання протиправним рішення та зобов'язання вчинити певні дії задоволено.

Скасовано рішення Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області про скасування громадянки ОСОБА_3 Шау, дозволу на імміграцію в Україну № 04/1/312105 від 16.02.2018 року.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного Управління Державної міграційної служби України в Харківський області від 30.01.2018 року про відмову в оформленні та видачі громадянки ОСОБА_3 Шау посвідки на постійне проживання в Україні замість втраченої посвідки за заявою від 25.01.2018 року.

Зобов'язано Головне Управління Державної міграційної служби України в Харківський області здійснити оформлення та видачу нової посвідки на постійне проживання в Україні громадянки ОСОБА_3 Шау замість втраченої посвідки за заявою від 25.01.2018 року з проставлянням на останній вільній сторінці її паспортного документа відмітки про отримання посвідки на постійне проживання в Україні.

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 16.07.2018 року апеляційну скаргу Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області задоволено частково.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 25.04.2018 по справі № 820/1438/18 скасовано в частині зобов'язання Головне управління Державної міграційної служби України в Харківський області здійснити оформлення та видачу нової посвідки на постійне проживання в Україні громадянки ОСОБА_4 ОСОБА_3 Шау замість втраченої посвідки за заявою від 25.01.2018 року з проставлянням на останній вільній сторінці її паспортного документа відмітки про отримання посвідки на постійне проживання в Україні.

В цій частині прийнято нове рішення, яким позов задоволено частково.

Зобов'язано Головне управління Державної міграційної служби України в Харківський області прийняти рішення за заявою громадянки ОСОБА_4 ОСОБА_3 Шау від 25.01.2018 року про обмін посвідки.

В задоволенні іншої частини позову відмовлено.

В іншій частині рішення Харківського окружного адміністративного суду від 25.04.2018 року по справі № 820/1438/18 залишено без змін.

На виконання постанови Харківського апеляційного адміністративного суду, відповідачем повторно розглянуто заяву від 25.01.2018 року та 02.08.2018 року прийнято рішення про відмову у здійсненні обміну посвідки на постійне проживання на підставі підпункту 11 пункту 62 Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на постійне проживання, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 321 від 25.04.2018 (далі по тексту Порядок № 321) ( а.с.33 зворот).

Підставою для прийняття оскаржуваного рішення, як зазначав у судовому засіданні представник відповідача, слугувало те що, користуючись п.п. 21, 42, 37 Порядку 321, громадянку ОСОБА_3 Шау перевірено з використанням засобів інтегрованої міжвідомчої інформаційно-телекомунікаційної системи щодо контролю осіб, транспортних засобів та вантажів, які перетинають державний кордон, «Аркан» і встановлено що зазначена громадянка 25.06.2018 залишила територію України.

З цього приводу представник відповідача вказав, що відсутність громадянки на території України унеможливлює здійснення заходів з ідентифікації особи гр.. СРВ ОСОБА_3 Шау у межах виконання органом міграційної служби п. 36 Порядку № 321.

Враховуючи вищевказане, відповідачем на підставі підпункту 11 пункту 62 Порядку № 321 прийнято рішення про відмову в оформленні позивачу посвідки на постійне проживання.

Про вказане відповідач повідомив представника позивача листом від 02.08.2018 року у відповідь на адвокатський запит АЗ-357/18 від 27.07.2018 року ( а.с.25-29) та у відповідь на адвокатський запит АЗ-407/18 від 08.08.2018 року надав відповідні документи ( а.с.30-33).

Не погодившись з рішенням відповідача від 02.08.2018 року позивач звернулась до суду за його оскарженням.

По суті позовних вимог суд зазначає наступне.

Згідно з абз.6 ст.1 Закону України «Про імміграцію» ( в редакції, чинній на момент видачі посвідки) посвідка на постійне проживання - документ, що підтверджує право іноземця на постійне проживання в Україні.

Перебування іноземця чи особи без громадянства на території України на законних підставах є визначальним для визначення його правового статусу.

Так відповідно ст.26 Конституції України іноземці та особи без громадянства, які знаходяться в Україні на законних підставах користуються тими ж правами та свободами, а також несуть такі ж самі обовязки, що і громадяни України.

Згідно законодавства України надання іноземному громадянину дозволу на імміграцію в Україні і отримання їм посвідки на постійне проживання в Україні, є підтвердженням знаходження його на території країни на законних підставах.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25 квітня 2018 р. № 321 визначено Порядок оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на постійне проживання ( надалі - Порядок № 321).

Відповідно п.1 Порядку № 321 посвідка на постійне проживання є документом, що посвідчує особу іноземця або особу без громадянства та підтверджує право на постійне проживання в Україні.

Згідно 5. Порядку N 321 посвідка видається протягом 15 робочих днів з дати прийняття документів від іноземця або особи без громадянства.

Пунктом 6 Порядку № 321 визначено, що у разі втрати або викрадення посвідки іноземцю або особі без громадянства замість втраченої або викраденої оформляється та видається нова посвідка в порядку, встановленому для її обміну.

Відповідно п.16 Порядку № 321 документи для оформлення посвідки (у тому числі замість втраченої або викраденої), її обміну подаються до державного підприємства, що належить до сфери управління ДМС, центру надання адміністративних послуг (далі - уповноважений субєкт), територіальних органів/територіальних підрозділів ДМС, за місцем проживання іноземця або особи без громадянства.

Порядок подання документів для оформлення у звязку із втратою або викраденням, обміну посвідки та їх розгляд визначено у пунктах 40-46 Порядку № 321.

При цьому, пунктом 40 Порядку N 321 передбачено, що для оформлення у звязку із втратою або викраденням посвідки, її обміну іноземець або особа без громадянства подають такі документи: 1) посвідку, що підлягає обміну (крім випадків втрати та викрадення); 2) паспортний документ іноземця або документ, що посвідчує особу без громадянства; 3) переклад на українську мову сторінки паспортного документа іноземця або документа, що посвідчує особу без громадянства, з особистими даними, засвідчений у встановленому законодавством порядку; 4) документи, що підтверджують обставини, у звязку з якими посвідка підлягає обміну (крім випадків, передбачених підпунктами 3-5 пункту 7 цього Порядку);5) документ, що посвідчує особу законного представника, та документ, що підтверджує повноваження особи як законного представника, у разі подання документів законним представником; 6) документ, що підтверджує сплату адміністративного збору, або документ про звільнення від його сплати. Іноземець або особа без громадянства під час подання документів предявляють працівникові територіального органу/територіального підрозділу ДМС, уповноваженого субєкта оригінали документів, зазначених у підпунктах 1, 2, 4-6 цього пункту. До заяви-анкети додаються оригінали документа, зазначеного у підпункті 3 цього пункту, і документа, що підтверджує сплату адміністративного збору, та копії документів, зазначених у підпунктах 1, 2, 4 і 5 цього пункту, та документа про звільнення від сплати адміністративного збору, засвідчені працівником територіального органу/територіального підрозділу ДМС, уповноваженого субєкта шляхом проставлення відмітки Згідно з оригіналом та підпису із зазначенням його посади, прізвища, ініціалів та дати. Оригінали документів, зазначених у підпунктах 1, 2, 4 і 5 цього пункту, та документа про звільнення від сплати адміністративного збору повертаються іноземцеві або особі без громадянства.

Перелік необхідних документів, як додаток до заяви є вичерпним.

Суд вказує, що позивачем до заяви було додано необхідний та повний пакет документів, жодних зауважень з боку відповідача до змісту чи до кількості доданих до заяви документів зазначено не було, вказані обставини не підлягають доказуванню, оскільки встановлені по справі 820/1438/18 судами першої та апеляційної інстанції та їм надано оцінку для прийняття рішення за заявою від 25.01.2018 року. Сумнівів та зауважень до поданих документів ані у суді першої інстанції, ані у апеляційній інстанції, ані у відповідача не виникло.

Згідно п. 43 Порядку № 321 рішення про оформлення, обмін посвідки приймається територіальним органом/територіальним підрозділом ДМС за результатами ідентифікації іноземця або особи без громадянства, перевірки поданих ними документів та у разі відсутності підстав для відмови в її оформленні.

Відповідно до п. 47 Порядку № 321, після прийняття рішення про оформлення посвідки (у тому числі замість втраченої або викраденої), її обмін зазначені в заяві-анкеті відомості (персональні дані) передаються до Головного обчислювального центру Реєстру захищеними каналами звязку з обовязковим дотриманням вимог до обробки персональних даних у порядку, встановленому законодавством.

Порядком № 321 визначено персоналізація посвідки та організація її видачі, зокрема п. 54, видача іноземцеві або особі без громадянства посвідки здійснюється територіальним органом / територіальним підрозділом ДМС, уповноваженим суб'єктом, який прийняв документи для її оформлення (у тому числі замість втраченої або викраденої), обміну, після пред'явлення паспортного документа іноземця або документа, що посвідчує особу без громадянства, в якому на останній вільній сторінці проставляється відмітка про отримання посвідки, зразок якої встановлюється МВС.

Отже, з огляду на зазначене вбачається, що отриманню нової посвідки на постійне проживання передує прийняття рішення про задоволення заяви про такий обмін.

Після чого, іноземного громадянина інформують про прийняте рішення та, відповідно до п. 54 Порядку 321, на підставі пред'явленого паспортного документа іноземця, видається посвідка на постійне проживання.

Пунктом 62 Порядку 321 зазначено що, територіальний орган/територіальний підрозділ ДМС відмовляє іноземцю або особі без громадянства в оформленні або видачі посвідки, у разі, коли:1) іноземець або особа без громадянства мають посвідку чи посвідку на тимчасове проживання (крім випадків обміну посвідки або оформлення посвідки іноземцю або особі без громадянства, які тимчасово проживали на території України на підставі посвідки на тимчасове проживання), посвідчення біженця чи посвідчення особи, якій надано додатковий захист, які є дійсними на день звернення; 2) іноземець або особа без громадянства перебувають на території України з порушенням встановленого строку перебування або щодо них діє невиконане рішення уповноваженого державного органу про примусове повернення, примусове видворення або заборону вїзду; 3) дані, отримані з баз даних Реєстру, картотек, не підтверджують надану іноземцем або особою без громадянства інформацію; 4) встановлено належність особи до громадянства України; 5) за видачею посвідки звернувся законний представник, який не має документально підтверджених повноважень для її отримання; 6) іноземцем або особою без громадянства подано не в повному обсязі або з порушенням строків, визначених пунктами 17 і 18 цього Порядку, документи та інформацію, необхідні для оформлення і видачі посвідки; 7) отримано від Національної поліції, СБУ, іншого державного органу інформацію про те, що дії іноземця та особи без громадянства загрожують національній безпеці, громадському порядку, здоровю, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, що проживають в Україні; 8) паспортний документ іноземця або документ, що посвідчує особу без громадянства, підроблений, зіпсований або не відповідає встановленому зразку чи належить іншій особі або строк його дії закінчився; 9) встановлено факт подання іноземцем або особою без громадянства завідомо неправдивих відомостей, підроблених документів або встановлено факт скасування наданого їм дозволу на імміграцію;10) виявлено факти невиконання іноземцем або особою без громадянства рішення суду чи державних органів, уповноважених накладати адміністративні стягнення, або вони мають інші майнові зобовязання перед державою, фізичними або юридичними особами, включаючи ті, що повязані з попереднім видворенням за межі України, у тому числі після закінчення строку заборони подальшого вїзду в Україну; 11) в інших випадках, передбачених законом.

Відповідачем відмовлено позивачу в обміні посвідки на постійне проживання із посиланням на пп. 11 п. 62 Порядку 321.

Суд вказує, що, враховуючи, що п.п.11 п.62 Порядку № 321 не містить конкретно визначних обставин, що є підставою для відмови, а є бланкетною нормою, яка відсилає до іншого законодавства, таким чином, зазначення в рішенні про відмову в видачі посвідки на постійне проживання лише норми права, не є рішенням, що містить зазначення причин відмови.

Отже, рішення відповідача від 02.08.2018 року не містить причин відмови позивачу в оформленні та видачі нової посвідки, а тому є неправомірним, прийнято не на підставі та не у спосіб, передбачений чинним законодавством.

Єдиною підставою для прийняття рішення про відмову у здійсненні обміну посвідки на постійне проживання, відповідачем зазначено, що громадянка ОСОБА_3 Шау 25.06.2018 залишила територію України.

При цьому, такої підстави для прийняття рішення про відмову у здійсненні обміну посвідки на постійне проживання, вимогами чинного законодавства не передбачено.

Окрім того, жодною вимогою законодавства не заборонено іноземному громадянину, який є іммігрантом, тобто має дозвіл на постійне проживання, залишати територію України у будь-який час або перебувати на території України без обмеження часу.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про задоволення позову щодо скасування рішення Головного Управління Державної міграційної служби України в Харківський області про відмову позивачу в оформленні посвідки на постійне проживання, прийняту за результатами розгляду заяви від 25.01.2018 року, на виконання постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 16.07.2018 року по справі № 820/1438/18.

Крім того, суд акцентує увагу, що постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 16.07.2018 року по справі № 820/1438/18 було зобовязано прийняти рішення за заявою від 25.01.2018 року, що не є зобовязанням повторно розглянути заяву.

Так само, суд вказує, що 16.07.2018 року набрало законної сили рішення Харківського окружного адміністративного суду по справі № 820/1438/18 від 25.04.2018 року в частині скасування рішення ГУ ДМС України в Харківській області про скасування громадянки ОСОБА_3 Шау, дозволу на імміграцію в Україну № 04/1/312105 від 16.02.2018 року.

Щодо решти позову, як способі відновлення порушеного права позивача, суд вказує наступне.

Відповідно до Рекомендацій ОСОБА_5 Європи N R(80)2 щодо здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої ОСОБА_5 11 березня 1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він уважає найкращим за конкретних обставин, та яке захистить або відновить порушене право.

При цьому, дискреційними є повноваження відповідача - суб'єкта владних повноважень, обирати у конкретній ситуації між альтернативними, кожна з яких є правомірною.

За приписами ч.3 ст. 245 КАС України, у разі скасування індивідуального акту суд може зобов'язати суб'єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Аналізуючи дані положення кодексу, можна дійти висновку, що законодавством передбачено право суду у випадку встановлення порушення прав позивача зобов'язувати суб'єкта владних повноважень приймати рішення або вчиняти певні дії.

За приписами статті 6 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права.

Статтею 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини N 3477-IV від 23.02.2006, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, Європейський суд з прав людини у рішенні від 13.01.2011 (остаточне) по справі ЧУЙКІНА ПРОТИ УКРАЇНИ (CASE OF CHUYKINA v. UKRAINE) (Заява N 28924/04) констатував: 50. Суд нагадує, що процесуальні гарантії, викладені у статті 6 Конвенції, забезпечують кожному право звертатися до суду з позовом щодо своїх цивільних прав та обов'язків. Таким чином стаття 6 Конвенції втілює право на суд, в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження з цивільних питань становить один з його аспектів (див. рішення від 21 лютого 1975 року у справі Голдер проти Сполученого Королівства (Golder v. theUnitedKingdom), пп. 28 - 36, Series A N 18). Крім того, порушення судового провадження саме по собі не задовольняє усіх вимог пункту 1 статті 6 Конвенції. Ціль Конвенції гарантувати права, які є практичними та ефективними, а не теоретичними або ілюзорними. Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати вирішення спору судом. Воно було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави дозволяла особі подати до суду цивільний позов без гарантії того, що справу буде вирішено остаточним рішенням в судовому провадженні. Для пункту 1 статті 6 Конвенції було б неможливо детально описувати процесуальні гарантії, які надаються сторонам у судовому процесі провадженні, яке є справедливим, публічним та швидким, не гарантувавши сторонам того, що їхні цивільні спори будуть остаточно вирішені (див. рішення у справах Мултіплекс проти Хорватії (Multiplex v. Croatia), заява N 58112/00, п. 45, від 10 липня 2003 року, та Кутіч проти Хорватії (Kutic v. Croatia), заява N 48778/99, п. 25, ECHR 2002-II)".

У даному випадку, задоволення позовної вимоги щодо зобов'язання відповідача здійснити оформлення та видачу позивачу посвідки на постійне проживання замість втраченої ХР 17545 від 14.01.2008 р. за заявою від 25.01.2018 року є дотриманням судом гарантій на те, що спір між сторонами буде остаточно вирішений.

Отже, решта позову також підлягає задоволенню, при чому судом, при задоволенні вказаної вимоги у наведений спосіб, було враховано правові висновки Верховного Суду, викладені в Постановах від 24.07.2018 року ( справа № 806/2254/15), від 03.04.2018 року (справа № 815/6881/16), від 13.06.2018 року ( справа № 815/6768/15).

Згідно ч.5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Розподіл судових витрат здійснюється в порядку ст. 139 КАС України.

Прохання позивача в частині зобов'язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення не є позовною вимогою і обов'язком суду, враховуючи положення ст. 382 КАС України.

Керуючись ст. ст. 2, 6-11, 14, 77, 139, 243-246, 250, 255, 295, 297 КАС України, суд,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_3 Шау (ІНФОРМАЦІЯ_1, ід.код НОМЕР_2, м.Харків, вул. Пушкінська, 79/1 гурт.), до Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області (вул. Римарська, буд. 24,м. Харків,61057, ) про скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити у повному обсязі.

Скасувати рішення Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області від 02.08.2018 р. про відмову позивачу в оформленні посвідки на постійне проживання, прийняту за результатами розгляду заяви від 25.01.2018 року.

Зобов'язати Головне управління Державної міграційної служби України в Харківській області здійснити оформлення та видачу ОСОБА_3 Шау посвідки на постійне проживання замість втраченої ХР 17545 від 14.01.2008 р. за заявою від 25.01.2018 року .

Стягнути з Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області (вул. Римарська, буд. 24,м. Харків,61057, ) за рахунок бюджетних асигнувань витрати по оплаті судового збору на користь ОСОБА_3 Шау (ІНФОРМАЦІЯ_1, ід.код НОМЕР_2, м.Харків, вул. Пушкінська, 79/1 гурт.) у розмірі 1409,60 грн. ( одна тисяча чотириста дев'ять гривень 60 копійок).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через Харківський окружний адміністративний суд до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи, як передбачено п.15 Перехідних положень КАС України; після початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи - безпосередньо до Харківського апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 06 листопада 2018 року.

Суддя Заічко О.В.