Справа № 569/13293/18
Суддя: Кучина Н. Г.
Дата ухвалення: 2018-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 листопада 2018 року м.Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в особі судді Кучиної Н.Г.,розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Рівне в порядку спрощеного провадження без виклику сторін( письмового провадження) адміністративний позов ОСОБА_1 до Інспектора сектору реагування Рожищенського ВП Ківерцівського ВП ГУНП у Волинській області ст.л-нта поліції Хазанюка Івана Вікторовича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

До Рівненського міського суду Рівненської області звернувся ОСОБА_1 з адміністративним позовом про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення до Інспектора сектору реагування Рожищенського ВП Ківерцівського ВП ГУНП у Волинській області ст.л-нта поліції Хазанюка Івана Вікторовича.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що оскаржувана ним постанова є незаконною та такою, що суперечить вимогам чинного законодавства, оскільки складена без достатніх для цього підстав та за відсутності доказів вини позивача, у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Крім того позивач зазначає, що рухаючись по дорозі, він зайняв ліву частину смуги, оскільки наздоганяв трактор, який рухався зі швидкістю близько 20 км/год, причому розмітка на дорозі була або відсутня, або з перериванням, через частковий ремонт дороги, а права частина дороги була в суцільних вибоїнах. Саме в цей час мене зупинив працівник поліції. На моє запитання про причини зупинки, він попросив документи на авто для перевірки і повідомив, що є орієнтування на такий автомобіль. Після огляду документів він повідомив, що я нібито пересік суцільну роздільну смугу дороги. На мої заперечення і відмову сплатити добровільно штраф він розпочав складання протоколу.

Стверджує, що відповідач невірно кваліфікував його дії та на противагу твердженням, викладеним у постанові, він діяв у відповідності до ПДР України.

17 липня 2018 року ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області за вказаним позовом було відкрито провадження та вирішено розглядати зазначені позовні вимоги в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Вищевказана ухвала суду про відкриття спрощеного провадження була надіслана сторонам, у якій відповідачу було надано 15-денний строк для подання відзиву на позов та роз'яснено наслідки його неподання без поважних причин.

В судове засідання позивач та його представник не з'явилися. Представник позивача подала до суду заяву про розгляд справи за відсутності сторони позивача, де просить суд повністю задовольнити позовні вимоги.

Відповідач інспектор сектору реагування Рожищенського ВП Ківерцівського ВП ГУНП у Волинській області ст.л-нта поліції Хазанюка І.В. повідомлений належним чином про дату час та місце розгляду справи в судове засіданні не з'явився, причини неявки суду не повідомив. Правом подачі відзиву на позовну заяву та долучення доказів до справи не скористався.

На підставі ст.262 КАС України, розгляд справи проводиться в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступного.

Судом встановлено, що 10 липня 2018 року інспектором сектору реагування Рожищенського ВП Ківерцівського ВП ГУНП у Волинській області ст.л-нта поліції Хазанюком І.В. винесено постанову серії НК №264959 від 10.07.2018р про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 225 грн.

З дослідженої судом постанови серії НК №264959 від 10.07.2018р року вбачається, що ОСОБА_1 керуючи автотранспортним засобом MITSUBISHI-LANCER д.н.з. НОМЕР_1 на автодорозі М-198, 125 км та порушив вимоги дорожньої розмітки 1.1 (біла суцільна лінія), чим порушив п.34 ПДР України, чим скоїв правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП. Копія вказаної постанови вручена позивачу в день її винесення - 10.07.2018 року, про що зроблено відповідний запис у п. 10 оскаржуваної постанови.

Згідно з ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Будь-яке рішення чи дії суб'єкта владних повноважень має бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні об'єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За змістом п.3 ч.1 ст.288 КУпАП постанову органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржено у районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд у порядку, визначеному КАС України, з особливостями, встановленими КУпАП. Відповідно суд розглядає дану категорію справ у порядку, визначеному КАС України, з особливостями, встановленими КУпАП.

Так, у відповідності до вимог ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Будь-яких доказів, вчинення ОСОБА_1 правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, інспектором не додано до постанови та не зазначено про їх наявність у оскаржуваній постанові.

Статтею 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах по деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про Національну поліцію", у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Суд приходить до переконання, що висновки відповідача про наявність в діях ОСОБА_1 адміністративного правопорушення зроблені без всебічного, повного і об'єктивного дослідження всіх обставин та доказів, а отже постанова серії НК №264959 від 10.07.2018р винесена упереджено, не об'єктивно та передчасно.

Судом встановлено, що постанова у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК №264959 від 10.07.2018р не відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, оскільки у ній зазначений опис обставин, установлених при розгляді справи, який не відповідає формулюванню вимог правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ №1306 від 10.10.2001 року, а саме: в постанові відповідач зазначає, що ОСОБА_1 порушив розділ 34 п.1.1 д.2 ПДР, в той час, коли в ПДР, а саме в розділі 34 "Дорожня розмітка" додатку 2 до Правил дорожнього руху у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 11.02.2013 №111 в пункті "1.1 зазначено, що горизонтальна розмітка має таке значення: 1.1 (вузька суцільна лінія) - поділяє транспортні потоки протилежних напрямків і позначає межі смуг руху на дорогах; позначає межі проїзної частини, на які в'їзд заборонено; позначає межі місць стоянки транспортних засобів, майданчиків для паркування і край проїзної частини доріг, не віднесених за умовами руху до автомагістралей". Тобто вказаний пункт ПДР України не є забороняючим, а лише визначає значення горизонтальної розмітки 1.1.

Відповідно ст. 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості, зокрема про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис. Так, в оскаржуваній постанові не наведено належних та допустимих доказів, які підтверджували б вчинення ОСОБА_1 порушення вимоги дорожньої розмітки 1.1 (біла суцільна лінія), чим останній порушив п.34 ПДР України, чим скоїв правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Суд зазначає, що кваліфікація правопорушення суперечить фактичним обставинам справи, оскільки зі змісту оскаржуваної постанови та обставин справи, викладених позивачем у позовній заяві, вбачається, що ОСОБА_1, керуючи автотранспортним засобом MITSUBISHI-LANCER д.р.н. НОМЕР_1 на автодорозі М-198, 125 км зайняв ліву частину смуги, тому що наздоганяв трактор, який рухався зі швидкістю близько 20 км/год, причому розмітка на дорозі була або відсутня, або з перериванням, через частковий ремонт дороги, а права частина дороги була в суцільних вибоїнах.

Відповідно до пункту 11.3 Правил дорожнього руху України - На дорогах із двостороннім рухом, які мають по одній смузі для руху в кожному напрямку, за відсутності суцільної лінії дорожньої розмітки чи відповідних дорожніх знаків виїзд на смугу зустрічного руху можливий лише для обгону та об'їзду перешкоди або зупинки чи стоянки біля лівого краю проїзної частини в населених пунктах у дозволених випадках, при цьому водії зустрічного напрямку мають перевагу.

Пункт 1.1 частини 1 ст.34 ПДР України вказує(вузька суцільна лінія) поділяє транспортні потоки протилежних напрямків і позначає межі смуг руху на дорогах; позначає межі ділянок проїзної частини, на які в'їзд заборонено; позначає межі місць для стоянки транспортних засобів, майданчиків для паркування і край проїзної частини доріг, не віднесених за умовами руху до автомагістралей.

Лінію перетинати забороняється. Якщо цією лінією позначено місце стоянки або край проїзної частини, суміжний з узбіччям, то лінію перетинати дозволяється. Як виняток, за умови забезпечення безпеки дорожнього руху, дозволяється перетинати дану лінію для об'їзду нерухомої перешкоди, розміри якої не дають змоги здійснити її безпечний об'їзд, не перетинаючи цю лінію, а також обгону поодиноких транспортних засобів, що рухаються із швидкістю менше 30 км/год.

Відповідно до ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно положень ч. 1,2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Рішення суб'єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим та не може базуватися на припущеннях та неперевірених фактах.

При винесені постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, інспектором не було встановлено всіх фактичних даних справи, не у повному обсязі досліджені обставини справи, не з'ясовано, чи було вчинено адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 245 КАС України, при вирішенні справи по суті суд може задовольнити адміністративний позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.

Згідно ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб'єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Фактичні дані, які містяться в постанові про адміністративне правопорушення не дають можливості встановити наявність порушення позивачем вимог Правил дорожнього руху і, відповідно, наявність адміністративного правопорушення. Зважаючи на те, що відповідач в судове засідання не з'явився, не надав суду жодних належних та допустимих доказів на спростування обставин зазначених у позові, а отже суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення є недоведеною.

Враховуючи недоведеність правомірності винесеної поліцейським постанови про адміністративне правопорушення, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають до задоволення.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в разі відсутності складу адміністративного правопорушення.

Керуючись статтями 2, 3, 72, 241, 242, 286 КАС України, суд,-

В И Р I Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Інспектора сектору реагування Рожищенського ВП Ківерцівського ВП ГУНП у Волинській області ст.л-нта поліції Хазанюка Івана Вікторовича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Скасувати постанову серії НК №264959 від 10.07.2018р по справі про адміністративне правопорушення, винесену інспектором сектору реагування Рожищенського ВП Ківерцівського ВП ГУНП у Волинській області ст.л-нта поліції Хазанюком І.В. про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, а справу про адміністративне правопорушення закрити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Позивач - ОСОБА_1, ІПН НОМЕР_2, адреса проживання: АДРЕСА_1.

Відповідач - Інспектор сектору реагування Рожищенського ВП Ківерцівського ВП ГУНП у Волинській області ст.л-нта поліції Хазанюк І.В., юридична адреса: вул. Незалежності, 93, м. Рожище, Волинської області.

Повне рішення складено 08.11.2018

Суддя Рівненського міського суду Н.Г. Кучина