Справа № 0840/3404/18
Суддя: Стрельнікова Наталя Вікторівна
Дата ухвалення: 2018-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

25 жовтня 2018 року Справа № 0840/3404/18 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Стрельнікової Н.В. розглянув у судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження (в порядку письмового провадження) адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 (АДРЕСА_1)

до Бердянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (АДРЕСА_2)

про визнання протиправною бездіяльність та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі - позивач) звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Бердянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (надалі - відповідач), в якому позивач просить суд:

-визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати позивачу пенсії за період з червня 2018 року;

- зобов'язати відповідача поновити виплату пенсії за період з червня 2018 року.

В обґрунтування позову посилається на те, що позивач є внутрішньо переміщеною особою відповідно до Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" про що йому було видано відповідну Довідку №3473 від 29.11.2016 та отримує пенсію за віком. З червня 2018 року відповідачем зупинено виплату належної позивачу пенсії з посиланням на пп. 3 та 5 п.12 Порядку здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №365 від 08.06.2016. З такими діями відповідача позивач не погоджується, вважає їх протиправними. Просить позов задовольнити.

Відповідач позов не визнає, з підстав викладених у письмовому відзиві (вх. №28675 від 13.09.2018), серед іншого посилається на інформацію отриману з електронної бази Служби безпеки України згідно якого ОСОБА_1 24.03.2018 перетнув лінію розмежування та залишив територію підконтрольну українській владі та станом на 15.06.2018 до місця тимчасової реєстрації не повернувся. При цьому поновлення виплати пенсії здійснюється відповідно до порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України у відповідності до пункту 15 Порядку затвердженого постановою №365. Просить відмовити у задоволенні позову.

Ухвалою суду від 21.08.2018 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Згідно із пунктом 10 ч. 1 ст. 4 КАС України, письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

Суд, оцінивши повідомлені позивачем обставини та наявні у справі докази у їх сукупності, встановив наявність достатніх підстав для прийняття законного та обґрунтованого рішення у справі.

Розглянувши матеріали та з'ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, судом встановлено наступне.

Позивач, в зв'язку з переїздом, з 2014 року перебуває на обліку в Бердянському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькій області як внутрішньо переміщена особа згідно ст. 1 ЗУ "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" на підставі внесення її в реєстр внутрішньо переміщених осіб та довідки від 29.11.2016 р. № 3473 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Особам, які перебували на обліку, як одержувачі пенсій, зокрема, в окремих районах Донецької та Луганської областей, які тимчасово не контролюються українською владою, виплата пенсій на підконтрольній українській владі території здійснюється за умови реєстрації пенсіонерів, як внутрішньо переміщених осіб.

Забезпечення реалізації прав зареєстрованих внутрішньо переміщених осіб, зокрема, на пенсійне забезпечення, визначається Законом України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" від 20.10.2014 № 1706 (далі - Закон 1706) та відповідними нормативно-правовими актами Кабінету Міністрів України, які не визнані у встановленому законом порядку неконституційними, та не скасовані, тобто, вони є чинними.

З 01.06.2018 виплата пенсії позивачу зупинена.

Згідно Листа Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя від 06.07.2018 №274/Г-4 повідомлено, що з 01.06.2018 виплата пенсії була призупинена на підставі пп. 3 та 5 п.12 Порядку здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №365 від 08.06.2016.

Згідно листа Управління соціального захисту від 20.07.2018 №12675, позивача повідомлено, що довідка внутрішньо переміщеної особи від 29.11.2016 №3437 станом на 19.07.2018 є дійсною, крім того повідомлено, що позивач разом з дружиною є отримувачами допомоги переміщеним особам на проживання з 30.05.2018 по 29.11.2018 в розмірі 2000. При цьому стосовно зупинення виплат запропоновано звернутися до Бердянського ОУПФУ.

Не погоджуючись із такими діями відповідача, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Поновлення виплати пенсій здійснюється відповідно до Порядку призначення (відновлення) соціальних - виплат внутрішньо переміщеним особам та Порядку здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 № 365 "Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам", на підставі рішення Комісії з питань щодо призначення/відновлення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, утворених виконавчими органами рад.

Згідно п.18 Порядку здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування повторне призначення соціальних виплат внутрішньо переміщеній особі у разі їх припинення відповідно до підпункту 4 пункту 12 цього Порядку можливе лише через шість місяців після такого припинення і виконання всіх процедур, необхідних для їх призначення, передбачених законодавством.

Згідно статті 47 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.

Згідно абзацу 2 пункту 1 Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України N509, 01.10.2014, Довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є документом, який підтверджує факт внутрішнього переміщення і взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Згідно статті 5 Закону України N 1706-УП від 20.10.2014 "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб", Довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи засвідчує місце проживання внутрішньо переміщеної особи на період наявності підстав, зазначених у статті 1 цього Закону.

Тобто, вказана Довідка є єдиним документом, який свідчить про місце знаходження внутрішньо переміщеної особи. При скасуванні вказаної довідки у цієї особи відсутні підстави для отримання пенсії та інших соціальних виплат за вказаною нею у заяві адресою, оскільки вона втрачає статус внутрішньо переміщеної особи.

Разом із тим, відповідачем не надано доказів скасування довідки позивача від 29.11.2016 р. № 3473 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 49 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: 1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; 2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України; 3) у разі смерті пенсіонера; 4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; 5) в інших випадках, передбачених законом.

Поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з'ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати.

Системний аналіз зазначених вище норм свідчить про те, що припинення виплати пенсії можливе лише за умови прийняття пенсійним органом відповідного рішення і лише з підстав визначених ст. 49 Закону "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Між тим, рішення пенсійним органом щодо припинення виплати ОСОБА_1 пенсії не приймалося, зворотнього відповідачем не доведено.

Як встановлено судом, виплата пенсії позивачу призупинена з 01.06.2018 лише з посиланням на направлений запит 25.06.2018 до органів соціального захисту населення на отримання інформації щодо перевірки задекларованого місця проживання.

Водночас статтею 49 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" такої підстави для припинення виплати пенсії не встановлено.

Відповідачем не надано жодного доказу на підтвердження наявності підстав, передбачених законом, для припинення позивачеві виплати пенсії, а тому суддя приходить до висновку, що дії відповідача щодо припинення позивачеві виплати пенсії є протиправними.

Також суд звертає увагу на пріоритетність застосування вимог ст. 49 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", а тому доводи відповідача щодо необхідності застосування норм постанов Кабінету Міністрів України є безпідставними.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, а також письмові доводи сторін стосовно заявлених позовних вимог, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.9, 77, 132, 143, 243-246 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Бердянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Бердянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо невиплати пенсії ОСОБА_1 01 червня 2018 року.

Зобов'язати Бердянське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області поновити виплату пенсії ОСОБА_1 з 01 червня 2018 року.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) сплачену суму судового збору в розмірі 704,80 грн. (сімсот чотири гривні 80 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Бердянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (71118, м. Бердянськ, вул. Консульська, буд. 23Л, ).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається відповідно до ст.295-297 КАС України.

Рішення у повному обсязі виготовлено 25.10.2018.

Суддя Н.В.Стрельнікова