Справа № 0240/2276/18-а
Суддя: Поліщук Ірина Миколаївна
Дата ухвалення: 2018-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

25 жовтня 2018 р. Справа № 0240/2276/18-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Поліщук Ірини Миколаївни,

за участю:

секретаря судового засідання: Корнійчук Ю.І.

представника позивача: ОСОБА_1, ОСОБА_2

представника відповідача: ОСОБА_3

представника третьої особи: ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_5

до: Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: ОСОБА_6

про: визнання відмови протиправною та зобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_5 (далі позивач) з адміністративним позовом до Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області (далі відповідач) про визнання відмови протиправною та зобов'язання вчинити дії.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач зазначає, що 06.04.2018 року вона звернулась до відповідача із листом, у якому просила скасувати записи у поземельній книзі по земельних ділянках за кадастровими номерами :02:003:0091 та :02:003:0090. Разом із тим, 24.04.2018 року отримала відмову в скасуванні відповідних записів, мотивовану тим, що згідно Порядку ведення державного земельного кадастру, запис про земельну ділянку може бути скасований лише в порядку інформаційного обміну між органами державного реєстру речових прав та Держгеокадастру.

Вважаючи таку відмову протиправною, позивач звернулась до суду з даним адміністративним позовом.

Ухвалою від 16.07.2018 року відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду в порядку загального позовного провадження. Підготовче судове засідання призначено на 08.08.2018 року. Даною ухвалою також залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_6.

Судове засідання 08.08.2018 року відкладено до 17.09.2018 року у звязку з неявкою представника позивача у судове засідання.

Ухвалою від 17.09.2018 року продовжено строк проведення підготовчого провадження на 30 календарних днів.

Крім того, судове засідання 17.09.2018 року відкладено до 01.10.2018 року з метою надання представникам позивача часу для уточнення позовних вимог.

25.09.2018 року представником позивача подано заяву про зміну предмету позову. З урахуванням поданої заяви представник позивача просить викласти позовні вимоги у наступній редакції:

- визнати протиправною та скасувати відмову Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області, викладену у листі відділу у Вінницькому районі від 24.04.2018 року №436/405-18-0.20;

- скасувати запис у Поземельній книзі шляхом внесення до Державного земельного кадастру відомостей щодо скасування земельних ділянок за кадастровими номерами :02:003:0091 та :02:003:0090 з формуванням з використанням програмного забезпечення Державного земельного кадастру нових аркушів Поземельної книги.

Ухвалою від 01.10.2018 року заяву представника позивача про зміну предмету позову прийнято до розгляду.

Крім того, дане судове засідання 01.01.2018 року відкладено до 08.10.2018 року для надання відповідачу часу для підготовки відзиву на позовну заяву з врахування заяви про зміну предмету позову.

Ухвалою від 08.10.2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті у судовому засіданні на 25.10.2018 року.

У судовому засіданні представники позивача підтримали заявлені позовні вимоги та просили їх задовольнити. Зокрема зазначили, що рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 16.03.2012 року по справі №2-550/11 було визнано недійсними два державних акти на право власності на земельні ділянки за кадастровими номерами :02:003:0091 та :02:003:0090. Разом із тим, ОСОБА_7 посилаючись на те, що зазначені вище земельні ділянки зареєстровані в базі даних Державного земельного кадастру, постійно порушує межу із земельною ділянкою, яка належить позивачу на праві власності. Також зазначили, що реєстрація державних актів на право власності на земельні ділянки за кадастровими номерами :02:003:0091 та :02:003:0090 мала місце ще до 01.01.2013 року та здійснена шляхом внесення запису до Поземельної книги, а тому посилаючись на пункти 60, 61 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою КМУ від 17.10.2012 року №1051, вважають, що наявні підстави для скасування запису у Поземельній книзі шляхом внесення до Державного земельного кадастру відомостей щодо скасування зазначених вище земельних ділянок.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечувала щодо задоволення даного адміністративного позову, посилаючись на обставини, що викладені у відзиві на позовну заяву. Зокрема зазначила, що у листі позивач просила скасувати записи у поземельній книзі по земельних ділянках з кадастровими номерами :02:003:0091 та :02:003:0090 на підставі рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 16.03.2012 року. Однак даним рішенням не зобовязано скасувати державну реєстрацію зазначених вище земельних ділянок. Також зазначила, що відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування судом документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав до 1 січня 2013 року, або скасування записів про державну реєстрацію прав, інформація про які відсутня в Державному реєстрі прав, запис про державну реєстрацію прав вноситься до Державного реєстру прав та скасовується. Крім того, вказала на те, що як на підставу для задоволення позову, позивач посилається на п.п. 60 та 61 Порядку ведення Державного земельного кадастру, які встановлюють можливість скасування запису у поземельній книзі на підставі рішення суду. Натомість у прохальній частині позовної заяви просить суд скасувати саме державну реєстрацію земельних ділянок з кадастровими номерами :02:003:0091 та :02:003:0090. При цьому зазначила, що позивач просить скасувати державну реєстрацію земельних ділянок без наведення підстав, визначених ч. 10 ст. 24 Закону України «Про державний земельний кадастр» та п. 114 Порядку ведення Державного земельного кадастру. Окрім того, додаткового вказала, що позивачем не наведено жодних обґрунтованих обставин відносно того, яким саме чином порушено її права.

Представник третьої особи у судовому засіданні підтримав позицію відповідача та позицію, викладену у письмових поясненнях ОСОБА_6, у яких остання заперечує щодо задоволення даного адміністративного позову. Зокрема зазначила, що відмова відповідача є законною, обґрунтованою та не порушує жодних прав та інтересів позивача.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін та третьої особи, вивчивши матеріали справи та оцінивши наявні у ній докази в їх сукупності встановив, що згідно свідоцтва на спадщину від 18.05.2016 року позивач є власницею земельної ділянки за кадастровим номером 052688900:02:003:0454 площею 0,3900 га, розташованої в с. Якушенці по вул. Богана Хмельницького.

Як зазначає позивач у позовній заяві, ще у 2011 році між матірю позивача ОСОБА_8 та ОСОБА_6 виник спір з приводу меж земельних ділянок.

Так, встановлено, що рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 16.03.2012 року по справі №2-550/11, позов ОСОБА_8 задоволено, зокрема:

- визнано недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯА №097264 від 21.12.2004 року, що виданий на імя ОСОБА_6, на земельну ділянку площею 0,5967 га, що розташована по вул. Богдана Хмельницького, 154, с. Якушенці Вінницького району, цільове призначення якої для ведення особистого селянського господарства, що зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №1003, та скасовано його реєстрацію;

- визнано недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯА №097263 від 21.12.2004 року, що виданий на імя ОСОБА_6, на земельну ділянку площею 0,2500 га, що розташована по вул. Богдана Хмельницького, 154, с. Якушенці Вінницького району, цільове призначення якої для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель, що зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №1002, та скасовано його реєстрацію.

В подальшому, 06.04.2018 року позивач звернулась до відповідача із листом, у якому просила скасувати записи у поземельній книзі по земельних ділянках за кадастровими номерами :02:003:0091 та :02:003:0090 на підставі рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 16.03.2012 року по справі №2-550/11.

Разом із тим, за наслідками розгляду даного звернення позивача, листом від 24.04.2018 року за №436/405-18-0.20 відповідач повідомив, що відповідно до ст. 25 Закону України «Про державний земельний кадастр» поземельна книга є документом Державного земельного кадастру, який містить такі відомості про земельну ділянку: а) кадастровий номер; б) площа; в) місцезнаходження (адміністративно-територіальна одиниця); г) склад угідь; ґ) цільове призначення (категорія земель, вид використання земельної ділянки в межах певної категорії земель); д) нормативна грошова оцінка; е) відомості про обмеження у використанні земельної ділянки; є) відомості про межі частини земельної ділянки, на яку поширюється дія сервітуту, договору суборенди земельної ділянки; ж) кадастровий план земельної ділянки; з) дата державної реєстрації земельної ділянки; и) інформація про документацію із землеустрою, на підставі якої здійснена державна реєстрація земельної ділянки, а також внесені зміни до цих відомостей; і) інформація про власників (користувачів) земельної ділянки відповідно до даних про зареєстровані речові права у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Пунктом 130 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою КМУ від 17.10.1012 року №1051 передбачено, що відомості (зміни до них) про нового власника, користувача земельної ділянки відповідно до даних про зареєстровані речові права у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно вносяться до Поземельної книги Державним кадастровим реєстратором відповідно до пункту 113 цього Порядку.

В пункті 113 Порядку зазначено, що після отримання від органу державної реєстрації прав інформації в порядку інформаційного обміну Державний кадастровий реєстратор протягом двох робочих днів з моменту її отримання вносить інформацію про власників, користувачів земельної ділянки відповідно до даних про зареєстровані речові права у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно до Поземельної книги в електронній (цифровій) та паперовій формі.

З огляду на викладене, відповідач зазначив, що після скасування права на землю органами реєстру речових прав, державний кадастровий реєстратор отримає в порядку інформаційного обміну інформацію про скасування права, відповідно до чого і внесе зміни до Поземельної книги.

У даному листі відповідач також повідомив, що на даний час Держгеокадастр та його територіальні органи здійснюють державну реєстрацію земельних ділянок, а не прав на них. При цьому зазначив, що підстави для скасування державної реєстрації земельної ділянки передбачено в ч. 10 ст. 24 Закону України «Про державний земельний кадастр» та п. 114 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою КМУ від 17.10.1012 року №1051.

Не погоджуючись із такою відмовою, позивач звернулась до суду з даним адміністративним позовом.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд виходив із наступного.

Правові, економічні та організаційні основи діяльності у сфері Державного земельного кадастру визначенні Законом України «Про Державний земельний кадастр».

Так, відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про Державний земельний кадастр» Державний земельний кадастр - єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах державного кордону України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами.

Державна реєстрація земельної ділянки - внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера (ч. 1 ст. 1 Закону України «Про Державний земельний кадастр»).

Відповідно до частин 1, 2 ст. 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр» державна реєстрація земельної ділянки здійснюється при її формуванні шляхом відкриття Поземельної книги на таку ділянку. Державна реєстрація земельних ділянок здійснюється за місцем їх розташування відповідним Державним кадастровим реєстратором центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Згідно з ч. 10 ст. 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр» державна реєстрація земельної ділянки скасовується Державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію, у разі:

- поділу чи об'єднання земельних ділянок;

- якщо протягом одного року з дня здійснення державної реєстрації земельної ділянки речове право на неї не зареєстровано з вини заявника.

Аналогічні за змістом положення, які визначають підстави для скасування державної реєстрації земельної ділянки, відображені у п. 114 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.1012 року №1051 (далі Порядок №1051).

Із наведених положень слідує, що законодавцем чітко визначенні підстави для скасування державної реєстрації земельної ділянки, а саме: поділ чи об'єднання земельних ділянок, а також, у разі якщо протягом одного року з дня здійснення державної реєстрації земельної ділянки речове право на неї не зареєстровано з вини заявника.

Разом із тим, будь-яких доказів існування обставин, які згідно ч. 10 ст. 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр» та п. 114 Порядку №1051 є підставою для скасування державної реєстрації земельних ділянок за кадастровими номерами :02:003:0091 та :02:003:0090, представниками позивача не надано.

При цьому, обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач зазначає, що рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 16.03.2012 року по справі №2-550/11 визнано недійсними та скасовано реєстрації державних актів на право власності не земельні ділянки за кадастровими номерами :02:003:0091 та :02:003:0090.

Також зазначає, що пунктом 60 Порядку №1051 визначено, що запис у Поземельній книзі скасовується (поновлюється) Державним кадастровим реєстратором на підставі рішення суду.

Скасування (поновлення) запису в Поземельній книзі здійснюється шляхом внесення до Державного земельного кадастру відомостей про його скасування (поновлення) із зазначенням дати та підстави для скасування (поновлення), посади, прізвища та ініціалів Державного кадастрового реєстратора, який скасував (поновив) запис, та формування з використанням програмного забезпечення Державного земельного кадастру нових аркушів Поземельної книги, які засвідчуються: в електронній (цифровій) формі - електронним цифровим підписом Державного кадастрового реєстратора; у паперовій формі - підписом Державного кадастрового реєстратора та скріплюються його печаткою (п. 61 Порядку №1051).

Наведені обставини, на думку представника позивача, свідчать про наявність підстав для скасування запису у Поземельній книзі шляхом внесення до Державного земельного кадастру відомостей щодо скасування земельних ділянок за кадастровими номерами :02:003:0091 та :02:003:0090.

Однак, суд не погоджується із таким твердженнями представника позивача, з огляду на наступне.

Так, відповідно до п. 24 Порядку №1051 до Державного земельного кадастру вносяться такі відомості про земельні ділянки:

1) кадастровий номер згідно з пунктом 30 цього Порядку;

2) місцезнаходження (адреса);

3) опис меж із зазначенням суміжних земельних ділянок, їх власників, користувачів суміжних земельних ділянок державної чи комунальної власності;

4) площа;

5) міри ліній по периметру;

6) координати поворотних точок меж;

7) дані про прив'язку поворотних точок меж до пунктів державної геодезичної мережі із зазначенням пунктів прив'язки;

8) дані про якісний стан земель та бонітування ґрунтів згідно з підпунктами 7 і 9 пункту 22 цього Порядку;

9) відомості про інші об'єкти Державного земельного кадастру, до яких територіально (повністю або частково) входить земельна ділянка, згідно з пунктами 21-23 цього Порядку;

10) цільове призначення (категорія земель, вид використання земельної ділянки в межах певної категорії земель);

11) склад угідь згідно з підпунктом 7 пункту 22 цього Порядку із зазначенням контурів будівель і споруд, їх найменування;

12) відомості про обмеження у використанні земельної ділянки згідно з пунктом 23 цього Порядку;

13) відомості про частину земельної ділянки, на яку поширюється дія сервітуту, договору суборенди;

14) нормативна грошова оцінка;

15) інформація про документацію із землеустрою та оцінки земель щодо земельної ділянки та інші документи, на підставі яких встановлено відомості про земельну ділянку;

16) інформація про власників, користувачів земельної ділянки відповідно до даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Таким чином, даними положеннями визначено чіткий перелік інформації про земельну ділянку, яка вноситься до Державного земельного кадастру.

Крім того, положеннями п. п. 1 п. 136 Порядку №1051 визначено, що відомості до Державного земельного кадастру про земельну ділянку в разі її поділу чи об'єднання з іншою земельною ділянкою вносяться на підставі заяви про державну реєстрацію земельної ділянки, яка утворилася в результаті такого поділу чи об'єднання, шляхом здійснення Державним кадастровим реєстратором скасування державної реєстрації земельної ділянки шляхом закриття Поземельної книги відповідно до пункту 60 цього Порядку із скасуванням кадастрового номера земельної ділянки за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру.

Відомості до Державного земельного кадастру про земельну ділянку, раніше поділену на зареєстровані земельні ділянки, чи земельні ділянки, раніше обєднані в одну земельну ділянку із зареєстрованих земельних ділянок, вносяться на підставі заяви про державну реєстрацію земельної ділянки шляхом здійснення Державним кадастровим реєстратором таких дій для кожної земельної ділянки: скасування державної реєстрації земельної ділянки шляхом закриття Поземельної книги відповідно до пункту 60 цього Порядку із скасуванням кадастрового номера земельної ділянки за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру (п. п. 1 п. 136-1 Порядку №1051).

Також, поземельна книга закривається у разі скасування державної реєстрації земельної ділянки у випадках, визначених пунктом 114 цього Порядку, та у разі виправлення помилки відповідно до пункту 156-2 цього Порядку (п. 57 Порядку №1051).

При цьому, можливість скасування запису у Поземельній книзі шляхом внесення до Державного земельного кадастру відомостей про скасування земельної ділянки, чинним законодавством, що регулює спірні правовідносини, не передбачено.

Окрім того, як уже зазначалось судом вище, пункт 60 Порядку №1051 визначає, що запис у Поземельній книзі скасовується (поновлюється) Державним кадастровим реєстратором на підставі рішення суду.

Скасування (поновлення) запису в Поземельній книзі здійснюється шляхом внесення до Державного земельного кадастру відомостей про його скасування (поновлення) із зазначенням дати та підстави для скасування (поновлення), посади, прізвища та ініціалів Державного кадастрового реєстратора, який скасував (поновив) запис, та формування з використанням програмного забезпечення Державного земельного кадастру нових аркушів Поземельної книги, які засвідчуються: в електронній (цифровій) формі - електронним цифровим підписом Державного кадастрового реєстратора; у паперовій формі - підписом Державного кадастрового реєстратора та скріплюються його печаткою (п. 61 Порядку №1051).

Посилаючись на зазначенні положення Порядку №1051, позивач просить суд скасувати запис у Поземельній книзі шляхом внесення до Державного земельного кадастру відомостей щодо скасування земельних ділянок за кадастровими номерами :02:003:0091 та :02:003:0090.

Разом із тим, позивач помилково ототожнює дії щодо скасування запису в Поземельній книзі із скасуванням державної реєстрації самих земельних ділянок.

В даному ж випадку, рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 16.03.2012 року по справі №2-550/11 визнано недійсними та скасовано реєстрацію державних актів на право власності на земельні ділянки серії ЯА №097263 від 21.12.2004 року та серії ЯА №097264 від 21.12.2004 року, які зареєстровані в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі.

Тобто, рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 16.03.2012 року по справі №2-550/11 не несе жодного зобовязального характеру саме щодо вчинення дій із скасування державної реєстрації земельних ділянок за кадастровими номерами :02:003:0091 та :02:003:0090, а спрямоване на скасування записів про реєстрацію державних актів на право власності на земельні ділянки серії ЯА №097263 від 21.12.2004 року та серії ЯА №097264 від 21.12.2004 року в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі.

Крім того, суд звертає увагу на те, що із набранням чинності Законом України «Про Державний земельний кадастр» та Порядку №1051, посвідчення права власності на земельну ділянку здійснюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» без оформлення державних актів на право власності.

При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування судом документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав до 1 січня 2013 року, або скасування записів про державну реєстрацію прав, інформація про які відсутня в Державному реєстрі прав, запис про державну реєстрацію прав вноситься до Державного реєстру прав та скасовується.

Державний кадастровий реєстратор в день отримання інформації про зареєстровані речові права на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вносить відомості про власників, користувачів земельної ділянки відповідно до даних зазначеного Реєстру до Поземельної книги в електронній (цифровій) та паперовій формі (п. 113 Порядку №1051).

Відповідно до п.п. 4 п. 119 Порядку №1051 до Поземельної книги без подання заяви вносяться відомості (зміни до них) про:

1) віднесення земельної ділянки до земель іншої адміністративно-територіальної одиниці;

2) зміну нормативної грошової оцінки земельної ділянки в результаті проведення нормативної грошової оцінки земель адміністративно-територіальних одиниць;

3) обмеження у використанні земель, безпосередньо встановлені законами та прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами;

4) власників, користувачів земельної ділянки відповідно до даних про зареєстровані речові права у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно;

5) затвердження документації із землеустрою та оцінки земель, на підставі якої внесено зміни до відомостей про земельну ділянку та/або нові (додаткові) відомості про земельну ділянку;

6) зареєстровані земельні ділянки, отримані в результаті інформаційної взаємодії між кадастрами та іншими інформаційними системами;

7) координати поворотних точок меж земельних ділянок, приведені у відповідність з фактичним місцем розташування земельних ділянок адміністратором Державного земельного кадастру згідно з пунктами 156-3, 156-4 цього Порядку.

Таким чином, законодавцем визначено чіткий порядок скасування прав на земельну ділянку, а тому числі, у випадку скасування судом документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав до 1 січня 2013 року, який передбачає необхідність внесення відповідного запису про право на земельну ділянку до Державного реєстру речових прав, а потім уже скасування відповідного запису. Будь-якого іншого порядку скасування прав на земельну ділянку чинним законодавством не визначено.

Відтак, враховуючи те, що правовідносини, які є предметом розгляду в межах даної справи та стосуються відмови відповідача у скасуванні записів у Поземельній книзі на підставі рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 16.03.2012 року, яким, в свою чергу, визнано недійсними та скасовано державні акти на право власності на землю, виникли саме в квітні 2018 року, а тому і скасування прав на відповідні земельні ділянки :02:003:0091 та :02:003:0090, на думку суду, має відбуватись в порядку, що визначений ч. 2 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що у відповідача були відсутні підстави для задоволення заяви позивача від 06.04.2018 року та скасування записів у Поземельних книгах на підставі рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 16.03.2012 року, адже такі дії порушили б діючий порядок скасування прав на земельну ділянку.

Більше того, рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 16.03.2012 року не зобов'язано управління Держкомзему скасовувати саме у Поземельній книзі запис щодо реєстрації державного акту на право власності на земельну ділянку.

Враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку, що оскаржувана у даній справі відмова відповідача від 24.04.2018 року за №436/405-18-0.20 є цілком обґрунтованою, а тому підстави для її скасування, на переконання суду, відсутні.

Що ж до іншої частини позовних вимог, то суд звертає увагу на те, що позивач просить суд скасувати запис у Поземельній книзі шляхом внесення до Державного земельного кадастру відомостей щодо скасування земельних ділянок за кадастровими номерами :02:003:0091 та :02:003:0090, що, як уже зазначалось судом вище, чинним законодавством не передбачено.

Крім того, такі вимоги фактично спрямовані саме на скасування державної реєстрації земельних ділянок за кадастровими номерами :02:003:0091 та :02:003:0090, в той же час, доказів існування передбачених ч. 10 ст. 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр» та п. 114 Порядку №1051 підстав для скасування державної реєстрації спірних земельних ділянок, представником позивача не надано.

З огляду на викладене, підстави для задоволення зазначеної позовної вимоги, на переконання суду, відсутні.

За приписами вимог пункту 4 частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії.

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з нормами частин першої, другої статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб'єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, про відсутність підстав для задоволення даного адміністративного позову.

З урахуванням вимог ст. 139 КАС України сплачений при зверненні до суду судовий збір позивачу не присуджується.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

ОСОБА_5 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1);

Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області (вул. Келецька, 63, м. Вінниця, );

ОСОБА_6 (вул. Богдана Хмельницького, 154, с. Якушинці, Вінницький район, Вінницька область).

Повний текст рішення складено 05.11.2018 року.

Суддя Поліщук Ірина Миколаївна