Справа № 826/15974/18
Суддя: Скочок Т.О.
Дата ухвалення: 2018-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

06 листопада 2018 року № 826/15974/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: головуючого судді Скочок Т.О., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Делівері»
до третя особаУправління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у м. Києві
про визнання протиправною бездіяльність, зобов'язання вчинити дії, -
В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Делівері» (далі також - позивач, ТОВ «Делівері») з позовом до старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві Коломойцева Костянтина Володимировича (далі також - відповідач, ст. державний виконавець Коломойцев К.В.), в якому просить: визнати протиправною бездіяльність відповідача за ВП №56995956; зобов'язати відповідача винести постанову про закінчення ВП №56995956 на підставі п. 9 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження».

В якості підстави для позову зазначено, що ст. державний виконавець Коломойцев К.В., на думку позивача, допустив протиправну бездіяльність в частині закінчення виконавчого провадження (ВП №56995956) за фактом повідомлення ТОВ «Делівері» державного виконавця про обставини виконання рішення суду у повному обсязі.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 23.10.2018 відкрито провадження у справі №826/15974/18 за вказаним позовом ТОВ «Делівері», залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, на стороні відповідача - Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у м. Києві (далі також - третя особа, ГУ ДСНС України у м. Києві) та дану справу призначено до судового розгляду у судовому засіданні.

02.11.2018 суд у судовому засіданні відповідно до ст. 48 Кодексу адміністративного судочинства України здійснив заміну відповідача на належного - Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві.

У цьому ж судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги повністю, з підстав та мотивів, що наведені у тексті позовної заяви, а представники відповідача та третьої особи - заперечували проти позову.

Свої усні заперечення проти позову представник відповідача мотивував відсутністю правових підстав для прийняття рішення (постанови) про закінчення виконавчого провадження, зокрема: ст. державний виконавець Коломойцев К.В. повідомив суд, що він не отримував від сторін виконавчого провадження інформації, що свідчить про фактичне виконання боржником (ТОВ «Делівері») рішення суду в повному обсязі згідно з виконавчим документом.

Крім того, відповідач подав до матеріалів справи копії матеріалів виконавчого провадження №56995956.

Третя особа також заперечувала проти задоволення позову, подавши до суду письмові пояснення щодо позову, в тексті якого також не підтвердила обставину фактичного виконання ТОВ «Делівері» в повному обсязі рішення суду у справі №826/15463/17, а саме - усунення порушень вимог законодавства у сфері пожежної та техногенної безпеки у повному обсязі, допущення яких, у свою чергу, стало підставою для застосування відповідних заходів реагування в судовому порядку.

В судовому засіданні 02.11.2018 підставі ч. 3 ст. 194 Кодексу адміністративного судочинства України суд ухвалив про подальший розгляд справи у порядку письмового провадження.

Розглянувши подані представниками учасників справи документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 26.04.2018 у справі №826/15463/17, яка залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 24.07.2018, позов Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у м. Києві задоволено повністю. Вирішено застосувати до ТОВ «Делівері» (, адреса: 01004, м. Київ, вул. Червоноармійська буд. 15/2) заходи реагування у вигляді зупинення експлуатації приміщень ТОВ «Делівері» () за адресою: вулиця Новокостянтинівська, 22/15 в Оболонському районі у м. Києві, до повного усунення порушень вимог законодавства у сфері пожежної та техногенної безпеки, шляхом опечатування (опломбування) та відімкнення від джерел живлення.

За даними Єдиного державного реєстру судових рішень вказане рішення суду від 26.04.2018 набрало законної сили 25.05.2018 та наразі в порядку апеляційного/касаційного оскарження не скасоване.

На виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 26.04.2018 у справі №826/15463/17 видано 11.06.2018 виконавчий лист.

Як вбачається з наданих відповідачем копій матеріалів виконавчого провадження №56995956, ст. державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві Коломойцевим К.В. за наслідками розгляду заяви ГУ ДСНС України у м. Києві про примусове виконання рішення було відкрите виконавче провадження №56995956 з виконання виконавчого листа №826/15463/17, виданого 11.06.2018, про що винесено відповідну постанову від 14.08.2018.

Також в рамках вказаного виконавчого провадження ст. державним виконавцем на адресу сторін виконавчого провадження (боржника - ТОВ «Делівері» та стягувача - ГУ ДСНС України у м. Києві) складено вимогу державного виконавця від 14.08.2018 №56995956/10, відповідно до якої останній, зокрема, вимагав від ТОВ «Делівері» 19.09.2018 о 10 год. Забезпечити державному виконавцеві та представникам ГУ ДСНС України у м. Києві доступ до джерел живлення з метою застосування заходів реагування у вигляді зупинення експлуатації приміщень за адресою: вул. Новокостянтинівська, 22/15 в Оболонському районі у м. Києві.

21.08.2018 ТОВ «Делівері» подало до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві заяву про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 9 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження». Дана заява позивача була мотивована тим, що, на думку ТОВ «Делівері» рішення суду було виконано ним в липні 2018 року у добровільному порядку. На підтвердження наведених обставин ТОВ «Делівері» подало разом з заявою про закінчення виконавчого провадження копії наступних документів: акта опечатування (опломбування) приміщення за адресою: м. Київ, Оболонський район, вул. Новокостянтинівська, 22/15, складений 31.07.2017 комісією у складі - присутніх голови правління ПрАТ «Легхарчопостачзбуд» Любченка М.В., генерального директора ТОВ «Делівері» Лакатош О.С.; акта приймання-передачі (повернення) до договору оренди №12-2018 від 01.04.2018, складеного та підписаного 31.07.2017 керівниками ПрАТ «Легхарчопостачзбуд» та ТОВ «Делівері» (за змістом цього акта ТОВ «Делівері», як орендар, передало, а ПрАТ «Легхарчопостачзбуд», як орендодавець, прийняло згідно з договором нежитлове приміщення площею 1000,00 кв.м.+260,00 кв.м. рампа, розташоване за адресою: м. Київ, вул. Новокостянтинівська, 22/15); листа ТОВ «Делівері» вих. №338-18 від 13.07.2018, адресованого ГУ ДСНС України у м. Києві з проханням відрядити представника Головного управління 31.07.2018 о 10 год. для участі в опечатуванні (опломбуванні) та відімкненні від джерел живлення нежитлового приміщення за адресою: м. Київ, Оболонський р-н, вул. Новокостянтинівська, 22/15; роздруківки фотозображень. Крім того, ТОВ «Делівері» повідомило орган державної виконавчої служби про те, що Товариство не являється власником нежитлового приміщення за адресою: м. Київ, Оболонський р-н, вул. Новокостянтинівська, 22/15, натомість власником такого приміщення є ПрАТ «Легхарчопостачзбуд». ТОВ «Делівері» користувалось зазначеним приміщенням на підставі договору оренди від 01.04.2018 №12-2018, що був розірваний 31.07.2018.

19.09.2018 ст. державним виконавцем Коломойцевим К.В. в присутності представників ТОВ «Делівері-Авто» Лакотоша А.М. та ГУДСНС України у м. Києві Ісаєнко Ю.О. за результатами виходу за адресою: м. Київ, вул. Новокостянтинівська, 22/15 був складений акт державного виконавця. В тексті даного акта від 19.09.2018 зафіксовано, що: в результаті виходу державного виконавця за описаною вище адресою останнім встановлено, що за цієї адресою зі слів представника ТОВ «Делівері-Авто» боржник - ТОВ «Делівері» господарську діяльність не здійснює та фактично не знаходиться. За вказаною адресою здійснює господарську діяльність ТОВ «Делівері-Авто», на підтвердження чого останнім надано копію договору оренди приміщення від 01.04.2018 №12-2018, укладеного між ПрАТ «Легхарчопостачзбуд», як орендодавцем, і ТОВ «Делівері-Авто», як орендарем.

01.11.2018 ст. державним виконавцем Коломойцевим К.В. складений ще один акт державного виконавця, в тексті якого державним виконавцем на підставі попереднього акта від 19.09.2018 встановлено, що рішення суду не виконано.

Копії зазначених вище договору оренди від 01.04.2018 №12-2018, укладеного між ПрАТ «Легхарчопостачзбуд» і ТОВ «Делівері-Авто», та акта приймання-передачі від 01.08.2018 за цим договором наявні у матеріалах виконавчого провадження №56995956. З текстів таких договору та акта приймання-передачі вбачається, що після укладення договору оренди від 01.04.2018 №12-2018, у платне строкове користування ТОВ «Делівері-Авто» починаючи з 1 серпня 2018 року було передане нежитлове приміщення площею 1000,00 кв.м.+260,00 кв.м. рампа, розташоване за адресою: м. Київ, вул. Новокостянтинівська, 22/15, - тобто, те саме приміщення, що попередньо зі слів представника перебувало в оренді ТОВ «Делівері», та як видно з наданих позивачем документів, - договору оренди з аналогічними реквізитами.

Розглядаючи справу по суті, суд виходить з наступного.

Частина 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII).

Відповідно до ст. 1 Закону №1404-VIII (у редакції чинній на час відкриття виконавчих проваджень та виникнення спірних у справі правовідносин), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною першою ст. 5 Закону №1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону №1404-VIII, примусовому виконанню підлягають рішення на підставі виконавчих листів, що видаються судами у передбачених законом випадках.

В силу вимог ст. 18 Закону №1404-VIII, на виконавця покладено обов'язок вживати передбачених цим Законом заходи щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Так, згідно з ч. 1 ст. 26 Закону №1404-VІІІ, виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Відповідно до ч. 5 ст. 26 Закону №1404-VІІІ виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов'язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

За змістом норм п. 9 ч. 1, ч. 2 ст. 39 Закону №1404-VIII виконавче провадження підлягає закінченню у разі, фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини.

Тобто, в силу наведених норм Закону підставою для винесення державним виконавцем постанови про закінчення виконавчого провадження є саме факт виконання рішення суду у повному обсязі, а не вибіркових його частин на розсуд боржника.

Дослідивши та проаналізувавши надані сторонами копії документів суд дійшов висновку про відсутність як у матеріалах виконавчого провадження, так і у матеріалах адміністративної справи №826/15974/18 документальних доказів на підтвердження подання позивачем державному виконавцю інформації щодо здійснення фактичного виконання в повному обсязі рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 26.04.2018 у справі №826/15463/17, а саме - повного усунення порушень вимог законодавства у сфері пожежної та техногенної безпеки, що зафіксовані в акті планової перевірки ТОВ «Делівері» щодо додержання суб'єктом господарювання вимог законодавства у сфері цивільного захисту, пожежної і техногенної безпеки №158.

При цьому, суд враховує те, що за змістом положень п. 12 ч. 1 ст. 67 Кодексу цивільного захисту України до повноважень центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, належить звернення до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення до повного усунення порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки роботи підприємств, якщо ці порушення створюють загрозу життю та/або здоров'ю людей. Тобто, прийняття рішення про застосування заходів реагування у сфері техногенної та пожежної безпеки є виключним повноваженням адміністративного суду.

Згідно із п. 26 ч. 1 ст. 2 Кодексу цивільного захисту України, небезпечний чинник - складова частина небезпечного явища (пожежа, вибух, викидання, загроза викидання небезпечних хімічних, радіоактивних і біологічно небезпечних речовин) або процесу, що характеризується фізичною, хімічною, біологічною чи іншою дією (впливом), перевищенням нормативних показників і створює загрозу життю та/або здоров'ю людини.

Отже, законодавець пов'язує настання реальної загрози життю та здоров'ю людей від пожежі з обставинами, які можуть призвести до займання та розповсюдження вогню.

З текстів рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 26.04.2018 та постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 24.07.2018 у справі №826/15463/17, як набрали законної сили, вбачається, що встановлені актом перевірки №158 на ТОВ «Делівері» порушення у сфері пожежної і техногенної безпеки, цивільного захисту були визнані судами такими, що документально підтверджені та кваліфіковані судами як такі, що створюють реальну загрозу життю і здоров'ю людей.

З огляду на це суди першої та апеляційної інстанцій в ході розгляду справи №826/15463/17 дійшли висновку про обґрунтованість звернення ГУ ДСНС України у м. Києві до адміністративного суду з позовом про застосування заходів реагування у сфері державного нагляду (контролю) у вигляді повного зупинення експлуатації приміщень за адресою: м. Київ, вул. Новокостянтинівська, 22/15, шляхом опечатування (опломбування) відімкнення від джерел живлення, - до повного усунення порушень вимог законодавства у сфері пожежної та техногенної безпеки.

В контексті наведеного суд звертає увагу на те, що застосування заходів реагування у сфері державного нагляду за правовою природою є способом впливу на суб'єкта господарювання, який полягає у зупиненні роботи підприємств, об'єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів до моменту повного усунення порушень вимог законодавства у сферах пожежної, техногенної безпеки, цивільного захисту, з метою відвернення реальної загрози життю і здоров'ю людей.

В силу ст. 66 Кодексу цивільного захисту України центральний орган виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, здійснює державний нагляд (контроль) шляхом проведення планових та позапланових перевірок відповідно до закону.

Уніфіковану форму Акта, складеного за результатами проведення планової (позапланової) перевірки щодо додержання суб'єктом господарювання вимог законодавства у сфері цивільного захисту, техногенної та пожежної безпеки, затверджено наказом Міністерства внутрішніх справ України від 02.11.2015 №1337.

Таким чином, стан усунення порушень вимог законодавства у сфері пожежної і техногенної безпеки, цивільного захисту, оцінюється не судом при прийнятті рішення про застосування заходів реагування та/або державним виконавцем, а органом Державної служби з надзвичайних ситуацій України, шляхом проведення позапланової перевірки, за результатами якої може бути підтверджено чи не підтверджено факт виконання вимог припису, що повністю узгоджується з наведеними нормами законодавства.

За змістом постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 24.07.2018 у справі №826/15463/17 та письмових поясненнях на позов представника третьої особи, наданих 02.11.2018 у судовому засіданні у справі №826/15974/18 суд встановив, що наразі порушення вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, що зафіксовані в акті №158, в повному обсязі не усунуті.

Також суд звертає увагу на те, що в ході розгляду даної адміністративної справи представник позивача не надав суду документальні докази звернення ТОВ «Делівері» до Окружного адміністративного суду міста Києва в рамках справи №826/15463/17 із заявою про скасування застосованих до нього заходів реагування.

З огляду на вищенаведене суд приходить до висновку про відсутність підстав, передбачених п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», для прийняття ст. державним виконавцем постанови про закінчення виконавчого провадження №56995956, та як наслідок про відсутність обставин допущення останнім протиправної бездіяльності по відношення до позивача в частині, що стосується закінчення такого виконавчого провадження за заявою ТОВ «Делівері» від 20.08.2018 вих. №395-18.

Згідно з ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України).

Виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та наданих учасниками справи доказів, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Керуючись статтями 2, 5-11, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 272, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Делівері» до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві, за участю третьої особи - Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у м. Києві про визнання протиправною бездіяльність, зобов'язання вчинити дії відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 272 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Т.О. Скочок