Справа № 2340/2707/18
Суддя: П.Г. Паламар
Дата ухвалення: 2018-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2018 року справа № 2340/2707/18

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Паламаря П.Г.,

за участю: секретаря Трегулова Б.Л.,

представника позивача ОСОБА_1 (за довіреністю),

представника відповідача ОСОБА_2В.(за довіреністю),

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Головного управління ДФС у Черкаській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

06.07.2018 до Черкаського окружного адміністративного суду звернулася фізична особа-підприємець ОСОБА_3 (18002, АДРЕСА_1) з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Черкаській області (18000, м. Черкаси, вул. Хрещатик, 235), в якому позивач просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомленнярішення № від 13.07.2017.

01.08.2018 відкрито спрощене позовне провадження.

10.09.2018 протокольною ухвалою суду перейдено до розгляду справи в порядку загального позовного провадження.

28.09.2018 продовжено термін підготовчого провадження на тридцять днів.

23.10.2018 закрито підготовче провадження та перейдено до розгляду справи по суті.

Обґрунтовуючи позовні вимоги представник позивача зазначив, що ГУ ДФС у Черкаській області 13.07.2017 року було прийнято податкове повідомлення - рішення №, згідно якого ФОП ОСОБА_3, за затримку сплати суми грошового зобовязання, нараховано до сплатити штраф у сумі 18036 грн. Представник зазначив, що останнім днем сплати єдиного податку за 3-й квартал 2015 року є 20 листопада 2015 року у відповідності до ст. 294 ПК України. При цьому наголошено, що 23.10.2015 ФОП ОСОБА_3 подано до ДПІ у м. Черкаси декларацію з Єдиного податку за три квартали 2015 року, якою задекларовано суму єдиного податку яка підлягає нарахуванню та сплаті в бюджет за підсумками 3-го кварталу, в сумі 76 596,67 грн., і відповідно в подальшому згідно платіжного доручення позивачем через розрахунковий рахунок №0499 у Черкаському центральному відділені ПАТ «Укрінбанк», перераховано до бюджету єдиний податок за 3-й квартал 2015 року в сумі 76 596,67 грн. Таким чином, позивач виконав зобовязання щодо сплати визначеної ним суми єдиного податку за 3-й квартал 2015 року, у строк, встановлений податковим законодавством. Разом з тим, у звязку із незалежними від позивача причинами, через невиконання платіжної дисципліни, обслуговуючим банком не було виконано дій, щодо перерахування коштів до бюджету, в якості сплати єдиного податку ФОП ОСОБА_3 за 3-й квартал 2015 року. Факт сплати ФОП ОСОБА_3 контролюючим органом не заперечується, а також підтверджується самим актом перевірки №2233/23-00-13-0227/НОМЕР_1 від 23 травня 2017 року, платіжними дорученнями, та протоколом №1 від 24.02.2016 року засідання тимчасової комісії ДПІ у м. Черкасах з питань забезпечення нормативного надходження платежів до бюджету. З врахуванням викладеного, представник вважає, що з поданням позивачем до установи банку платіжних доручень на перерахування сум, його обов'язок щодо сплати податку в цих сумах припинився, а тому і нарахований штраф є неправомірний.

В судовому засіданні позовні вимоги представником позивача підтримано повністю.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, просивши у його задоволенні відмовити повністю, оскільки відповідно до п. 38.1 ст. 38 ПК України, виконанням податкового обов'язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов'язань у встановлений податковим законодавством строк. Вказаною нормою чітко зафіксовано, що саме сплата вважається належним виконанням податкового обовязку, а згідно з наданих до позовної заяви платіжних доручень сплата відбувалася в березні-серпні 2016 року, а не у встановленні законом строки. Окрім того, в листі від 24.01.2017 року № 1575/7/99-99-12-03 вказано, що в ситуації коли при достатній наявності грошових коштів на банківському рахунку відкритому в фінансовій установі, в якій введено тимчасову адміністрацію і рух по поточних рахунках призупинено на невизначений термін, підприємство не може ними скористатися для сплати податків і зборів, платнику податків необхідно надати контролюючому органу підтверджуючі документи, що вказані обставини щодо неперерахування податків і зборів до бюджету виникли з вини банку. Такими документами, зокрема але не виключно, можуть бути листи-звернення до адміністрації банку з проханням перерахувати податки, платіжні доручення оформлені в паперовому вигляді тощо. Позивачем як під час адміністративного оскарження, так і до позовної заяви не надано доказів звернення до адміністрації банку.

Заслухавши пояснення та доводи представників учасників справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд зазначає таке.

Фізична особа підприємець ОСОБА_3, перебуває на обліку в контролюючому органі, як платник податків III групи з 02.07.2014 року за основним видом діяльності «будівництво трубопроводів».

Головним управлінням ДФС у Черкаській області 23.05.2017 проведено камеральну перевірку фізичної особи підприємця ОСОБА_3 на підставі якої складе акт № 2233/23-00-13-0227/1/НОМЕР_1, яким зафіксовано порушення сплати самостійно визначених сум.

На підставі порушень встановлених актом перевірки 13.07.2017 Головним управлінням ДФС у Черкаській області винесено податкове повідомлення рішення № НОМЕР_2 про застосування штрафних санкцій за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного податку, за яким застосовано штраф у розмірі 18036грн.

Не погоджуючися з прийнятим рішенням, позивач звернувся до суду.

Судом також встановлено, що у відповідності до протоколу засідання тимчасової комісії ДПІ у м. Черкасах від 24.02.2016 № 1, ФОП ОСОБА_3 розстрочено грошове зобовязання зі сплати єдиного податку на шість місяців: березень-серпень 2016 по 12350грн.

Судом зясовано, що у відповідності до платіжних доручень:

- АТ «КІБ» від 30.03.2016, від 28.04.2016, від 30.05.2016 позивачем сплачувалася заборгованість по 12350грн.;

- ПАТ КБ «Глобус» від 30.06.2016, від 27.07.2016 та від 30.08.2016 позивачем сплачувалася заборгованість по 12350грн.

Дані грошові кошти сплачені у відповідності до графіку розстрочення грошового зобовязання.

Суд звернув також увагу, що позивачем до суду не надано:

-копії платіжних доручень, відповідно до яких було надано доручення банку на проведення розрахунку;

-не надано підтвердження наявності коштів на рахунку в іші періоди;

-не надано копії листів-запитів до банку відносно не проведення розрахункових операцій;

-не надано копії скарг на бездіяльність банку;

-не надано підтвердження факту звернення до господарського суду з вимогою про зобовязання виконати платіжні доручення.

Відповідно до п. 44.6 ст. 44 ПК України, у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 цієї статті платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності. Якщо платник податків після закінчення перевірки та до прийняття рішення контролюючим органом за результатами такої перевірки надає документи, що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, не надані під час перевірки (у випадках, передбачених абзацами другим і четвертим пункту 44.7 цієї статті), такі документи повинні бути враховані контролюючим органом під час розгляду ним питання про прийняття рішення.

Згідно з п.п. 16.1.4. п. 16.1. ст. 16 ПК України платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Підпункт 14.1.156. п. 14.1. статті 14 ПК України визначає податкове зобов'язання як суму коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).

Пунктом 54.1. статті 54 ПК України встановлено, що платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом, крім випадків, передбачених податковим законодавством. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Згідно п. 56.11. ст. 56 ПК України грошове зобов'язання самостійно визначене платником податку оскарженню не підлягає.

Своєчасно сплачувати узгоджену суму податкових зобов'язань, а також суму штрафних (фінансових) санкцій, нарахованих контролюючим органом, та пені, за винятком суми, що оскаржується в адміністративному або судовому порядку, згідно п. 176.1. статті 176 ПК України є одним з обов'язків платника податків.

Контролюючими органами є центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову, державну митну політику, державну політику з адміністрування єдиного внеску, державну політику у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового та митного законодавства, законодавства з питань сплати єдиного внеску та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючий орган (далі - центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику), його територіальні органи. (п. 41.1 ст. 41 ПК України).

Відповідно до п. 291.2 - 291.3 ст. 291 ПК України, спрощена система оподаткування, обліку та звітності - особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених пунктом 297.1 статті 297 цього Кодексу, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених цією главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності. Юридична особа чи фізична особа - підприємець може самостійно обрати спрощену систему оподаткування, якщо така особа відповідає вимогам, встановленим цією главою, та реєструється платником єдиного податку в порядку, визначеному цією главою.

Так, відповідно до п. 295.3 ст. 295 ПК України, платники єдиного податку третьої групи сплачують єдиний податок протягом 10 календарних днів після граничного строку подання податкової декларації за податковий (звітний) квартал.

Податковим (звітним) періодом для платників єдиного податку третьої групи відповідно до положень п. 294.1 ст. 294 ПК України є календарний квартал.

Відповідно до п. 296.3 ст. 296 ПК України, платники єдиного податку третьої групи подають до контролюючого органу податкову декларацію платника єдиного податку у строки, встановлені для квартального податкового (звітного) періоду.

Згідно з пп. 49.18.2 п. 49.18 ст. 49 ПК України, календарному кварталу або календарному півріччю (у тому числі в разі сплати квартальних або піврічних авансових внесків) - протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) кварталу (півріччя).

Відповідальність за порушення передбачена п. 126.1 ст. 126 ПК України. Так, якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобовязання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобовязання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Відповідно до пп. 19-1.1.2 п. 19-1.1 ст. 19-1 ПК України, контролюючі органи контролюють своєчасність подання платниками податків та платниками єдиного внеску передбаченої законом звітності (декларацій, розрахунків та інших документів, повязаних з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів), своєчасність, достовірність, повноту нарахування та сплати податків, зборів, платежів.

Згідно пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 ПК України контролюючий орган має право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

В силу приписів 20.1.19 п. 20.1 ст. 20 ПК України контролюючий орган застосовує до платників податків передбачені законом фінансові (штрафні) санкції (штрафи) за порушення податкового чи іншого законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи.

Відповідно до п. 38.1 ст. 38 ПК України, виконанням податкового обов'язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов'язань у встановлений податковим законодавством строк.

Верховний Суд у постанові від 24.01.2018 року № К/9901/476/18 наголосив на обовязковості дотримання вищевказаної норми, зазначивши: «Обовязок контролюючого органу здійснювати перевірку на підставі первинних документів кореспондується з обов'язком платник зберігати такі первинні документи та надавати їх при перевірці. Не надання таких документів нормами п. 44.6 ст. 44 ПК України прирівнюється до їх відсутності».

Вирішуючи спір, суд враховує, що відповідно до п.п. 30.1, 30.2 ст. 30 Закону України Про платіжні системи та переказ коштів в Україні від 05.04.2001р. № 2346-III (далі Закон № 2346), переказ вважається завершеним з моменту зарахування суми переказу на рахунок отримувача або її видачі йому в готівковій формі. Банк отримувача в разі надходження суми переказу протягом операційного дня зобов'язаний її зарахувати на рахунок отримувача або виплатити йому в готівковій формі в той самий день або в день (дата валютування), зазначений платником у розрахунковому документі або в документі на переказ готівки.

Таким чином, обовязок щодо сплати податкових зобовязань вважається виконаним у разі зарахування грошових коштів на банківський рахунок податкового органу.

Відповідно до п. 129.6 ст. 129 ПК України, за порушення строків зарахування податків до бюджетів або державних цільових фондів, установлених Законом України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», з вини банку такий банк сплачує пеню за кожний день прострочення, включаючи день сплати, та штрафні санкції у розмірах, встановлених Кодексом, а також несе іншу відповідальність, встановлену Кодексом, за порушення порядку своєчасного та повного внесення податків, зборів, платежів до бюджету або державного цільового фонду. При цьому платник податків звільняється від відповідальності за несвоєчасне або перерахування не в повному обсязі таких податків, зборів та інших платежів до бюджетів та державних цільових фондів, включаючи нараховану пеню або штрафні санкції.

Таким чином, незважаючи на причину несплати податкових зобов'язань, зокрема, у разі порушення банком строків виконання доручень клієнтів на переказ коштів, Кодекс не звільняє платника податків від обов'язку сплатити основну суму податкового зобов'язання або податкового боргу.

За вказаних обставин, суд вважає, що питання щодо невиконання чи неналежного виконання зобовязань за договором банківського обслуговування повинні вирішуватись в рамках договірних відносин між клієнтом та банком, при цьому враховуючи відсутність у позивача платіжного доручення на перерахунок коштів.

За вказаних обставин, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є необґрунтованими, а позов таким, що не підлягає до задоволення.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При цьому в силу положень частини 2 статті 77 вказаного кодексу, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У відповідності до вимог ст. 139 КАС України, судові витрати, зі сплати судового збору не підлягають відшкодуванню.

Керуючись ст. ст. 6, 9, 14, 77, 139, 241-246, 255, 295 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя П.Г. Паламар

Повний текст рішення виготовлено 05.11.2018