Справа № 826/9369/18
Суддя: Епель Оксана Володимирівна
Дата ухвалення: 2018-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий суддя у першій інстанції: Чудак О.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2018 року Справа № 826/9369/18

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Епель О.В.,

суддів: Губської Л.В., Степанюка А.Г.,

за участю секретаря Лісник Т.В.,

представника позивача Фокіна С.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Інженерно-виробнича компанія «ЛЕОКОН ГРУПП» на ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від 27 липня 2018 року у справі

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю

«Інженерно-виробнича компанія «ЛЕОКОН ГРУПП»

до Державної фіскальної служби України

про визнання протиправним та скасування рішення,

зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Інженерно-виробнича компанія «ЛЕОКОН ГРУПП» (далі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Державної фіскальної служби України (далі - відповідач) про:

- визнання протиправним та скасування рішення Комісії ДФС України, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації від 21.12.2017 р. № 456094/38185962;

- зобов'язати ДФС України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну №2 від 17.11.2017 р.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 27 липня 2018 року позовну заяву було повернуто позивачу у зв'язку з пропуском строку звернення до суду.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати зазначену ухвалу суду та направити справу до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі, посилаючись на те, що строк оскарження рішення про відмову в реєстрації податкової накладної становить 1095 днів, не залежно від того, чи скористалася особа своїм правом на досудове врегулювання спору, а також, що строки, визначені у ст. 102 Податкового кодексу України, застосовуються не лише щодо оскарження податкового повідомлення-рішення, а й щодо оскарження будь-якого рішення податкового органу.

З цих та інших підстав апелянт вважає, що оскаржувана ним ухвала суду прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання про повернення позовної заяви.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду - без змін з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 21.12.2017 р. Комісією ДФС України, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації (далі - Комісія), прийнято рішення № 456094/38185962, яким позивачу відмовлено в реєстрації податкової накладної від 17.11.2017 р. № 2.

Зазначене рішення Комісії позивачем було оскаржено в адміністративному досудовому порядку до ДФС України, скарга була прийнята та зареєстрована ДФС України 27.12.2017 р. за № 83624/6.

Комісією ДФС з розгляду скарг прийнято рішення від 04.01.2018 р. № 1321/38185962, яким скаргу ТОВ «ІВК «ЛЕОКОН ГРУП» залишено без задоволення, а рішення Комісії - без змін.

15.06.2018 р. позивач звернувся до суду з позовом у цій справі.

Судова колегія встановила, що постановляючи ухвалу про повернення позовної заяви, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем пропущено строк звернення до суду з позовом у цій справі та не наведено поважних причин для його поновлення.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Спірні правовідносини регулюються Конституцією України, Кодексом адміністративного судочинства України (далі - КАС України), Податковим кодексом України (далі - ПК України).

Так, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 56.18 статті 56 ПК України передбачено, що з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення.

Процедура адміністративного оскарження вважається досудовим порядком вирішення спору.

Згідно з п. 102.1 ст. 102 ПК України контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов'язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов'язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов'язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов'язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

У ч.ч. 1, 2, 4 ст. 122 КАС України у редакції, чинній на момент прийняття судом першої інстанції рішення у цій справі, визначено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, або законом визначена обов'язковість досудового порядку вирішення спору, то для звернення до адміністративного суду встановлюється тримісячний строк, який обчислюється з дня вручення позивачу рішення за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб'єкта владних повноважень.

Якщо рішення за результатами розгляду скарги позивача на рішення, дії або бездіяльність суб'єкта владних повноважень не було прийнято та (або) вручено суб'єктом владних повноважень позивачу у строки, встановлені законом, то для звернення до адміністративного суду встановлюється шестимісячний строк, який обчислюється з дня звернення позивача до суб'єкта владних повноважень із відповідною скаргою на рішення, дії або бездіяльність суб'єкта владних повноважень.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 123 КАС України в разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Отже, в разі використання позивачем досудового порядку вирішення спору адміністративним процесуальним законодавством регламентовано спеціальний строк оскарження до суду рішення суб'єкта владних повноважень, що обумовлено метою досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та дисциплінуванням учасників адміністративного судочинства щодо своєчасної реалізації їх права на захист.

При цьому, практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справи «Стаббігс на інші проти Великобританії», «Девеер проти Бельгії»).

У свою чергу, в рішенні Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. по справі «Смірнова проти України» визначено, що нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.

Відповідно до ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» висновки ЄСПЛ є джерелом права.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів звертає увагу на те, що предметом судового оскарження ТОВ «ІВК «Леокон Групп» у даній справі є рішення Комісії ДФС про відмову в реєстрації податкової накладеної, тобто рішення податкового органу, для якого податковим законодавством передбачено можливість досудового врегулювання спору шляхом звернення 27.12.2017 р. зі скаргою до ДФС України і позивач таким правом скористався.

При цьому, колегія суддів встановила, що зазначена скарга була розглянута ДФС України і за результатами її розгляду прийнято рішення від 04.01.2018 р., яке позивачем отримано 10.01.2018 р., що також підтверджено представником позивача в судовому засіданні.

Таким чином, у даному випадку до звернення ТОВ «ІВК «Леокон Групп» з адміністративним позовом у цій справі застосовується тримісячний строк, який слід відраховувати з 10.01.2018 р. та останнім днем якого є 10.04.2018 р.

Отже, звернувшись з позовною заявою у цій справі до суду 15.06.2018 р., позивач пропустив вказаний строк та не навів жодних поважних причин його пропуску.

Водночас, суд апеляційної інстанції приймає до уваги та враховує, що ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 26.06.2018 р. про залишення позовної заяви без руху позивачу було надано можливість усунути виявлені судом недоліки його позову, зокрема звернутися до суду із заявою про поновлення пропущеного строку на подачу позову з наведенням відповідних поважних причин. Однак, позивачем поважних причин пропуску строку наведено не було.

Разом з тим, доводи апелянта про те, що строк оскарження рішення про відмову в реєстрації податкової накладної становить 1095 днів, не залежно від того, чи скористалася особа своїм правом на досудове врегулювання спору, а також, що строки, визначені у ст. 102 ПК України, застосовуються не лише щодо оскарження податкового повідомлення-рішення, а й щодо оскарження будь-якого рішення податкового органу, у даному випадку є необґрунтованими і до уваги колегією суддів не приймаються, з підстав, наведених вище.

Крім того, апеляційний суд зазначає, що визначення КАС України спеціального процесуального строку звернення з позовною заявою у разі використання позивачем процедури досудового оскарження не суперечить приписам ПК України, зокрема п. 56.18 ст. 56 та ст. 102, а встановлює чіткий порядок звернення до суду за наявності конкретних обставин.

Враховуючи вищевикладене та проаналізувавши всі доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вони не спростовують правильності висновків суду першої інстанції щодо пропуску позивачем строку звернення до суду та відсутності поважних причин для його поновлення.

Згідно зі ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга товариства з обмеженою відповідальністю «Інженерно-виробнича компанія «ЛЕОКОН ГРУПП» підлягає залишенню без задоволення, а ухвала Окружного адміністративного суду м. Києва від 27 липня 2018 року - без змін.

При цьому, оскільки судом апеляційної інстанції не здійснено зміни або скасування рішення суду, то відповідно до ст. 139 КАС України, понесені відповідачем та апелянтом у цій справі судові витрати перерозподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 229, 242-244, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Інженерно-виробнича компанія «ЛЕОКОН ГРУПП» - залишити без задоволення, а ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від 27 липня 2018 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Повний текст рішення, відповідно до ч. 3 ст. 243 КАС України, виготовлено 07 листопада 2018 року.

Головуючий суддя

Судді: