Справа № 242/4753/16-а
Суддя: Блохін Анатолій Андрійович
Дата ухвалення: 2018-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2018 року справа №242/4753/16-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого Блохіна А.А., суддів Сіваченка І.В., Шишова О.О., при секретарі судового засідання Романченко Г.О., за участю представників позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2, розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Обєднання співвласників багатоквартирного будинку «Первомайська 35 м. Українськ» на рішення Селидівського міського суду Донецької області від 11 травня 2018 року (повний текст складено 21 травня 2018 року в м. Селидове) у справі № 242/4753/16-а (суддя І інстанції Пирогова Л.В.) за позовом Обєднання співвласників багатоквартирного будинку «Первомайська 35 м. Українськ» до Української міської ради, треті особи: Селидівська міська рада, ОСОБА_3, про визнання неправомірним та скасування рішення Української міської ради № 77 від 28.07.2016 року, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач - Обєднання співвласників багатоквартирного будинку «Первомайська 35 м. Українськ» 19.10.2017 року, звернувся до суду з позовом до Української міської ради про визнання неправомірним та скасування рішення Української міської ради № 77 від 28.07.2016 року. В обґрунтування позову зазначив, що рішенням Української міської ради № 77 від 28.07.2016 року дозволено ОСОБА_3 улаштувати прибудову з полегшених матеріалів до нежитлового приміщення до квартири за адресою м. Українськ Донецької області по вул.Первомайській в будинку під №35 приміщення №16. Позивач вважає, що відповідне рішення прийнято з порушенням закону, а саме без врахування думки членів ОСББ «Первомайська 35 м. Українськ», які не надавали згоди на розташування будь-яких споруд на при будинковій території. Також члени ОСББ «Первомайська 35 м. Українськ» не надавали згоди на перепланування квартири шляхом пробиття дверного отвору в несучій стіні, та вказане рішення протиправно дозволяє побудувати споруду безпосередньо на інженерних комунікаціях, які обслуговують мешканців всього будинку. Просить суд визнати неправомірним та скасувати рішення Української міської ради № 77 від 28.07.2016 року.

Рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 11 травня 2018 року у справі № 242/4753/16-а у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Позивач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив оскаржене рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення позову.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що рішення суду першої інстанції є необґрунтованим, оскільки судом не було взагалі проаналізовано неправомірність дій відповідача щодо прийняття оскаржуваного рішення та порушення прав позивача.

У судовому засіданні представники позивача підтримали доводи апеляційної скарги.

Відповідачем надано відзив на апеляційну скаргу у якому він просив залишити апеляційну скаргу без задоволення а рішення суду першої інстанції без змін.

Переглядаючи справу за наявними у ній доказами та перевіряючи законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно з договором дарування від 30.05.2016 р., засвідченого приватним нотаріусом Словянського міського нотаріального округу Донецької області ОСОБА_4 ОСОБА_3 зареєстрованого в реєстрі за №1269, ОСОБА_3 прийняв у дар нежитлове приміщення - магазин, загальною площею 50,1 кв.м, що знаходиться за адресою м. Українськ Донецької області по вул.Первомайській в будинку під №35 приміщення №16.

Згідно з протоколом засідання громадської комісії по житловим питанням Української міської ради Донецької області від 27.07.2016 р. №8 надано дозвіл на улаштування прибудови з полегшених матеріалів до нежитлового приміщення магазину по вул. Первомайській в будинку під №35 приміщення №16 у м. Українськ.

На підставі рішення Української міської ради від 28.07.2016 року № 77 ОСОБА_3 дозволено улаштувати прибудову з полегшених матеріалів до нежитлового приміщення магазину по вул. Первомайській в будинку під №35 приміщення №16 у м. Українськ , згідно з розробленими кресленнями.

Дослідивши наведені в апеляційній скарзі доводи про оскарження судового рішення першої інстанцій з підстав порушення матеріального та процесуального права, перевіривши матеріали справи й заслухавши суддю-доповідача про обставини, необхідні для ухвалення судового рішення, колегія суддів дійшла таких висновків.

Завданням адміністративного судочинства є, зокрема, захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ (ч. 1 ст. 2 КАС України, в цьому випадку й далі - у редакції, чинній на час звернення позивача до суду з позовом).

Статтею 2 КАС України визначено завдання та основні засади адміністративного судочинства, згідно з якою завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Справою адміністративної юрисдикції в розумінні п. 1 ч. 1 ст. 4 КАС України є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

За правилами п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Ужитий у цій процесуальній нормі термін «суб'єкт владних повноважень» означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (п.7 ч.1 ст.4 КАС України).

Таким чином, до компетенції адміністративного суду належать спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності такого суб'єкта, прийнятих або вчинених ним при здійсненні владних управлінських функцій.

Публічно-правовий спір має особливий суб'єктний склад. Участь суб'єкта владних повноважень є обов'язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Однак сама по собі участь у спорі суб'єкта владних повноважень не дає підстав вважати спір публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції. Необхідно з'ясувати, у зв'язку із чим виник спір та за захистом яких прав особа звернулася до суду.

При цьому слід мати на увазі, що приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило, майнового, конкретного суб'єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб'єктів владних повноважень.

Якщо порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, спричинених рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень, які вона вважає неправомірними, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий або пов'язаний з реалізацією її майнових або особистих немайнових інтересів характер, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень є способом захисту цивільних прав та інтересів.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 12 жовтня 1978 року у справі «Zand v. Austria» вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з &?,;…&? ; питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів &?,;…&?н;». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що обставини та характер даної справи свідчать про наявність конфлікту приватноправових інтересів насамперед між третьою особою ОСОБА_3 та обєднанням співвласників багатоквартирного будинку «Первомайська 35 м. Українськ» щодо права користування прибудинковою територіє будинку № 35 по вул. Первомайській у м. Українськ Донецької області та неправомірного перебудови власником квартири АДРЕСА_1 у нежитлове приміщення.

На переконання суду, всі перелічені обставини свідчать про приватноправовий характер спору, в основі якого з'ясування права власності на нерухоме майно та право користування, тобто права цивільного.

Частиною 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

За правилами ч. 1 ст. 15 Цивільного процесуального кодексу України (у редакції, чинній на час ухвалення оскаржуваних судових рішень) суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Порушуючи питання про визнання неправомірним та скасування запису рішення міської ради від 27.07.2016 р. №8 про надання дозволу на улаштування прибудови з полегшених матеріалів до нежитлового приміщення магазину позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що у відповідача не було законних підстав для прийняття такого рішення без згоди всіх співвласників багатоквартирного будинку, а співвласники будинку таку згоду не надавали. Крім того, користування прибудинковою територією належить усім власникам квартир зазначеного будинку, а тому такі дії відповідача порушують права позивача, як співвласника багатоквартирного будинку і користувача прибудинкової території.

Отже, у цій справі заявлено позов на захист приватного інтересу шляхом скасування рішення міської ради про надання дозволу на улаштування прибудови третій особі. Здійснення такого захисту судом напряму залежить від вирішення питання, кому саме належить право користування спірним нерухомим майном, прибудинковою територією і відповідно правомірності набуття такого права.

Засади захисту права власності, які поширюються і на правовідносини щодо права користування, регулюються ст. 386 ЦК України; право власника на витребування майна із чужого незаконного володіння та захист права власності від порушень, не пов'язаних із позбавленням володіння, - ст. 387, 391 цього Кодексу.

Таким чином, усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном залежить від вирішення судом питання про правомірність такого права відповідно до норм житлового та цивільного законодавства, а оскаржувані дії міської ради є лише наслідком реалізації сторонами у справі прав на спірне нерухоме майно, правом користування, тобто є похідними вимогами, у зв'язку з чим, ураховуючи суб'єктний склад спірних правовідносин, така справа підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає помилковими висновки суду першої інстанції про те, що спір у цій справі є публічно-правовим і належить до юрисдикції адміністративних судів, оскільки спірні правовідносини стосуються права учасників справи на об'єкт нерухомого майна, права користування земельною ділянкою а позовні вимоги у зазначеній справі спрямовані на захист цивільного права позивача.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 238 КАС України встановлено, що суд закриває провадження у справі: якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 319 КАС України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу. Порушення правил юрисдикції адміністративних судів, встановлених статтею 19, є обов'язковою підставою для скасування рішення із закриттям провадження незалежно від доводів апеляційної скарги.

Керуючись статтями 23, 33, 139, 292, 308, 310, 315, 319, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Обєднання співвласників багатоквартирного будинку «Первомайська 35 м. Українськ» на рішення Селидівського міського суду Донецької області від 11 травня 2018 року у справі № 242/4753/16-а задовольнити частково.

Рішення Селидівського міського суду Донецької області від 11 травня 2018 року у справі № 242/4753/16-а скасувати.

Провадження у справі № 242/4753/16-а за позовом Обєднання співвласників багатоквартирного будинку «Первомайська 35 м. Українськ» до Української міської ради, треті особи: Селидівська міська рада, ОСОБА_3, про визнання неправомірним та скасування рішення Української міської ради № 77 від 28.07.2016 року закрити.

Повне судове рішення складено 07 листопада 2018 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя А.А. Блохін

Судді І.В. Сіваченко

ОСОБА_5