Справа № 0640/4011/18
Суддя: Нагірняк Микола Федорович
Дата ухвалення: 2018-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2018 року м.Житомир справа № 0640/4011/18

категорія 10.3

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Нагірняк М.Ф.,

секретар судового засідання Климчук К.О.,

за участю: позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, Треті особи: Головне управління Національної поліції в Житомирській області, Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області, про визнання протиправною відмову, зобов'язання прийняти рішення про призначення виплати одноразової грошової допомоги в розмірі 134900,00 грн.,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася з позовом до Міністерства внутрішніх справ України про визнання протиправною відмову, зобов'язання прийняти рішення про призначення і виплати одноразової грошової допомоги в розмірі 134900,00 грн. у зв'язку із встановленням другої групи інвалідності внаслідок захворювання, що мало місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, відповідно до висновку Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області від 05.06.2018року.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 07.08.2018року позовну заяву прийнято до провадження та призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 18.09.2018року закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду по суті.

В судовому засіданні Позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі і пояснила, що з 09.11.1995року по 06.11.2015року проходила службу в органах внутрішніх справ, а з 07.11.2015року - в органах Національної поліції. Наказом № 139 о/с від 29.06.2016року Позивач була звільнена зі служби через хворобу. Після звільнення, 21.10.2016року Позивачу було встановлено третю групу інвалідності внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ, та виплачено відповідну одноразову грошову допомогу. 23.05.2018року Позивачу встановлено другу групу інвалідності також у зв'язку з захворюванням, пов'язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

Судовим рішенням (постанова Богунського районного суду м.Житомира від 11.01.2017року) було визнано, що третя група інвалідності зумовлена захворюванням, пов'язаним з проходженням служби в органах внутрішніх справ. УМВС України в Житомирській області було складено висновок про виплату Позивачу різниці розміру одноразової грошової допомоги у зв'язку зі зміною третьої групи інвалідності на другу групу, але Відповідачем безпідставно такий висновок повернуто без затвердження.

Позивач вважає, що призначення та виплата різниці розміру одноразової грошової допомоги у зв'язку зі зміною третьої групи інвалідності на другу групу відповідно до вимог Закону України "Про Національну поліції" суттєво порушує її права, так як розмір такої винагороди є значно меншим ніж передбачений вимогами ст.23 Закону України "Про міліцію".

Представник Відповідача, Міністерства внутрішніх справ України, в судовому засіданні проти позову заперечила і зазначила, що різниця розміру одноразової грошової допомоги у зв'язку зі зміною третьої групи інвалідності на другу групу підлягає виплаті Позивачу Національною поліцією України, а не МВС України, в порядку передбаченому вимогами ст.ст.97-101 Закону України "Про Національну поліцію". В послідуюче судове засідання, що проводилося в режимі відеоконференції представник Відповідача не прибула.

Представники Третіх осіб в судове засідання повторно не прибули, про дату, час і місце судового засідання були повідомлені належним чином.

Заслухавши доводи Позивача та представника Відповідача, розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню за таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 09.11.1995року по 06.11.2015року проходила службу в органах внутрішніх справ, а з 07.11.2015року - в органах Національної поліції. Наказом № 139 о/с від 29.06.2016року Позивач була звільнена зі служби за пунктом 2 ч.1 ст.77 Закону України "Про Національну поліцію" (через хворобу) (а.с.14).

Судом встановлено та визнається сторонами, що відповідно до постанови Богунського районного суду м.Житомира від 11.01.2017року визнано, що третя група інвалідності Позивача зумовлена захворюванням, пов'язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ, що стало підставою для виплати одноразової грошової допомоги в розмірі 217500,00 грн. Вказане судове рішення набрало законної сили відповідно до ухвали Житомирського апеляційного адміністративного суду від 12.05.2017року (а.с.18-19).

Судом встановлено та визнається сторонами, що 23 травня 2018 року Позивачу медико-соціальною експертною комісією за результатами огляду з 23.05.2018 року встановлено другу групу інвалідності у зв'язку з захворюванням, пов'язаним з проходженням служби в органах внутрішніх справ, що підтверджується довідкою МСЕК від 23.05.2018, серія 12ААБ №100808 та встановлено більший відсоток ступеня втрати працездатності, що стало підставою для подачі Позивачем заяви на отримання різниці в розмірі відповідної одноразової грошової допомоги (а.с.86).

УМВС України в Житомирській області на підставі вказаного звернення Позивача підготувало висновок про призначення Позивачу одноразової грошової допомоги з урахування раніше виплаченої відповідно до Закону України "Про міліцію" і на підставі пункту 8 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року №850 подало його до МВС України (а.с.85).

За результатами розгляду вказаного висновку Відповідач в особі ДФОП МВС України повернув документи без затвердження висновку про призначення та виплату різниці одноразової грошової допомоги.

Як зазначено в листі №15/2-2427 від 27.06.2018року, підставою для відмови у призначенні та виплаті Позивачу різниці одноразової грошової допомоги у зв'язку із встановленням другої групи інвалідності у зв'язку з захворюванням, пов'язаним з проходженням служби в органах внутрішніх справ, стало відсутність підстав для такої виплати у відповідності до вимог Закону України "Про міліцію", так як Позивач звільнена зі служби в органах поліції.

Тобто, сторони визнають наявність у Позивача права на призначення та виплату різниці одноразової грошової допомоги у зв'язку зі зміною третьої групи інвалідності на другу групу. Суть спору між сторонами в даній справі зведена виключно до того за приписами яких правових норм повинні проводитися такі нарахування та виплата: чи Закону України "Про міліцію" Закон N 565-XII чи Закону України "Про Національну поліцію" (надалі - Закон N 580-VIII).

Безспірно, суд погоджується частково з доводами представника Відповідача, що на час звільнення Позивача (29.06.2016року) та на час встановлення другої групи інвалідності (23.05.2018року) Позивач мала статус працівника поліції.

За змістом підпункту "б" пункту 4 частини першої статті 99 Закону N580-VIII поліцейським, яким внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), пов'язаних з проходженням ним служби в органах внутрішніх справ або поліції, протягом шести місяців після звільнення його з поліції встановлено II групу інвалідності розмір одноразової грошової допомоги складає 90 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 01 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату.

Такий правовий висновок щодо застосування вказаної норми матеріального права у спорах цієї категорії міститься у постановах Верховного Суду від 07 березня 2018 року у справі № 554/155/17, від 27 березня 2018року у справі № 822/2595/17, від 05 червня 2018 року у справі № 691/480/17.

Разом з тим, суд зобов'язаний врахувати, що за висновками медико-соціальної експертної комісії звільнення Позивача зі служби, встановлення їй третьої та другої групи інвалідності зумовлені захворюванням, пов'язаним з проходженням служби саме в органах внутрішніх справ.

Більш того, суд враховує, що судовим рішенням, що набрало законної сили (постанова Богунського районного суду м.Житомира від 11.01.2017року) визнано право Позивача на призначення та виплату одноразової грошової допомоги у зв'язку із встановленням третьої групи інвалідності, зумовленої захворюванням, пов'язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ, саме за приписами положень Закону України "Про міліцію". Саме відповідно до вимог статті 23 Закону України "Про міліцію" (надалі - Закон N565-XII) Позивачу був визначений розмір такої одноразової грошової допомоги і така допомога виплачена.

В розумінні вимог ч.4 ст.78 КАС України такі обставини, що встановлені таким судовим рішенням, не підлягають доказуванню.

Суд враховує, що згідно пунктом 5 Розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону N 580-VIII) (набрав чинності 07 листопада 2015 року) визнано таким, що втратив чинність Закон N 565-XII.

Разом з тим, за змістом пункту 15 Розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону N 580-VIII право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом N 565-XII зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом N 580-VIII.

За змістом частини восьмої статті 23 Закону N 565-XII, якщо працівник міліції та члени його сім'ї одночасно мають право на отримання одноразової грошової допомоги з підстав, передбачених цією статтею, та одноразової грошової допомоги або компенсаційної виплати, встановлених іншими законами, виплата відповідних грошових сум здійснюється за однією з підстав за вибором особи, яка має право на отримання таких виплат.

Аналогічно за змістом частини п'ятої статті 100 Закону 580-VIII, якщо особа одночасно має право на отримання одноразової грошової допомоги з підстав, визначених цим Законом, та одноразової грошової допомоги або компенсаційної виплати, визначених з різних підстав іншими законами та нормативно-правовими актами, виплата грошових сум здійснюється за однією з підстав за вибором такої особи.

Аналогічне право вибору такої особи закріплено в пункті 5 Порядку N 850.

В пункті дев'ятому розділу "IV. Призначення і виплата ОГД" Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11 січня 2016 року N 4 (у редакції наказу Міністерства внутрішніх справ України від 21 вересня 2017 року N 788), також прямо зазначено, що у разі коли одержувачі ОГД одночасно мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом України "Про Національну поліцію", та одноразової грошової допомоги відповідно до інших актів законодавства України, виплата грошових сум здійснюється за однією з підстав, за вибором одержувача одноразової грошової допомоги.

Тобто, вказаними правовими нормами особі, в тому числі поліцейському, якій внаслідок захворювання, що мало місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ та призвело до встановлення інвалідності, надано право вибору на отримання такої одноразової грошової допомоги, встановленої різними законами.

Верховним Судом на час розгляду даної справи не висловлено жодного правового висновку щодо застосування правових норм частини восьмої статті 23 Закону N 565-XII та частини п'ятої статті 100 Закону 580-VIII.

Одночасно суд враховує, що частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Відповідно до пункту 70 рішення у справі "Рисовський проти України" (N 29979/04) Європейський суд з прав людини зазначив, що принцип "належного урядування", зокрема передбачає, що державні органи повинні діяти в належний і якомога послідовний спосіб. При цьому, на них покладено обов'язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах. Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливості уникати виконання своїх обов'язків.

Таким чином, суд робить висновок, що ОСОБА_1 має статус поліцейського та особи, якій внаслідок захворювання, що мало місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ та призвело до встановлення інвалідності. В розумінні вимог частини восьмої статті 23 Закону N 565-XII та частини п'ятої статті 100 Закону 580-VIII Позивачу надано право вибору на призначення та отримання відповідної одноразової грошової допомоги, встановленої різними законами.

Право Позивача на отримання такої одноразової грошової допомоги (різниці розміру одноразової грошової допомоги у зв'язку зі зміною третьої групи інвалідності на другу групу), обране відповідно до вимог статті 23 Закону N 565-XII порушено Відповідачем шляхом протиправної відмови у її призначенні та виплаті. Таке порушене право підлягає відновленню, судовому захисту, шляхом зобов'язання Міністерство внутрішніх справ України призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомоги у зв'язку із встановленням другої групи інвалідності внаслідок захворювання, що мало місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, відповідно до висновку Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області від 05.06.2018року.

Відповідно до вимог ст.ст.139-143 КАС України судові витрати в даній справі відсутні.

Керуючись статтями 2,90,139-143,242-246,250,255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Позов задовольнити, визнати протиправну відмову Міністерства внутрішніх справ України у призначенні та виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв'язку із встановленням другої групи інвалідності внаслідок захворювання, що мало місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ.

Зобов'язати Міністерство внутрішніх справ України (01024, м.Київ, вул.Богомольця,10, ) призначити та виплатити ОСОБА_1 (10029, АДРЕСА_1, ІНПП НОМЕР_1) одноразову грошову допомоги у зв'язку із встановленням другої групи інвалідності внаслідок захворювання, що мало місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, відповідно до висновку Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області від 05.06.2018року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням приписів пп. 15.5 п. 15 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя М.Ф. Нагірняк

Повне судове рішення складене 07 листопада 2018 року