Справа № 201/11877/18
Суддя: Антонюк О. А.
Дата ухвалення: 2018-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

провадження 2-а/201/237/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2018 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

в складі головуючого

судді Антонюка О.А.

за участі секретаря - Дашкевич Х.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро адміністративну справу за позовом Головного Управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області до громадянина Алжиру ОСОБА_2 про продовження строку затримання у пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, -

ВСТАНОВИВ:

Головне Управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області звернулося до суду з адміністративним позовом до громадянина Алжиру ОСОБА_2 про продовження строку затримання у пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

В обґрунтування своїх позовних вимог, позивач в позовній заяві просить продовжити строк затримання у ПТПІ та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, громадянина Алжиру ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, терміном на шість місяців з 07.11.2018 року.

Як витікає з матеріалів справи представник позивача на позові наполягає та просить його задовольнити, справу слухати без його участі, також вбачається, що відповідач позов не визнає та в його задоволенні просить відмовити в повному обсязі.

Згідно із частиною 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

За правилами частини сьомої статті 5 КАС України іноземці та особи без громадянства користуються в Україні таким самим правом на судовий захист, що і громадяни України.

Згідно з ч. 4 ст. 46 Кодексу адміністративного судочинства України іноземці чи особи без громадянства можуть бути відповідачами за адміністративним позовом суб'єкта владних повноважень про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства.

Відповідно до статей 9, 29 Загальної декларації прав людини (1948 року) та ст. 9 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права (1966 року) ніхто не може зазнавати безпідставного арешту, затримання або вигнання, а при здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати лише таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання та поваги прав і свобод інших людей, а також забезпечення справедливих вимог моралі, суспільного порядку і загального добробуту.

Статтею 5 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (із змінами і доповненнями) від 04.11.1950 р., ратифікованою Верховною Радою України 17.07.1997 р., задекларовано право кожного на свободу та особисту недоторканість, за винятком певних випадків, зокрема, коли здійснюється законний арешт або затримання з метою запобігання її недозволеному в'їзду в країну чи особи, щодо якої провадяться процедури депортації або екстрадиції.

Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, порядок їх в'їзду в Україну та виїзду з України визначається Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства в'їжджають в Україну за наявності визначеного цим Законом чи міжнародним договором України паспортного документа та одержаної у встановленому порядку візи, якщо інше не передбачено законодавством чи міжнародними договорами України. Це правило не поширюється на іноземців та осіб без громадянства, які перетинають державний кордон України з метою визнання їх біженцями або особами, які потребують додаткового або тимчасового захисту чи отримання притулку.

Статтею 30 ч. 1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22.09.2011 р. передбачено, що центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятиметься від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

Дослідивши матеріали даної адміністративної справи, оцінивши надані і добуті докази, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню.

Як встановлено в судовому засіданні та підтверджується матеріалами справи, громадянин Алжиру ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1. Паспорт № НОМЕР_1, виданий 08 листопада 2011 року, MINISTRI OF JUSTICE, терміном дії до 24.11.2015 року, прибув на територію України 08 квітня 2014 року через КПП «Бориспіль» в приватних справа, також встановлено, що 07.11.2017 року о 10-00 годині в ході проведення Соборним РВВ у м. Дніпрі ГУ ДМС України в Дніпропетровській області заходів по протидії нелегальній міграції за участю співробітників Національної поліції України, було виявлено громадянина Алжиру ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 у районі проспекту Гагаріна міста Дніпра. Громадянин Алжиру ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, проживав без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1. Крім того, громадянин Алжиру ОСОБА_2 вчасно не покинув територію України, в зв'язку з відсутністю коштів на квиток, а також, у зв'язку з тим що не зміг продовжити дію свого національного паспорту, термін дії якого скінчився 24.11.2015 року.

На підставі відміток в паспорті громадянина Алжиру ОСОБА_2, співробітниками Соборного РВ у м. Дніпрі ТУ ДМС України в Дніпропетровській області було виявлено, що 03.04.2017 року за порушення правил перебування на території України відносно громадянина Алжиру ОСОБА_2, Чечелівським РВ у м. Дніпрі Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області було прийнято рішення про примусове повернення з території України, яким Відповідача було зобов'язано залишити територію України в термін до 02 травня 2017 року.

Відповідно до інформації Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України (вих. №0.64М8029/0/15~17 від 02.06.2017) громадянин Алжиру ОСОБА_2 (ОСОБА_2), територію України не покинув.

07.11.2017 року за порушення правил перебування іноземців на території України та невиконання рішення про примусове повернення з України відносно громадянина Алжиру ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, Соборним РВ у м. Дніпрі ГУДМС України в Дніпропетровській області було складено протокол про адміністративне порушення ПР МДН 103508 за частиною першою статті 203 КУпАП «Порушення іноземцями та особами без громадянства правил перебування в Україні і транзитного проїзду через територію України». Постановою Соборного РВ у м. Дніпрі ГУДМС України в Дніпропетровській області від 07.11,2017 року на громадянина Алжиру ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 850 грн. на користь держави.

Враховуючи, що кошти для повернення до країни походження у громадянина Алжиру ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, відсутні, на території України він знаходиться незаконно, підстав для продовження терміну перебування в Україні не має, відсутні документи, що ідентифікують особу (термін дії національного паспорту номер НОМЕР_1, виданий 08.11.2011 року, MINISTRI OF JUSTICE, терміном дії до 24.11.2015 року, закінчився), у зв'язку з чим територію України добровільно не покине, керуючись ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22.09.2011 та п. 1.8. Інструкції «Про порядок про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства», затвердженою наказом МВС України, Адміністрації державної прикордонної служби України, Служби безпеки України від 23.04.2012 року № 353/271/150, Головним управлінням Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області було подано позовну заяву про затримання та видворення за межі України в примусовому порядку громадянина Алжиру ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2.

14 листопада 2017 року постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська по справі № 201/16664/17 адміністративний позов Головного управління ДМС України в Дніпропетровській області до громадянина Алжиру ОСОБА_2, про затримання та видворення за межі України в примусовому порядку було задоволено. Суд постановив: Примусово видворити за межі території України громадянина Алжиру ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2. Затримати та помістити до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України громадянина Алжиру ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 строком до 07 травня 2018 року з метою забезпечення примусового видворення.

Також встановлено, що рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 02 травня 2018 року продовжено строк затримання громадянина Алжиру ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, терміном на шість місяців, починаючи з 07 травня 2018 року. Звернуто рішення суду до негайного виконання.

Судом також встановлено, що під час перебування в Чернігівському пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні відповідач звернувся з заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту тап останньому було видано відповідну довідку №008686.

16 липня 2018 року та 13 вересня 2018 року Головним управлінням ДМС України в Дніпропетровській області на адресу Посольства Алжиру в України, яке розташоване м. Київ, вул. Звіринецька, 76, в якому просило здійснити ідентифікацію особи громадянина Алжиру ОСОБА_2 та видачі йому документа для перетину кордону для здійснення примусового видворення з території України, але відповіді до цього часу Головне управління ДМС України в Дніпропетровській області не отримала.

Судом також встановлено, що під час перебування в Чернігівському пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні відповідач звернувся з заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту тап останньому було видано відповідну довідку №008686.

Відповідно до частини 4 статті 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22.09.2011р. №3773-УІ іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі території України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більше як вісімнадцять місяців.

У разі звернення особи під час її перебування в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, вона продовжує перебувати в зазначеному пункті до остаточного прийняття рішення за заявою.

Згідно ч. 1 ст. 289 КАС України, за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилитиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик її втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальним органом чи підрозділом, органом охорони державного кордону або Служби безпеки України подається до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні,

Частиною 11 статті 289 Кодексу адміністративного судочинства встановлено, що строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, цей строк може бути продовжений, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Про продовження строку затримання не пізніш як за п'ять днів до його закінчення орган (підрозділ), за клопотанням якого затримано іноземця або особу без громадянства, кожні шість місяців подає відповідний адміністративний позов. У такому позові зазначаються дії або заходи, що вживалися органом (підрозділом) для ідентифікації іноземця або особи без громадянства, забезпечення виконання рішення про примусове видворення (реадмісію) або для розгляду заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні.

Умовами, за яких неможливо забезпечити примусове видворення, є: відсутність співпраці з боку іноземця або особи без громадянства під час процедури його ідентифікації; неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи.

Згідно Інструкції про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 353/271/150 від 23.04.2012р. та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 21.05.2012р. за № 806/21119, контроль за правильним і своєчасним виконанням рішення про примусове повернення або рішення про примусове видворення іноземця покладається на територіальні органи, територіальні підрозділи ДМС, органи охорони державного кордону та органи СБУ, які приймали або ініціювали такі рішення.

Рішення суду про примусове видворення іноземця виконується органом або підрозділом, який його ініціював.

Пунктом 3 частини 2 статті 371 КАС України встановлено, що суд, який ухвалив рішення, за заявою учасників справи або з власної ініціативи може ухвалою в порядку письмового провадження або зазначаючи про це в рішенні звернути до негайного виконання рішення про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства.

Отже, за встановленого судом, позивач просить суд продовжити строк затримання гр. Алжиру ОСОБА_2 терміном на 6 місяці у зв'язку з неодержанням інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи.

Оцінюючи дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає їх належними, допустимими та достатніми для прийняття рішення у справі по суті.

Аналізуючи встановлені в судовому засіданні фактичні обставини в контексті наведених вище норм адміністративного законодавства, суд приходить до висновку про доведеність та обґрунтованість позовних вимог Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області до громадянина Алжиру ОСОБА_3 про продовження строку затримання з метою ідентифікації та перебування в ПТПІ.

З огляду на те, що рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 02 травня 2018 року було встановлено строк перебування відповідача у пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні до 07 листопада 2018 року, то строк затримання громадянина Алжиру ОСОБА_2 підлягає подовженню терміном на шість місяців починаючи з 07.11.2018 року.

Враховуючи вище викладене та зазначене не може суд прийняти до уваги можливі заперечення відповідача проти позову, оскільки вони спростовуються вищенаведеним і нічим об'єктивно не підтверджуються.

При таких обставинах суд вважає, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, ґрунтуються на законі і підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до положень ч. 19 ст. 289 КАС України за подачу позовних заяв, передбачених даною статтею, судовий збір не справляється, а отже підстав для розподілу витрат пов'язаних з розглядом справи не має, оскільки вони сторонами не були понесені.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 5, 9, 72-77, 90, 229, 241, 246, 289 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Головного Управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області до громадянина Алжиру ОСОБА_2 про продовження строку затримання у пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні - задовольнити.

Продовжити строк затримання у пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, громадянина Алжиру ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, терміном на шість місяців, починаючи з 07 листопада 2018 року.

Звернути рішення суду до негайного виконання.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Третього апеляційного адміністративного суду в апеляційному окрузі.

Оскарження рішення не зупиняє його негайного виконання.

Суддя О.А Антонюк