Справа № 804/9874/14
Суддя: Гімон М.М.
Дата ухвалення: 2018-11-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

01 листопада 2018 року

м. Київ

справа №804/9874/14

адміністративне провадження №К/9901/6050/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого судді - Гімона М.М. (суддя-доповідач),

суддів: Мороз Л.Л., Бучик А.Ю.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 2 червня 2015 року (головуючий суддя Литвиненко І.Ю.) та постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 27 жовтня 2015 року (головуючий суддя Богданенко І.Ю., судді: Уханенко С.А., Дадим Ю.М.) у справі №804/9874/14 за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Бабушкінському районі м.Дніпропетровська про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

У липні 2014 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом, в якому, з урахуванням уточнень, просив:

- визнати незаконними дії по перерахунку пенсії у 2014 році із застосуванням показника середньої заробітної плати за 2009 рік, прожиткового мінімуму за 2011 рік та використання показників заробітної плати тільки за понаднормовий стаж;

- зобов'язати перерахувати пенсію з 13 січня 2014 року на підставі Конституції України, Закону України «Про державний бюджет України на 2014 рік», Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», застосувавши показник середньої заробітної плати за попереднім перерахунком пенсії - 2012 року, показник мінімальної пенсії - 2014 року, з коефіцієнтами заробітної плати - 2,75 та стажу - 0,689;

- зобов'язати перерахувати пенсію з 5 січня 2012 року, застосувавши показник середньої заробітної плати за попереднім перерахунком пенсії - 2010 року та показник мінімальної пенсії 2012 року;

- зобов'язати виплатити нараховану пенсійну заборгованість за рахунок персоніфікованих страхових внесків з 2010 року по 2013 рік та накопичених коштів Пенсійного фонду України.

Постановою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 2 червня 2015 року відмовлено у задоволенні позовних вимог.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 27 жовтня 2015 року скасовано постанову суду першої інстанції та прийнято нову про часткове задоволення позову. Визнано неправомірними дії управління Пенсійного фонду України в Бабушкінському районі м. Дніпропетровська щодо зменшення індивідуального коефіцієнта заробітної плати з 2,75128 до 2,71761, який враховується у розрахунок заробітку для обчислення пенсії ОСОБА_1. Зобов'язано управління Пенсійного фонду України в Бабушкінському районі м. Дніпропетровська здійснити з 11 січня 2014 року перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з урахуванням індивідуального коефіцієнта заробітної плати 2,75128 та отриманих виплат. Позовні вимоги за період з 05 січня 2012 року по 10 січня 2014 року залишено без розгляду. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Вирішуючи спір між сторонами, суди встановили, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Бабушкінському районі м.Дніпропетровська та отримує пенсію за віком (список №2), обчислену за нормами Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Після призначення пенсії, ОСОБА_1 продовжує працювати.

Постановою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 30 грудня 2010 року, зокрема, зобов'язано управління Пенсійного фонду України в Бабушкінському районі м. Дніпропетровська здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 4 січня 2010 року з урахуванням придбаного після її призначення страхового стажу із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» враховується для обчислення пенсії, за 2009 рік відповідно до частини 1 підпункту 3 пункту 11 постанови Кабінету Міністрів України №530 від 28 травня 2005 року (а.с. 100-101).

ОСОБА_1 подано до управління Пенсійного фонду України в Бабушкінському районі м. Дніпропетровська заяву від 4 січня 2012 року про перерахунок пенсії у зв'язку зі збільшенням стажу роботи, на підставі якої здійснено перерахунок з 1 січня 2012 року.

Страховий стаж станом на 31 грудня 2011 року склав 49 років 1 місяць 16 днів, у тому числі стаж за списком №2 - 10 років 3 місяці 13 днів, коефіцієнт стажу з урахуванням кратності 1,35 склав - 0,66263 (589 місяців).

При обчисленні розміру пенсії використаний розрахунок заробітної плати із застосуванням показника середньої заробітної плати по України за 2009 рік - 1650,43 гривень (за рішенням суду).

Розмір пенсії станом на 1 січня 2012 року склав 3155,41 гривень, у тому числі 2972,05 гривень розмір основної пенсії (середній заробіток х коефіцієнт стажу); 183,36 гривень доплата за понаднормативний стаж за 24 роки (прожитковий мінімуму 764х1%х24).

В подальшому, набувши 24 місяці страхового стажу, ОСОБА_1 подав до управління Пенсійного фонду України в Бабушкінському районі м. Дніпропетровська заяву від 13 січня 2014 року про перерахунок пенсії у зв'язку із збільшеннями стажу роботи та заробітної плати.

Управлінням Пенсійного фонду України в Бабушкінському районі м.Дніпропетровська проведений перерахунок пенсії позивача лише через зміну стажу, оскільки перерахунок пенсії з урахуванням заробітної плати є недоцільним.

Страховий стаж станом на 31 грудня 2013 року склав 51 рік 1 місяць 16 днів, у тому числі стаж за списком №2 - 10 років 3 місяці 13 днів, коефіцієнт стажу з урахуванням кратності 1,35 склав - 0,68963 (613 місяців).

При обчисленні розміру пенсії використаний розрахунок заробітної плати із застосуванням показника середньої заробітної плати по України за 2009 рік - 1650,43 гривень (за рішенням суду).

Розмір пенсії станом на 1 січня 2014 року склав 3492,66 гривень, у тому числі 3093,15 гривень розмір основної пенсії (середній заробіток х коефіцієнт стажу); 198,64 гривень доплата за понаднормативний стаж за 26 років (прожитковий мінімум 764х1%х26) та 200,87 грн. - підвищення до пенсії.

Суд першої інстанції визнав дії УПФ такими, що відповідають чинному законодавству, у зв'язку з чим у задоволенні позову відмовив.

Суд апеляційної інстанції не погодився з таким висновком суду, встановивши, що УПФ протиправно зменшило коефіцієнт заробітної плати з 2,75 до 2,71, у зв'язку з чим задовольнив позов в цій частині в межах шестимісячного строку звернення до суду, встановленого ст.99 КАС України. В частині вимог позову, які виходять за межі вказаного строку, суд дійшов висновку про необхідність залишення їх без розгляду на підставі ст.100 КАС України. Позовні вимоги в частині застосування показника середньої заробітної плати за 2012 рік і показника мінімальної пенсії за 2014 рік суд визнав необґрунтованими, у зв'язку з чим у їх задоволенні відмовив.

Не погодившись з рішеннями судів попередніх інстанцій, ОСОБА_1 подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального і процесуального права, просить скасувати судові рішення в частині відмовлених позовних вимог та ухвалити нове рішення про їх задоволення.

Касаційна скарга обґрунтована тим, що показник середньої заробітної плати повинен застосовуватися за той рік, в якому було проведено попередній перерахунок пенсії, тобто за 2012 рік. А прожитковий мінімум, відповідно до якого обчислюється надбавка за понаднормативний стаж, відповідно до закону про Держбюджет, який встановлений на дату здійснення перерахунку пенсії, тобто 2014 рік. Позивачем зазначено, що у грудні 2013 року ним отримувалась пенсія у розмірі 3356,28грн., а у січні 2014 року - 3492,66грн., що є неправильним, оскільки його пенсія у 2014 році мала підвищитися мінімум на 198,64грн. (доплата за понаднормативний стаж 26 років - 764грн. х 26%), проте підвищилася лише на 136,38грн. (3492,66грн. - 3356,28грн.). Аналогічно, у 2012 році пенсія мала підвищитися на 183,36грн., а реально підвищилась на 96,07грн., що вказує на очевидність, як на думку скаржника, порушення відповідачем норм ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права і дотримання ним норм процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до частини першої ст.341 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

З огляду на доводи касаційної скарги, яка не містить заперечень щодо судового рішення апеляційної інстанції в частині задоволених позовних вимог, враховуючи, що відповідачами постанови судів не оскаржені, тому підстави для перегляду судового рішення в частині задоволених позовних вимог відсутні.

Перевіряючи застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права в частині залишення частини позовних вимог без розгляду, колегія суддів вважає, що доводи касаційної скарги не дають підстав вважати, що цим судом неправильно застосовано норми ст.99, ст.100 КАС України, оскільки будь-які об'єктивні чи суб'єктивні обставини не позбавляли позивача можливості звернутися до суду у визначені законом строки з відповідним позовом до відповідача, якщо позивач вважав, що діями чи бездіяльністю відповідача порушуються його права та законні інтереси. Пенсія є періодичним платежем, про розмір її виплати позивач знав, а тому, в разі незгоди з її розміром, мав право звернутися до суду.

Клопотання про поновлення строків звернення до суду позивачем не подавалось, про поважність таких причин не наведено ані в апеляційній ані у касаційній скаргах.

За наведених обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про залишення позовних вимог за період з 5 січня 2012 року по 10 січня 2014 року без розгляду.

Перевіряючи застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права при вирішенні позовних вимог щодо здійснення перерахунку пенсії з урахуванням показника середньої заробітної плати за 2012 рік і прожиткового мінімуму за 2014 рік, колегія суддів виходить з наступного.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду визначає Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058).

Відповідно до ст.27 Закону №1058, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, розмір пенсії за віком визначається за формулою:

П = Зп х Кс, де:

П - розмір пенсії, у гривнях;

Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи, визначена відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, у гривнях;

Кс - коефіцієнт страхового стажу застрахованої особи, визначений відповідно до статті 25 цього Закону.

Відповідно до частини 4 статті 42 Закону №1058 (в редакції чинній на час виникнення спірних відносин), у разі якщо застрахована особа після призначення пенсії продовжувала працювати, перерахунок пенсії проводиться з урахуванням не менш як 24 місяців страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі.

Перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати (доходу), з якої обчислена пенсія.

За бажанням пенсіонера перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) пенсії.

Аналіз частини четвертої статті 42 Закону № 1058-IV свідчить, що цією нормою встановлено можливість перерахунку пенсії застрахованій особі, яка продовжувала працювати, з урахуванням додатково набутого нею страхового стажу.

Такий перерахунок, на вибір пенсіонера, може здійснюватись або лише з урахуванням додатково набутого страхового стажу за умови перерахунку пенсії із заробітної плати (доходу), з якої ця пенсія була обчислена, або з урахуванням як зазначеного стажу, так і заробітної плати, яку пенсіонер отримував уже після призначення пенсії.

За змістом частини другої статті 40 та частини четвертої статті 42 Закону № 1058-IV передбачений у формулі визначення заробітної плати для обчислення пенсії (Зп = Зс х (Ск : К)) показник середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України, за календарний рік, що передує року звернення за призначенням пенсії (Зс), який використовується при призначенні пенсії, є величиною незмінною і не підлягає коригуванню при перерахунку пенсії з урахуванням страхового стажу, набутого після її призначення.

З огляду на викладене під час здійснення такого перерахунку у формулі визначення заробітної плати для обчислення пенсії можуть змінюватися лише показники суми коефіцієнтів заробітної плати за кожний місяць (Ск) та кількості місяців страхового стажу, за які розраховано коефіцієнти заробітної плати застрахованої особи (К).

Тобто, перерахунок пенсії на підставі частини четвертої статті 42 Закону №1058-ІV здійснюється із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України, та розраховується за формулою, наведеною в частині другій статті 40 цього Закону. При такому перерахунку зазначений показник середньої заробітної плати залишається незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії.

В даному випадку такий показник було змінено на виконання судового рішення від 30 грудня 2010 року і під час здійснення перерахунку пенсії позивача у 2010 році застосовано показник за 2009 рік.

Проте, наявність такого судового рішення не свідчить про встановлення нового алгоритму дій відповідача при здійсненні наступних перерахунків пенсії позивача щодо застосування показників середньої заробітної плати, а тому, при здійсненні перерахунку пенсії у 2014 році, органом Пенсійного фонду правомірно залишено показник незмінним, тобто за 2009 рік.

Статтею 28 Закону №1058 визначено, що мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. У разі виплати застрахованій особі довічної пенсії, передбаченої цим Законом, мінімальний розмір пенсії за віком у солідарній системі зменшується на розмір зазначеної пенсії. За кожний повний рік страхового стажу понад 35 років чоловікам і 30 років жінкам пенсія за віком збільшується на 1 % розміру пенсії, обчисленої відповідно до статті 27 цього Закону, але не більш як на 1 % мінімального розміру пенсії за віком, зазначеного в абзаці першому цієї частини.

Тобто, надбавка за понаднормативний стаж розраховується у відсотковому співвідношенні кількості відпрацьованих років понад 35 у чоловіків і 30 у жінок до прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Разом з тим, Законом №1058 закріплено застереження при застосуванні вказаної норми, а саме, що вона не застосовується до осіб які працюють (провадять діяльність, пов'язану з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування).

Так, відповідно до частини третьої статті 42 Закону №1058, у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, обчислений відповідно до статті 28 цього Закону (крім пенсіонерів, які працюють (провадять діяльність, пов'язану з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування). Перерахунок пенсії проводиться з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму. Пенсіонерам, які працюють (провадять діяльність, пов'язану з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування), після звільнення з роботи або припинення такої діяльності пенсія перераховується з урахуванням прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, який встановлений на дату звільнення з роботи або припинення такої діяльності.

Таким чином, враховуючи, що у січні 2014 року позивач був працюючим пенсіонером, підстави для зміни прожиткового мінімуму як розрахункової величини при визначенні надбавки за понаднормативний стаж відсутні.

Колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу на безпідставність наведених позивачем розрахунків у касаційній скарзі, оскільки надбавка за понаднормативний стаж, у разі продовження пенсіонера працювати, не є сталою величиною, оскільки після набуття 24 місяці страхового стажу, пенсія перераховується, відповідно, змінюється і надбавка, шляхом її збільшення на 2% (24 календарні місяці = 2 роки). Натомість, розрахунки позивача свідчать про його власне тлумачення формули розрахунку пенсії шляхом додавання до попереднього розміру пенсії надбавки, розрахованої не за додаткові 2 роки, а за весь період понад 35 років, що не узгоджується з нормами Закону №1058.

Відповідно до частини першої статті 350 КАС суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що при вирішенні частини позовних вимог, які є предметом касаційного перегляду в межах доводів касаційної скарги, судом апеляційної інстанції не допущено неправильного застосування норм матеріального права, у зв'язку з чим касаційна скарга, в межах її доводів, не підлягає задоволенню.

При цьому, вимоги щодо скасування постанови суду першої інстанції є безпідставними, оскільки вказана постанова вже скасована судом апеляційної інстанції у повному обсязі і враховуючи вищенаведені висновки, апеляційний суд прийняв законне і обґрунтоване рішення.

Керуючись статтями 345, 350, 355, 356 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 27 жовтня 2015 року у справі №804/9874/14 залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

М.М. Гімон

Л.Л. Мороз

А.Ю. Бучик ,

Судді Верховного Суду