Справа № 826/330/17
Суддя: Епель Оксана Володимирівна
Дата ухвалення: 2018-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у першій інстанції: Кузьменко В.А.
Суддя-доповідач: Епель О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2018 року Справа № 826/330/17

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Епель О.В.,

суддів: Губської Л.В., Степанюка А.Г.,

за участю секретаря Лісник Т.В.,

представника апелянта ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 30 травня 2018 року у справі

за позовом ОСОБА_4

до Поліцейської комісії № 1 Департаменту патрульної поліції,

третя особа, яка не заявляє

самостійні вимоги

на предмет спору: Департамент патрульної поліції

Національної поліції України

про визнання протиправним та скасування рішення

та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_4 (далі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Поліцейської комісії № 1 Департаменту патрульної поліції (далі - відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору: Департамент патрульної поліції Національної поліції України про:

- визнання протиправними та скасування висновку і рішення Поліцейської комісії № 1 Департаменту патрульної поліції, оформленого протоколом від 23.11.2016 р. № 1320, щодо кандидата на посаду інспектора патрульної поліції УПП у м. Києві ОСОБА_4;

- зобов'язання відповідача включити позивача до рейтингу кандидатів, рекомендованих до служби в поліції.

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 30 травня 2018 року адміністративного позову було задоволено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, Департамент патрульної поліції НП України подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити постанову про відмову в задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на те, що Комісія не є суб'єктом владних повноважень, що її рішення носять лише рекомендаційний характер, що прийняття одного з можливих рішень: «рекомендувати» або «не рекомендувати» є дискреційними повноваженнями Комісії, а не суду, і також на те, що позивач посів 80-е місце з рейтингом 104 бали.

З цих та інших підстав апелянт вважає, що рішення суду прийнято за неповно встановлених обставин та з порушенням норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи в цілому.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 05.09.2016 р., відповідно до витягу з Протоколу наради керівництва Департаменту патрульної поліції по виборам голови та секретаря поліцейських комісій Департаменту патрульної поліції, з метою прозорого добору (конкурсу) та просування по службі поліцейських, Міністерством внутрішніх справ, Національною поліцією України та Київською міською радою визначені члени Поліцейської комісії № 1 ДПП, а саме: ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, а також шляхом проведення таємного голосування по виборах голови та секретаря, головою поліцейської комісії №1 ДПП обрано ОСОБА_6, секретарем поліцейської комісії ДПП - ОСОБА_7

06.09.2016 р. на сайті Департаменту патрульної поліції Національної поліції України було опубліковано оголошення про проведення конкурсу на заміщення вакантних посад в Департаменті патрульної поліції НПУ наступного змісту: «Патрульна поліція України запрошує на безстрокову службу на посади інспекторів патрульної поліції в містах: м. Київ - 650 вакансій, м. Харків - 100 вакансій, м. Одеса - 150 вакансій, м. Запоріжжя - 100 вакансій, м. Дніпро - 100 вакансій».

07.09.2016 р. позивачем подано анкету на посаду поліцейського Національної поліції України № 20947 на заміщення вакантної посади Інспектора патрульної поліції Управління патрульної поліції у м. Києві.

За результатами конкурсу позивач отримав 104 бали, з яких: 44 бали з 60 можливих з професійного тесту, 45 балів з 60 можливих з тесту загальних навичок. Під час перевірки рівня фізичної підготовки позивачем виконано: комплексну силову вправу з результатом 60 разів, біг на 100 м за 13.0 с та біг на 1000 м за 3 хв 30 с, кожен з нормативів оцінений у 5 балів.

За результатами спеціальної перевірки встановлено, що позивач до кримінальної відповідальності, у тому числі за корупційні правопорушення, не притягувався та засудженим не значиться.

23.11.2016 р. позивача запрошено на співбесіду з Поліцейською комісією № 1, за наслідками якої останньою прийнято рішення «не рекомендований до проходження служби в поліції та/або на зайняття вакантної посади», що зафіксовано у протоколі засідання Поліцейської комісії № 1 від 23.11.2016 р. № 1320.

Позивач, вважаючи таке рішення Комісії протиправним, звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Судова колегія встановила, що ухвалюючи оскаржуване судове рішення, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не доведено наявності обставин, які б виключали можливість рекомендувати позивача до проходження служби в поліції та/або зайняття вакантної посади, а також з того, що відповідачем не доведено наявності повноважного складу Комісії, що приймала спірне рішення, не надано на вимогу суду документів, що стали підставою для висновку Комісії про неможливість рекомендувати позивача, а також з того, що у протоколі засідання Комісії вирішено питання стосовно зовсім іншої особи.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Спірні правовідносини регулюються Конституцією України, Законом України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 р. № 580-VIII у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин (далі - Закон № 580-VIII), Типовим порядком проведення конкурсу на службу до поліції та/або зайняття вакантної посади, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ від 25.12.2015 р. № 1631 (далі - Типовий порядок), Порядком діяльності поліцейських комісій, затвердженим, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ від 25.12.2015 р. № 1631 (далі - Порядок № 1631).

Так, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У ч. 1 ст. 1 Закону № 580-VIII визначено, що Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Згідно зі ст. 47 Закону № 580-VIII призначення на посади поліцейських здійснюють посадові особи органів (закладів, установ) поліції відповідно до номенклатури посад, яку затверджує Міністерство внутрішніх справ України.

У разі проведення конкурсу для визначення кандидата для призначення на відповідну посаду призначення на посади поліцейських здійснюють посадові особи органів (закладів, установ) поліції згідно з номенклатурою посад, яку затверджує Міністерство внутрішніх справ України, та відповідно до результатів конкурсу.

Статтею 49 Закону № 580-VIII передбачено, що на службу в поліції можуть бути прийняті громадяни України віком від 18 років, які мають повну загальну середню освіту, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, які володіють українською мовою.

Вимоги щодо рівня фізичної підготовки для поліцейських та кандидатів, які вступають на службу в поліції, затверджує Міністерство внутрішніх справ України.

Незалежно від професійних та особистих якостей, рівня фізичної підготовки та стану здоров'я на службу в поліції не можуть бути прийняті особи у випадках, визначених частиною другою статті 61 цього Закону, а також особи які:

1) відмовляються від взяття на себе зобов'язань дотримуватися обмежень та/або від складання Присяги поліцейського, визначених законом;

2) особи, які звільнені або мали бути звільнені з посад на підставі Закону України «Про очищення влади».

Відповідно до ст. 50 Закону № 580-VIII громадяни України, які виявили бажання вступити на службу в поліції, з метою визначення стану їхнього здоров'я зобов'язані пройти медичні обстеження, а також перевірку рівня фізичної підготовки, психофізіологічне обстеження, обстеження на предмет виявлення алкогольної, наркотичної та токсичної залежності в порядку, визначеному Міністерством внутрішніх справ України.

Громадяни України, які виявили бажання вступити на службу в поліції, за їхньою згодою проходять тестування на поліграфі.

Відповідно до порядку, встановленого законом, щодо осіб, які претендують на службу в поліції, проводиться спеціальна перевірка, порядок проведення якої визначається законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з ч. 1 ст. 51 Закону № 580-VIII для забезпечення прозорого добору (конкурсу) та просування по службі поліцейських на підставі об'єктивного оцінювання професійного рівня та особистих якостей кожного поліцейського, відповідності їх посаді, визначення перспективи службового використання в органах поліції утворюються постійні поліцейські комісії.

Пунктами 6, 13 Порядку № 1631 визначено, що персональний склад поліцейської комісії апарату Національної поліції України затверджується наказом Національної поліції України.

Персональний склад поліцейських комісій органів поліції затверджується наказом відповідного органу поліції після отримання пропозицій щодо відповідних кандидатур, визначених Міністром внутрішніх справ України, керівником Національної поліції України та відповідними обласними радами, Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Київською та Севастопольською міськими радами.

У ч.ч. 4, 12 ст. 51 Закону № 580-VIII закріплено, що основними повноваженнями поліцейської комісії є:

1) проведення відбору (конкурсу) на службу в органи (заклади, установи) поліції, крім прийому на навчання до вищих навчальних закладів із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських;

2) проведення конкурсу для призначення на вакантну посаду.

Рішення поліцейської комісії викладаються в письмовій формі.

У рішенні зазначаються дата і місце прийняття рішення, склад комісії, питання, що розглядалося, мотиви прийнятого рішення. Рішення підписує головуючий і члени комісії, які брали участь у прийнятті рішення.

Відповідно до ч. 8 ст. 55 Закону № 580-VIII рішення поліцейської комісії оформлюється протоколом, який присутні на її засіданні члени комісії підписують не пізніше наступного дня після проведення засідання.

Згідно з ч.ч. 1-3, 5-7 ст. 52 Закону № 580-VIII з метою добору осіб, здатних професійно виконувати повноваження поліції та посадові обов'язки за відповідною вакантною посадою, у випадках, передбачених цим Законом, проводиться конкурс на службу в поліції та/або на зайняття вакантної посади.

Проведення конкурсу здійснюється з урахуванням рівня професійної компетентності, особистих якостей і досягнень кандидатів на прийняття на службу та зайняття вакантної посади.

Конкурс на службу в поліції обов'язково проводиться серед осіб, які вперше приймаються на службу в поліції з призначенням на посади молодшого складу поліції.

У ч.ч. 1-3, 5, 8 ст. 55 Закону № 580-VIII визначено, що служба персоналу (кадрового забезпечення) органу поліції, де проходить конкурс, проводить перевірку документів, поданих кандидатами, на відповідність загальним вимогам та інформує про це поліцейську комісію.

Кандидати, які пройшли перевірку, передбачену частиною першою цієї статті, проходять тестування, співбесіду та інші види оцінювання відповідно до Типового порядку проведення конкурсу.

Під час засідання поліцейської комісії при проведенні конкурсу її члени: 1) вивчають результати проведеної перевірки документів кандидатів; 2) проводять відбір кандидатів з використанням видів оцінювання відповідно до Типового порядку проведення конкурсу; 3) проводять співбесіду з кандидатами з урахуванням результатів тестування; 4) особисто оцінюють рівень професійної компетентності претендентів, які відповідають умовам конкурсу, та визначають в особистому порядку їхній загальний рейтинг; 5) за результатами складення загального рейтингу претендентів, які відповідають умовам конкурсу, визначають переможця конкурсу.

Інформація про переможців конкурсу оприлюднюється не пізніше наступного дня після підписання протоколу засідання поліцейської комісії відповідно до Типового порядку проведення конкурсу.

Відповідно до ч. 1 ст. 56 Закону № 580-VIII на вакантну посаду поліцейського призначається переможець конкурсу в разі його проведення.

У пункті 2 розділу І Типового порядку передбачено, що конкурс на службу в поліції та/або на зайняття вакантної посади проводиться в апараті центрального органу управління поліції та в її територіальних (у тому числі міжрегіональних) органах (закладах, установах) з метою добору осіб, здатних професійно виконувати повноваження поліції та посадові обов'язки за відповідною вакантною посадою.

Конкурс проходить в декілька етапів: 1) тестування: на знання законодавчої бази (професійний тест); на загальні здібності і навички (тест загальних навичок); особистісних характеристик (психологічний тест); 2) перевірка рівня фізичної підготовки; 3) співбесіда.

Особа, яка бажає взяти участь у конкурсі, перед складанням кваліфікаційного іспиту пред'являє поліцейській комісії паспорт громадянина України.

Згідно пункту 1 розділу V Типового порядку тестування проводиться з метою об'єктивного і неупередженого з'ясування спроможності кандидатів за своїми професійними та особистісними якостями виконувати службові обов'язки на посадах у поліції.

Згідно з пунктами 9-11 розділу V Типового порядку професійний тест складається з 60 тестових питань або з 50 тестових питань та 2 ситуативних задач. Кожна правильна відповідь на тестове питання оцінюється 1 балом, а правильне розв'язання ситуативної задачі - 5 балами. Максимальна кількість можливих балів дорівнює 60.

Тест загальних навичок складається з 60 тестових питань з визначення рівня логічних, вербальних та математичних здібностей кандидата. Кожна правильна відповідь на тестове питання оцінюється 1 балом. Максимальна кількість балів дорівнює 60.

Кандидати з числа осіб, визначених підпунктами 1, 2 пункту 3 розділу I цього Типового порядку, які набрали за результатами тестування (крім психологічного тесту) менше 25 балів, до наступних етапів конкурсу не допускаються.

У розділі VІІІ Типового порядку визначено, що співбесіда з кандидатом проводиться поліцейською комісією.

Під час співбесіди поліцейська комісія вивчає результати тестувань, рівня фізичної підготовки та документи кандидата, які подані ним особисто та надані службою персоналу (кадрового забезпечення).

При проведенні співбесіди з кандидатом поліцейська комісія з'ясовує його професійні, морально-ділові якості, управлінсько-організаторські здібності.

Відповідно до пункту 1 розділу ІХ Типового порядку за результатами обговорення кандидата поліцейська комісія приймає одне з таких рішень:

- рекомендований до проходження служби в поліції та/або на зайняття вакантної посади;

- не рекомендований до проходження служби в поліції та/або на зайняття вакантної посади.

Голосування поліцейської комісії за результатами співбесіди та обговорення членами поліцейської комісії результатів тестувань (перевірок) і документів кандидата проводяться за відсутності кандидата і запрошених осіб

Рішення поліцейської комісії оформлюється протоколом.

У протоколі зазначаються дата і місце прийняття рішення, склад комісії, питання, що розглядалося, мотиви прийнятого рішення. Протокол підписують голова, секретар і члени комісії, які брали участь у прийнятті рішення, не пізніше наступного дня після проведення засідання.

Згідно з пунктами 1-4 розділу Х Типового порядку за результатами всіх етапів конкурсу поліцейська комісія складає рейтинг кандидатів, рекомендованих до служби в поліції.

Рейтинг складається, виходячи із загальної кількості балів, отриманих кандидатами в результаті проходження всіх етапів конкурсу.

За результатами складання загального рейтингу претендентів, які відповідають умовам конкурсу, визначають переможця конкурсу.

Отже, законодавством регламентовано конкурсну процедуру прийняття на службу в поліцію, реалізація якої покладається на відповідну комісію, персональний склад якої затверджується наказом компетентного органу, і включає в себе ряд етапів, націлених на здійснення ретельної та об'єктивної перевірки особи на придатність до зайняття відповідної посади.

При цьому, саме рішення вказаної комісії щодо рекомендації кандидата до проходження служби в поліції та/або зайняття вакантної посади є правовою підставою для його подальшої участі у відповідному конкурсі за сформованим загальним рейтингом.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів звертає увагу на те, що позивач за результатами конкурсного відбору на службу в поліцію, оголошеного 06.09.2016 р., набрав бали (44 - з професійного тесту і 45 - з тесту загальних навичок), які значно перевищують допустимий мінімум (25 балів), пройшов перевірку рівня фізичної підготовки та спеціальну перевірку і був допущений до співбесіди, за результатами якої відповідачем прийнято рішення (оформлене протоколом від 23.10.2016 р.) не рекомендувати позивача до проходження служби в поліції та/або на зайняття вакантної посади.

Разом з тим, зазначене рішенні Комісії в порушення ч. 12 ст. 51 Закону № 580-VIII не містить мотивів, з яких воно прийнято, зокрема не містить жодного обґрунтування, чому саме Комісії дійшла висновку, що позивач не достатньо володіє професійними знаннями (зокрема, чому відхиляються результати складеного ним професійного тесту: 44 бали з 60 можливих), чому Комісія вважає бажання позивача працювати в поліції вимушеним, яким чином позивач демонструє типову взаємодію із суспільством, яким чином це унеможливлює його роботу в поліції.

Більш того, апеляційний суд звертає увагу на те, що 08.12.2016 р. позивач звертався до Начальника Департаменту ПП Жукова Є.О. із заявою про внесення зауважень до вказаного протоколу засідання, в якій наголошував на тому, що з 5-ти членів Комісії були присутні лише 4 особи, що його відповіді відображені не повністю, а лише фрагментарно, що він набагато детальніше відповідав на запитання членів Комісії, що більшість питань, які йому ставилися та, відповідно, й його відповіді на них, взагалі не відображені протоколі засідання Комісії, а також, що Комісія не звернула уваги на його рейтинг серед інших кандидатів, не ознайомилася з його психофізіологічними характеристиками.

Таке звернення позивача було прийнято того ж дня Департаментом ПП і зареєстровано за № М-6247/1/41/4-2016, але за результатами його розгляду листом від 19.12.2016 р. № М-6247/41/4/01-2016 повідомлено, що внесення доповнень до протоколу не впливає на результат співбесіди.

При цьому, вказана відповідь на заяву позивача також не містить жодного обґрунтування по суті розгляду саме його кандидатури.

У свою чергу, колегія суддів відзначає, що ані до суду першої інстанції, ані в ході апеляційного провадження відповідачем не було надано жодних доказів, які б підтверджували обґрунтованість і правомірність прийнятого ним рішення не рекомендувати позивача, яке оформлено протоколом від 23.10.2016 р.

Крім того, відповідачем взагалі не доведено наявності повноважень Комісії на проведення відповідного конкурсного відбору, не надано доказів її створення у відповідності до вимог Закону № 580-VIII та Порядку № 1631, зокрема наказу компетентного суб'єкта владних повноважень.

Апеляційний суд також відзначає й те, що відповідачем не доведено, що оскаржуване у цій справі рішення не рекомендувати позивача, яке оформлено протоколом від 23.10.2016 р., було прийнято дійсно п'ятьма членами Комісії, як про таке зазначено у вступній частині самого протоколу, як і не доведено, що такий протокол на виконання вимог Закону № 580-VIII та Порядку № 1631 підписано всіма присутніми членами Комісії.

Водночас, колегія суддів звертає увагу на те, що ці та інші докази були витребувані у відповідача та в третьої особи під час розгляду справи у суді першої інстанції ухвалою від 08 червня 2017 року, а також ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 17 жовтня 2018 року, однак суду надані не були та причини неможливості їх подання не повідомлені.

Втім, суд апеляційної інстанції відзначає, що у відповідності до ч. 2 ст. 77 КАС України обов'язок доказування у даному випадку покладено саме на відповідача, але, як вбачається з вищевикладеного, виконаний ним не був.

Таким чином, колегія суддів вважає, що в даному випадку відповідачем було грубо порушено процедуру конкурсного відбору на заміщення вакантних посад в поліції та прийнято за її результатами необґрунтоване рішення щодо позивача.

Приходячи до такого висновку апеляційний суд також враховує правову позицію, висловлену в рішенні Європейського Суду з прав людини від 20.10.2011 р. у справі «Рисовський проти України», в якому Суд зазначив, що принцип «належного урядування», зокрема передбачає, що державні органи повинні діяти в належний і якомога послідовніший спосіб. При цьому, на них покладено обов'язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах. Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість уникати виконання своїх обов'язків.

Крім того, у рішенні від 24.03.1988 р. по справі «Олссон проти Швеції» суд зазначив, що запорукою вірного застосування дискреційних повноважень є високий рівень правової культури державних службовців. Обсяг таких повноважень суб'єкта владних повноважень повинен мати чіткі межі застосування. Рішення органу влади має бути визнано протиправним у разі, коли істотність порушення процедури потягнуло його неправильність, а за наявністю правової можливості (якщо ідеться про прийняття органом одного з двох рішень надати чи ні певну можливість здійснювати певні дії) суд зобов'язаний відновити порушене право шляхом зобов'язання суб'єкта владних повноважень прийняти конкретне рішення про надання можливості, якщо відмова визнана неправомірною, а інших підстав для відмови не вбачається.

Відповідно до ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» Суди застосовують при розгляді справ практику Суду як джерело права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо протиправності рішення Комісії, оформленого протоколом від 23.10.2016 р. № 1320, щодо позивача та необхідності відновлення порушеного права позивача шляхом скасування вказаного рішення та зобов'язання відповідача включити позивача до рейтингу кандидатів, рекомендованих до служби в поліції.

Доводи апелянта про те, що Комісія не є суб'єктом владних повноважень, що її рішення носять лише рекомендаційний характер, що прийняття одного з можливих рішень: «рекомендувати» або «не рекомендувати» є дискреційними повноваженнями Комісії, а не суду, є необґрунтованими, оскільки, створення Комісії для проведення відповідних конкурсних процедур прямо передбачено спеціальним Законом № 580-VIII та Порядком № 1631 і саме від прийнятого нею владно-управлінського рішення щодо рекомендації особи до служби в поліції та/або зайняття вакантної посади залежить подальший розгляд відповідної кандидатури.

Тобто, таке рішення Комісії безпосередньо впливає на коло прав та інтересів відповідного кандидата, у даному випадку позивача, і створює для нього певні правові наслідки, а отже може бути ним оскаржено до суду в порядку адміністративного провадження.

Твердження апелянта про те, що позивач посів 80-е місце з рейтингом 104 бали є голослівними, не підтверджують і не спростовують протиправності прийнятого ним рішення щодо позивача, яке є предметом спору у цій справі.

Таким чином, проаналізувавши ці та всі інші доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає їх необґрунтованими і апелянт, який є суб'єктом владних повноважень, всупереч вимогам ч. 2 ст. 77 КАС України, не довів перед судом правомірності прийнятого ним рішення щодо позивача та не переконав суд у своїй правоті.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що судом повно і правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, відповідно до вимог ст. 242 КАС України.

Згідно зі ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Отже, апеляційна скарга Департаменту патрульної поліції Національної поліції України підлягає залишенню без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 30 травня 2018 року - без змін.

Таким чином, оскільки судом апеляційної інстанції не здійснено зміни або скасування рішення суду, то відповідно до ст. 139 КАС України, понесені відповідачем та апелянтом у цій справі судові витрати перерозподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 139, 242-244, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції Національної поліції України залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 30 травня 2018 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Повний текст рішення, відповідно до ч. 3 ст. 243 КАС України, виготовлено 07 листопада 2018 року.

Головуючий суддя

Судді: