Справа № 405/2115/18
Суддя: Іванова Л. А.
Дата ухвалення: 2018-05-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 405/2115/18
Провадження №2-а/405/61/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 травня 2018 року Ленінський районний суд м. Кіровограда у складі:

головуючого судді Іванової Л.А.

при секретарі Береді Я.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кропивницькому адміністративну справу № 405/2115/18 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора патрульної поліції роти № 3 батальйону УПП лейтенанта поліції ОСОБА_2, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_3 патрульної поліції в м. Кропивницький ДПП про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Ленінського районного суду м. Кіровограда з адміністративним позовом до відповідача інспектора патрульної поліції роти № 3 батальйону лейтенанта поліції ОСОБА_2, в якому просив скасувати постанову серія ВР № 124984 від 27.03.2018 року про притягнення його (позивача) до адміністративної відповідальності за ч. 6 ст. 121 КУпАП, винесену відповідачем інспектором патрульної поліції роти № 3 лейтенантом поліції ОСОБА_2

На обґрунтування позову позивач зазначив, що 27 березня 2018 року інспектором патрульної поліції роти № 3 батальйону УПП лейтенантом поліції ОСОБА_2 було винесено постанову серії ВР №124984 про притягнення його (позивача) до адміністративної відповідальності за ч.6 ст.121 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 170 грн., відповідно до змісту якої номерний знак на транспортному засобі, яким він (позивач) керував, закритий іншим предметом.

Позивач вважає, що вказана постанова є незаконною та такою, що підлягає скасуванню, у звязку з тим, що 27.03.2018 року о 14 год. 35 хв. відповідач зупинив його (позивача) автомобіль за адресою вул. Академіка Тамма, 4 та звинуватив його (позивача) в тому, що номерний знак його (позивача) автомобіля закритий іншим предметом, при цьому, після висловлювання відповідачем звинувачень, він (позивач) вийшов із належного йому автомобіля, оглянув номерний знак, який, в свою чергу, був чистим та дав змогу чітко визначити символи номерного знаку з відстані, вказаної в п. 2.9 ПДР України, однак відповідач - інспектор патрульної поліції роти № 3 батальйону лейтенанта поліції ОСОБА_2 27.03.18 року о 14 год. 35 хв., за тією ж адресою, а саме: вул. Академіка Тамма, 4 виніс постанову про притягнення його (позивача) до адміністративної відповідальності за ч. 6 ст.121 КУпАП, при цьому, відповідно до положень ст. 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, в свою чергу, словосполучення «на місці вчинення правопорушення» та «за місцем його вчинення» - не є тотожними та мають різне цільове спрямування, зокрема, словосполучення "за місцем його вчинення" застосоване у положенні частини 1 статті 276 Кодексу, за якою "справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення", вказує на місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення у межах його територіальної юрисдикції згідно з адміністративно-територіальним устроєм України, що в даному випадку є ОСОБА_3 патрульної поліції м. Кропивницький, яке знаходиться за адресою: м. Кропивницький, вул. Панфіловців, 22, однак відповідач, в порушення вимог вказаної статті, розглянув справу за місцем зупинки транспортного засобу, чим порушив його (позивача) права.

Окрім того, позивач зазначив, що відповідач, розглянувши справу на місці зупинки транспортного засобу, порушив положення ст. 245 КУпАП щодо всебічного, повного та обєктивного зясування обставин справи, а також він (позивач) не мав можливості в повному обсязі скористатися правами, передбаченими ст. 268 КУпАП, враховуючи, що зазначені положення є законодавчими гарантіями обєктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення, реалізація яких можлива лише у разі, якщо особі буде надано достатній період часу для підготовки до розгляду справи, пошуку адвоката, ознайомлення з матеріалами справи тощо.

Також позивач зазначив, що в порушення вимог ст. 279 КУпАП будь-якої підготовки до розгляду справи не було, як і не було оголошено посадову особу, яка розглядає справу.

З огляду на зазначене, позивач просив скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ВР № 124984 від 27.03.2018 року, якою його (позивача) притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 6 ст. 121 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 170 грн. 00 коп.

Ухвалою суду від 17 квітня 2018 року відкрито провадження по справі та призначено справу до судового розгляду, а також залучено до участі у даній справі третю особу без самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_3 патрульної поліції в м. Кропивницький ДПП.

Відповідно до ч. 5 ст. 257 КАС України справу розглянуто в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідач інспектор патрульної поліції роти № 3 батальйону УПП лейтенант поліції ОСОБА_2 повідомлений про час, дату та місце судового розгляду справи, подав до суду відзив на позов за вх. № 10967 від 02.05.2018 року, в якому позовні вимоги позивача ОСОБА_1 не визнав в повному обсязі, заперечував щодо задоволення позову, зазначивши на обґрунтування заперечень, що згідно Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС від 07.11.2015 № 1395 справа про?адміністративне правопорушення розглядається на місці вчинення адміністративного правопорушення. Постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, пятою і шостою статті 121, статтями 121-1,121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125. 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1. частинами шостою і одинадцятою статті 133-1. частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» від 14.07.2015 року № 596-УІІІ статтю 258 було доповнено новою частиною такого змісту: «Протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі».

Відповідно до ч.2 ст.258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Крім того, відповідно до пункту 4 наказу МВС «Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» від 07.11.2015 року № 1395 встановлено, що у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст.283 КУпАП, без складання відповідного протоколу.

Правила дорожнього руху відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах Правил дорожнього руху. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Крім того, вказав, що 27.03.2018 року при здійсненні патрулювання екіпажем ним (відповідачем) спільно із його напарником, було зафіксовано факт адміністративного правопорушення, а саме гр. ОСОБА_1, керував транспортним засобом ВАЗ 210994-20 державний номерний знак НОМЕР_1, в м. Кропивницькому по вул. Ак. Тамма 82, із номерним знаком, закритим іншими предметами, що не дає змогу чітко визначити символи номерного знаку з відстані 20 метрів, чим порушив п.п. 2.9 «в» Правил дорожнього руху України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.6 ст.121 КУпАП. З огляду на викладене, відповідач вважає, що оскаржувана позивачем постанова є правомірною, винесена з додержанням вимог чинного законодавства, зокрема, у відповідності до вимог Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395, більш того, при винесені постанови позивачу були розясненні його права і обовязки, передбачені ст. 268 КУпАП та ст.63 Конституції України.

Зваживши обставини, викладені в позовній заяві, враховуючи поданий відповідачем відзив на позов, дослідивши письмові докази у справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 27.03.2018 року інспектором патрульної поліції роти № 3 батальйону УПП лейтенанта поліції ОСОБА_2 винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ВР № 124984, згідно з якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 121 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 170 грн. 00 коп.

Постанова мотивована тим, що 27.03.2018 року о 14 год. 35 хв. в м. Кропивницький, по вул. Академіка Тамма, 4, керуючи автомобілем ВАЗ 210994-20, державний номерний знак НОМЕР_1, керував транспортним засобом з номерним знаком, закритим іншим предметом, чим порушив п.п. 2.9 «в» Правил дорожнього руху України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 6 ст.121 КУпАП.

Правомірність та законність прийнятого суб'єктом владних повноважень рішення у формі постанови оскаржується позивачем.

Частина 6 ст. 121 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування водієм транспортним засобом, не зареєстрованим або не перереєстрованим в установленому порядку, його експлуатація без номерного знака або з номерним знаком, що не належить цьому засобу чи не відповідає вимогам стандартів, або з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, закритим іншими предметами, у тому числі з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, чи забрудненим, що не дозволяє чітко визначити символи номерного знака з відстані двадцяти метрів, перевернутим чи неосвітленим.

Відповідно до п. 2.9 (в) ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обовязковість її проведення, а також без номерного знака або з номерним знаком, що, зокрема, закритий іншими предметами чи забруднений, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м., тобто, зазначеною нормою передбачена заборона водіям закривати номерний знак іншими предметами, якщо це не дає змоги чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Статтею 245 КУпАП визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Виходячи із норм, викладених в ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. При розгляді справи щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає саме на суб'єкта владних повноважень обов'язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.

У таких справах субєкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин (абз. 2 ч. 2 ст. 77 КАС України).

Відповідно до ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

При цьому, судом не приймаються до уваги доводи позивача про те, що розгляд справи про адміністративне правопорушення слід було здійснювати відповідачем за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення, а не на місці зупинки транспортного засобу, виходячи з наступного.

При вирішенні спорів про правомірність розгляду органами Національної поліції справ про адміністративне правопорушення одразу після їх вчинення та складання постанов про притягнення до адміністративної відповідальності одразу після складення протоколу про адміністративне правопорушення на місці вчинення правопорушення, а також правомірність винесення органами Національної поліції постанови про накладення адміністративного стягнення без складання протоколу про адміністративне правопорушення у скороченому провадженні існують розбіжності.

Розбіжності виникли через різне розуміння змісту словосполучення "на місці вчинення правопорушення", використане в статті 258 КУпАП, якою встановлено випадки, коли протокол про адміністративне правопорушення не складається, а на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення, та словосполучення "за місцем його вчинення", вжитого в частині першій статті 276 цього Кодексу, яка визначає місце розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Зазначену проблему аналізував Конституційний Суд України у своєму рішенні від 26.05.2015 № 5-рп/2015 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 КУпАП.

Так, у пункті 2.4 мотивувальної частини вказаного рішення зазначено, що підстав для ототожнення місця вчинення адміністративного правопорушення з місцем розгляду справи про таке правопорушення немає, а словосполучення "на місці вчинення правопорушення" і "за місцем його вчинення", які містяться у статтях 258, 276 Кодексу, мають різне цільове спрямування і різний правовий зміст. Зокрема, словосполучення "за місцем його вчинення", застосоване у положенні частини першої статті 276 Кодексу, за якою "справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення", вказує на місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення у межах його територіальної юрисдикції згідно з адміністративно-територіальним устроєм України. Таким чином, Конституційний Суд України дійшов висновку, що словосполучення "за місцем його вчинення", яке міститься в положенні частини першої статті 276 Кодексу, визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Тому, винесення постанов у справі про адміністративне правопорушення, уповноваженими на те особами одразу після складення протоколу про адміністративне правопорушення на місці вчинення правопорушення, у справах про притягнення до адміністративної відповідальності, де КУпАП не передбачено процедуру скороченого провадження, є неправомірним і призводить до порушення прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статті 268 КУпАП, зокрема право користуватися юридичною допомогою адвоката, заявляти клопотання, подавати докази по справі тощо.

Разом із тим, слід враховувати, що Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху" від 14.07.2015 № 596-VIII, який був прийнятий після винесення рішення Конституційним Судом України 26.05.2015 по справі № 5-рп/2015, внесено зміни до ст. 258 КУпАП та передбачено скорочене провадження у справах про адміністративне правопорушення у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, а саме відсутність необхідності складати адміністративний протокол, застосовується і до правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції.

Скорочене провадження у справах про зазначені адміністративні правопорушення передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення. Застосування посадовою особою процедури скороченого провадження в інших випадках, які не визначені законом, тобто розгляд справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення, а не за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про таке правопорушення, призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статтях 257, 268, 277, 278, 279, 280 КУпАП.

Крім того, в мотивувальній частині вказаного рішення Конституційний Суд України зазначив, що у частинах 1, 2 ст. 258 Кодексу визначено випадки, коли протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення, якщо особа не оспорює допущеного нею порушення і адміністративного стягнення, що на неї накладається, а розмір штрафу не перевищує передбаченого у Кодексі неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом.

Разом з тим, зміни до ст.258 КУпАП, якими надано можливість працівникам Національної поліції не складати протоколи про адміністративні правопорушення, та Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 № 1395, якою урегульовано порядок оформлення адміністративних правопорушень саме у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, набрали чинності пізніше, ніж було прийняте вищевказане рішення Конституційного Суду України.

Таким чином, приписи рішення Конституційного Суду України по справі № 5-рп/2015 від 26.05.2015 року повинні застосовуватись з урахуванням законодавчих змін, що відбулися у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, внесених Законом України від 14.07.2015 № 596-VІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення дорожнього руху» та вищевказаною Інструкцією.

Згідно з ч. 4 ст. 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст. 283 КУпАП. Частина друга ст. 258 КУпАП передбачає, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до Національної поліції. Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту (в тому числі ч.6 ст. 121 КУпАП). Частиною 5 ст. 258 КУпАП не передбачені винятки щодо необхідності складання протоколу за правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху у разі заперечення особи щодо встановленого порушення.

При цьому, суд, не заперечуючи наявності у працівників органів Національної поліції, і, зокрема, відповідача - інспектора патрульної поліції роти № 3 батальйону УПП лейтенанта поліції ОСОБА_2 повноважень щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення на місці вчинення та винесення постанови про адміністративне правопорушення без складення протоколу, вважає що правопорушення (у разі його вчинення) повинно бути належним чином зафіксоване.

Більш того, відсутність протоколу про адміністративне правопорушення повинно компенсуватись іншими належними та допустимими доказами вчинення правопорушення, оскільки протокол є не лише засобом фіксації вчинення правопорушення, а й доказом дотримання (недотримання) посадовою особою, яка його складає, процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі за ч. 6 ст. 121 КУпАП, відбувається в скороченому вигляді, а саме: фіксація адміністративного правопорушення і накладення адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення.

Поряд з цим, з матеріалів справи вбачається, що в якості доказу скоєння позивачем правопорушення, відповідачем надано відео-файли, які містяться на цифровому носії інформації DVD-R диск, та на яких зафіксовано процедуру оформлення адміністративного правопорушення, а не сам факт скоєння правопорушення, зокрема, відповідачем не надано належних доказів на підтвердження того, що номерний знак на транспортному засобі, яким керував позивач був закритий іншим предметом, та яким саме, що не дає змоги визначити символи номерного знака з відстані 20-ти метрів.

З огляду на зазначене, беручи до уваги твердження позивача про те, що він, керуючи 27.03.2018 року транспортним засобом ВАЗ 310994-20, номерний знак НОМЕР_1, м. Кропивницький, вул. Академіка Тама, не порушував п. 2.9 (в) ПДР України, при цьому, зазначені твердження позивача не спростовані відповідачем як у винесеній останнім постанові відносно позивача, так і шляхом надання суду належних та допустимих доказів на обґрунтування твердження відповідача щодо неможливості визначити символи номерного знаку з відстані 20-ти метрів, суд приходить до висновку, що постанова серії ВР № 124984 від 27.03.2018 року в справі про адміністративне правопорушення, винесена суб'єктом владних повноважень інспектором патрульної поліції роти № 3 батальйону УПП лейтенанта поліції ОСОБА_2, не містить достатніх та беззаперечних доказів порушення позивачем ОСОБА_1 вимог п.2.9 (в) ПДР України, а саме: керування транспортним засобом, номерний знак якого закритий іншим предметом, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 метрів, та, як наслідок, вчинення ним (позивачем) адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 6 ст. 121 КУпАП, більш того, вина позивача не підтверджується будь-якими іншими, передбаченими процесуальним законом, зокрема, ст. 251 КУпАП, доказами.

Як наслідок, судом не встановлено, з яких саме міркувань виходив відповідач інспектор патрульної поліції роти № 3 батальйону УПП лейтенанта поліції ОСОБА_2, визнаючи позивача винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 121 КУпАП, та у порушенні ним вимог п. 2.9 (в) ПДР України, а саме, яким чином давав оцінку та досліджував обставини, на підставі яких прийшов до висновку та виніс постанову по справі про адміністративне правопорушення, притягнувши позивача до адміністративної відповідальності за ч. 6 ст.121 КУпАП, у зв'язку з чим та за наведених вище обставин суд дійшов висновку про обґрунтованість твердження позивача про безпідставність винесеної відносно нього постанови і накладення адміністративного стягнення за відсутності в його діях складу зазначеного адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що відповідачем при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 не проведено всебічного, повного та обєктивного зясування всіх обставин справи, на підставі чого адміністративний позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню, постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ВР № 124984 від 27.03.2018 року відносно ОСОБА_1, як така, що винесена суб'єктом владних повноважень інспектором патрульної поліції роти № 3 батальйону УПП лейтенанта поліції ОСОБА_2, в порушення вимог ст.ст. 245, 251, 280, 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення, підлягає скасуванню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 5, 6, 9, 72, 77, 132, 139, 241, 242, 244, 245, 246, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України №2147-VIII від 03 жовтня 2017 року, ч. 6 ст. 121, ст.ст. 251, 254, 256,283, 288, 289 Кодексу України про адміністративні правопорушення, Правилами дорожнього руху України, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України №106 від 10 жовтня 2001 року, суд,-

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора патрульної поліції роти № 3 батальйону УПП лейтенанта поліції ОСОБА_2, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_3 патрульної поліції в м. Кропивницький ДПП про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ВР № 124984 від 27 березня 2018 року, винесену інспектором патрульної поліції роти № 3 батальйону УПП лейтенантом поліції ОСОБА_2, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 6 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 170 грн. 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження з підстав, передбачених ч.ч.2, 3 ст.295 КАС України.

Апеляційна скарга подається до суду апеляційної інстанції, яким є Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд, через Ленінський районний суд м. Кіровограда.

Суддя Ленінського

районного суду

м. Кіровограда ОСОБА_4