Справа № 804/802/18
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2018-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

24 жовтня 2018 року

м. Дніпро

справа №804/802/18

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Панченко О.М. (доповідач),

судді: Іванов С.М., Чередниченко В.Є.,

перевіривши на відповідність вимогам Кодексу адміністративного судочинства України апеляційну скаргу Державної фіскальної служби України

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27 березня 2018 року

у справі №804/802/18

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "СВІТЕП"

до Державної фіскальної служби України

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

встановив:

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 28 серпня 2018 року апеляційну скаргу скаржника залишено без руху і надано строк упродовж десяти днів з дня вручення ухвали для усунення недоліків апеляційної скарги, а саме:

- надати заяву про поновлення строку апеляційного оскарження, в якій вказати інші поважні підстави для поновлення строку, підтверджені належними доказами;

- надати суду належні докази сплати судового збору за подачу апеляційної скарги.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 26 вересня 2018 року клопотання скаржника про продовження строку для усунення недоліків апеляційної скарги задоволено. Продовжено скаржнику строк для усунення недоліків апеляційної скарги протягом десяти днів з дня вручення ухвали про продовження строку для усунення недоліків апеляційної скарги.

Відповідно до указу Президента України "Про ліквідацію апеляційних адміністративних судів та утворення апеляційних адміністративних судів в апеляційних округах" від 29.12.2017 року № 455/2017 ліквідовано Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд та утворено Третій апеляційний адміністративний суд в апеляційному окрузі, що включає Дніпропетровську, Запорізьку та Кіровоградську області, з місцезнаходженням у місті Дніпрі.

Відповідно до п.5 ч.1, ч.3 ст.29 Кодексу адміністративного судочинства України (далі- КАС України) суд передає адміністративну справу на розгляд іншого адміністративного суду, якщо: ліквідовано або з визначених законом підстав припинено роботу адміністративного суду, який розглядав справу. У разі ліквідації або припинення роботи адміністративного суду справи, що перебували у його провадженні, невідкладно передаються до суду, визначеного відповідним законом або рішенням про припинення роботи адміністративного суду, а якщо такий суд не визначено – до суду, що найбільш територіально наближений до суду, який ліквідовано або роботу якого припинено.

З огляду на зазначене, відповідно до розпорядження голови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 27 вересня 2018 року № 9-РО "Про зупинення реєстрації судових справ та їх передачу" та протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04 жовтня 2018 року матеріали адміністративної справи №804/802/18 передано на розгляд колегії суддів Третього апеляційного адміністративного суду: Панченко О.М. (головуючий суддя), судді - Чередниченко В.Є., Іванов С.М.

10.10.2018 року скаржник надіслав до суду клопотання, в якому просить повторно продовжити строк для усунення недоліків апеляційної скарги відповідно до ст.121 КАС України. Клопотання скаржника надійшло до суду апеляційної інстанції 17.10.2018 року.

В обгрунтування клопотання скаржник посилається на те, що на виконання ухвали суду структурним підрозділом ДФС підготовлено реєстр бюджетних фінансових зобов’язань розпорядників (одержувачів) бюджетних коштів (додаток 2 до Порядку реєстрації та обліку бюджетних зобов'язань розпорядників бюджетних коштів та одержувачів бюджетних коштів в органах Державної казначейської служби) по сплаті судового збору у даній справі. Проте, операції на рахунках ДФС тимчасово зупинені Державною казначейською службою України у відповідності до пункту 28 та 29 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 №845, про що свідчать листи ДКСУ від 20.09.2018 №13-08/533-15426, від 26.09.2018 №13-08/557-15776, від 03.10.2018 №13-08/601-16200. Зазначене унеможливлює виконати вимоги суду у наданий термін.

Зазначає, що скаржником, з метою відновлення руху коштів на рахунках, терміново вживаються відповідні заходи та дії, спрямовані на виконання вимог вказаного Порядку. Після надходження оригіналу платіжного доручення від Державної казначейської служби України, останнє негайно буде направлено до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду.

Розглянувши зазначене клопотання скаржника, суд дійшов висновку про наступне.

Відповідно до ст. 121 КАС України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду. Про поновлення або продовження процесуального строку, відмову у поновленні або продовженні процесуального строку суд постановляє ухвалу, яка не пізніше наступного дня з дня її постановлення надсилається особі, яка звернулася із відповідною заявою.

На думку суду, держава, приймаючи певні правові норми щодо сплати судового збору, взяла на себе відповідні зобов'язання щодо його сплати при зверненні до суду суб'єктів владних повноважень.

Слід зазначити й про те, що одним із принципів адміністративного судочинства є рівність усіх учасників адміністративного процесу перед законом і судом.

Обов'язок сплати судового збору слугує гарантуванню принципу рівності всіх осіб у правах щодо доступу до суду. При цьому, судовий збір виконує не тільки фіскальну, а й дисциплінуючу функцію. Він є одним із способів стимулювання належного виконання учасниками відповідних правовідносин (у тому числі органами державної влади) своїх прав та обов’язків, передбачених законами України.

У пункті 74 рішення Європейського суду з прав людини "Лелас проти Хорватії" суд звертав увагу на те, що "держава, чиї органи влади не дотримувалися своїх власних внутрішніх правил та процедур, не повинна отримувати вигоду від своїх правопорушень та уникати виконання своїх обов’язків. Іншими словами, ризик будь-якої помилки, зробленої органами державної влади, повинна нести держава, а помилки не повинні виправлятися за рахунок зацікавленої особи, особливо якщо при цьому немає жодного іншого приватного інтересу".

У справі "Рисовський проти України" Європейський суд з прав людини "... підкреслює особливу важливість принципу "належного урядування". Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Зокрема, на державні органи покладено обов’язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок … і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси…".

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 19.06.2001 року у справі "Креуз проти Польщі" "право на суд" не є абсолютним, воно може обмежуватися державою різноманітними засобами, в тому числі фінансовими.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов'язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейський суд з прав людини як джерело права.

Колегія суддів також зазначає, що у постанові від 15 травня 2018 року у справі №804/2979/17 Верховний Суд дійшов висновку, що "у ситуації з пропуском строків державними органами поважними причинами пропуску строку апріорі не може виступати необхідність дотримання внутрішньої процедури виділення та погодження коштів на сплату судового збору податковим органом чи тимчасова відсутність таких коштів. Це пов’язано з тим, що держава має дотримуватись раніше згаданого принципу "належного урядування" та не може отримувати вигоду від порушення правил та обов’язків, встановлених нею ж".

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З урахуванням викладеного, скаржник не навів суду поважних підстав для продовження строку для усунення недоліків апеляційної скарги, тому клопотання скаржника задоволенню не підлягає.

Отже, станом на 24 жовтня 2018 року скаржник заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження із зазначенням інших підстав для поновлення строку та докази сплати судового збору за подання апеляційної скарги до суду не подав.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 299 КАС України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Приймаючи до уваги, що скаржник у наданий строк заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження із зазначенням інших підстав для поновлення строку не подав, слід відмовити у відкритті апеляційного провадження у справі №804/802/18 за апеляційною скаргою Державної фіскальної служби України на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27 березня 2018 року.

Керуючись статтею 299 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ухвалив:

Відмовити Державній фіскальній службі України у задоволенні клопотання про продовження строку для усунення недоліків апеляційної скарги.

Відмовити у відкритті апеляційного провадження у справі №804/802/18 за апеляційною скаргою Державної фіскальної служби України на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27 березня 2018 року.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги в порядку та строк, що визначені статтями 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя О.М. Панченко

Суддя С.М. Іванов

Суддя В.Є. Чередниченко