Справа № 428/13412/16-а
Суддя: Ястребова Любов Вікторівна
Дата ухвалення: 2018-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2018 року справа №428/13412/16-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючого судді Ястребової Л.В., суддів: Компанієць І.Д., Казначеєва Е.Г., розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 02 липня 2018 р. (складене в повному обсязі 02 липня 2018 року в м. Сєвєродонецьку Луганської області) у справі № 428/13412/16-а (суддя в І інстанції Журавель Т.С.) за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області про скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області (далі відповідач) з урахуванням уточнення позовних вимог, про скасування рішення № 5173/2016 від 21.10.2016 року щодо відмови позивачу у нарахуванні пенсійної виплати з часу звільнення з органів прокуратури України у звязку з виходом на пенсію за вислугою років у розмірі 60 % місячної заробітної плати на підставі довідки з прокуратури Луганської області від 12.09.2016 року № 18-560вих-16 та зобовязання відповідача, починаючи з 03.03.2016 року, здійснити нарахування позивачу пенсійної виплати з часу звільнення з органів прокуратури України у звязку з виходом на пенсію за вислугою років у розмірі 60 % місячної заробітної плати на підставі довідки з прокуратури Луганської області від 12.09.2016 року № 18-560вих-16 та перерахунок призначеної пенсії.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що він перебуває на обліку в УПФУ в м. Сєвєродонецьку Луганської області, як пенсіонер за вислугою років на підставі ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року у розмірі 60 відсотків заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування. Відповідно до виконавчого листа № 428/10907/15-а, виданого 04.08.2016 року Сєвєродонецьким міським судом Луганської області УПФУ в м. Сєвєродонецьку Луганської області позивачу призначено пенсію за вислугою років відповідно до Закону України «Про прокуратуру» з моменту звернення, тобто з 29.09.2015 року. На час звернення до УПФУ в м. Сєвєродонецьку Луганської області позивач працював в органах прокуратури на посаді прокурора відділу роботи з кадрами прокуратури Луганської області. У зв'язку з чим пенсійні виплати не отримував. Відповідно до наказу № 230к від 19.02.2016 року позивача призначено на посаду заступника начальника відділу нагляду за додержанням законів територіальними органами поліції при провадженні досудового розслідування та підтриманням державного обвинувачення управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури Луганської області з 19.02.2016 року. Згідно наказу прокурора Луганської області від 02.03.2016 року № 277к позивача звільнено з займаної посади та з органів прокуратури України у зв'язку з виходом на пенсію, відповідно до ст.86 Закону України «Про прокуратуру» з 02.03.2016 року. З метою нарахування та отримання пенсійної виплати (з 03.03.2016 року) позивачем отримано довідку з прокуратури Луганської області від 12.09.2016 року за №18-560вих-16. З моменту призначення позивачу пенсії (29.09.2015 року) та до часу звільнення з органів прокуратури України, у зв'язку з виходом на пенсію (02.03.2016 року), відповідно до вимог Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» позивач продовжував сплачувати страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та інші внески. Вказані обставини дали позивачу підстави звернутися до відповідача із заявою щодо нарахування йому пенсійної виплати, виходячи з розрахунку її розміру 60 відсотків від суми місячної заробітної плати до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорських працівників, згідно довідки прокуратури Луганської області №18-560вих-16 від 12.09.2016 року. Рішенням Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області від 21.10.2016 року №5173/2016 позивачу було відмовлено у здійсненні перерахунку пенсії, з часу звільнення з органів прокуратури (02.03.2016 року) оскільки до теперішнього часу Кабінетом Міністрів України не прийнято рішення щодо перерахунку пенсій працівникам прокуратури. Позивач вважає таке рішення відповідача неправомірним, тому звернувся з даним позовом до суду.

Рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 02 липня 2018 року у справі № 428/13412/16-а в задоволенні адміністративного позову було відмовлено (арк.справи 130-132).

Не погодившись з таким рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив рішення місцевого суду скасувати та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

На обґрунтування апеляційної скарги наведено практично ті самі доводи, які були викладені в позовній заяві та протягом розгляду справи в суді першої інстанції (арк.справи 140-155).

Всі особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не прибули, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, тому відповідно до п.2 ч.1 ст.311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до вимог частини 1 статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

ОСОБА_1 зареєстрований як тимчасово переміщена особа та фактично мешкає за адресою: 04108, м. Київ, проспект Правди, б. 64, кв. 359, ідентифікаційний номер платника податків НОМЕР_1, паспорт серії ЕН № 552640.

Як встановлено судом першої інстанції та під час апеляційного розгляду, згідно копії виконавчого листа, виданого Сєвєродонецьким міським судом Луганської області 04.08.2016 року, у справі № 428/10907/15-а зобовязано Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області призначити пенсію ОСОБА_1 за вислугу років відповідно до Закону України «Про прокуратуру» з моменту звернення, тобто з 29.09.2015 року.

Наказом в.о. прокурора Луганської області Мички В. № 230к від 19.02.2016 року призначено старшого радника юстиції ОСОБА_1 на посаду заступника начальника відділу нагляду за додержанням законів територіальними органами поліції при провадженні досудового розслідування та підтриманням державного обвинувачення управління нагляду у

кримінальному провадженні прокуратури Луганської області з 19 лютого 2016 року, звільнивши з посади прокурора відділу роботи з кадрами прокуратури Луганської області.

У відповідності до копії наказу прокурора Луганської області Квятківського Ю. № 277к від 02.03.2016 року звільнено старшого радника юстиції ОСОБА_1 з посади заступника начальника відділу нагляду за додержанням законів територіальними органами поліції при провадженні досудового розслідування та підтриманням державного обвинувачення управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури Луганської області та з органів прокуратури Луганської області за власним бажанням 2 березня 2016 року (у зв'язку з виходом на пенсію).

03.10.2016 року позивач звернувся до УПФУ в м. Сєвєродонецьку Луганської області з заявою довільної форми про перерахунок пенсії з урахуванням відомостей про заробітну плату за посадою, яку він обіймав до звільнення з роботи у звязку з виходом на пенсію, відображених у довідці прокуратури Луганської області № 18-560вих-16 від 12.09.2016 року.

З листа УПФУ в м. Сєвєродонецьку № 167/Б-4 від 11.10.2016 року вбачається, що згідно Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/1 1846, заява може бути подана особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, або надсилається поштовим відправленням. Даним порядком також встановлена форма заяви. Днем звернення за перерахунком пенсії, вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, заяви з усіма необхідними документами. Якщо заява пересилається поштою, днем звернення за перерахунком пенсії вважається дата, що зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви. Враховуючи вищезазначене, для перерахунку пенсії позивачу необхідно подати заяву встановленого зразку.

Як свідчать матеріали справи 10.10.2016 року ОСОБА_1 звернувся до пенсійного органу із заявою належної форми про перерахунок пенсії згідно довідки від 12.09.2016 № 18-560 вих-16.

Згідно рішення УПФУ в м. Сєвєродонецьку Луганської області про відмову у перерахунку пенсії № 5173/2016 від 21.10.2016 року позивачу відмолено в перерахунку пенсії по заробітку згідно з Законом України «Про прокуратуру», оскільки це не передбачено діючим законодавством.(а.с. 64).

Із матеріалів справи вбачається, що пенсія позивачу була призначена відповідно до Закону України «Про прокуратуру» на виконання ухвали Донецького апеляційного адміністративного суду від 26.07.2016 року та постанови Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 30.11.2015 року. Постановою суду зобов'язано пенсійний орган призначити пенсію ОСОБА_1 за вислугу років відповідно до Закону України «Про прокуратуру». На дату звернення ОСОБА_1 за перерахунком пенсії 20.10.2016 року діє Закон України «Про прокуратуру» за № 1967-VІІ від 14.10.2014 року. В ст. 86 цього закону визначено порядок розрахунку заробітку і пенсії тільки для призначення пенсії. Згідно частини двадцятої статті 86 даного Закону - умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України. На даний час Кабінетом Міністрів не було прийнято рішення щодо перерахунку пенсії працівникам прокуратури.

Крім того, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213-VIIІ з 1 червня 2015 року скасовано норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України, зокрема, «Про прокуратуру».

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Оскільки відповідач є територіальним органом виконавчої влади, який в своїй діяльності керується Конституцією України, законами України, указами Президента, постановами Верховної Ради України, актами Кабінету Міністрів України, які прийняті відповідно до Конституції та законів України, іншими нормативно-правовими актами, він не мав підстав здійснювати перерахунок пенсії позивачеві на умовах та в порядку, закріплених нормою, що втратила чинність.

Посилання апелянта на порушення статті 22 Конституції України у зв'язку зі зміною правого регулювання спірних правовідносин є безпідставними, адже ні Закон № 76-VIII, яким, зокрема, частину вісімнадцяту статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ викладено у новій редакції, ні частину двадцяту статті 86 Закону № 1697-VІІ, не визнано неконституційними Конституційним Судом України, який до того ж у Рішенні від 26 грудня 2011 року № 20-рп/2011 вказав, що одним із визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень.

З урахуванням такого елемента принципу верховенства права, як пропорційність (розмірність) Конституційний Суд України зазначив, що передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними, а оскільки держава зобовязана регулювати економічні процеси, встановлювати й застосовувати справедливі та ефективні форми перерозподілу суспільного доходу з метою забезпечення добробуту всіх громадян, то механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження справедливого балансу між інтересами окремих осіб і інтересами всього суспільства. При цьому зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

Принцип збалансованості інтересів людини з інтересами суспільства сформульовано й у практиці Європейського суду з прав людини. Так, у рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Сорінг проти Сполученого Королівства» Суд зазначив, що Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року (далі Конвенція) «спрямована на пошук справедливого співвідношення між потребами, повязаними з інтересами суспільства в цілому, і вимогами захисту основних прав людини».

У рішенні від 17 жовтня 1986 року у справі «Ріс проти Сполученого Королівства» Суд зазначив, що, зясовуючи, чи існує позитивне зобовязання стосовно людини, «належить врахувати справедливий баланс, який має бути встановлений між інтересами всього суспільства й інтересами окремої людини».

У рішенні від 9 жовтня 1979 року у справі «Ейрі проти Ірландії» Суд констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового.

Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат (рішення Суду від 12 жовтня 2004 року у справі «Кйартан Асмудсон проти Ісландії»).

Європейський суд з прав людини у рішенні «Великода проти України» від 3 червня 2014 року зазначив, що законодавчі норми можуть змінюватися й передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

У Рішенні Конституційного Суду України від 9 лютого 1999 року № 1-рп/99 цей суд зазначив, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині 1 статті 58 Конституції

України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Проаналізувавши наведені норми законодавства в сукупності з обставинами даної справи й наявними у ній доказами, колегія суддів дійшла висновку про те, що право на перерахунок пенсії може бути реалізовано позивачем на підставі тих норм, які діють на час виникнення обставин для такого перерахунку з урахуванням часу звернення до відповідного органу, а тому, зважаючи, що на час звернення ОСОБА_1 за перерахунком розміру пенсії такої підстави для перерахунку призначених працівникам прокуратури пенсій як збільшення розміру заробітної плати на законодавчому рівні не встановлено, а Урядом будь-яких умов для перерахунку не визначено, у відповідача не було правових підстав для здійснення такого перерахунку, а тому Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області, приймаючи рішення про відмову в перерахунку пенсії позивача, діяло на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За відсутності постанови Уряду щодо умов та порядку перерахунку пенсій, призначених працівникам прокуратури (як це передбачено частиною 20 статті 86 Закону України «Про прокуратуру» № 1697-VII), в пенсійного органу немає законодавчо-визначених підстав та правового механізму для їх перерахунку.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного суду від 24.04.2018 року у справі №К/9901/8070/18.

З огляду на викладене, висновки суду першої інстанції є правильними, обґрунтованими, підстави для скасування судового рішення відсутні.

Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Оскільки судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення є обґрунтованим, ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись статтями 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 327, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 02 липня 2018 р. у справі № 428/13412/16-а залишити без задоволення.

Рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 02 липня 2018 р. №428/13412/16-а залишити без змін.

Повне судове рішення - 05 листопада 2018 року.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Л.В. Ястребова

Судді І.Д. Компанієць

ОСОБА_2