Справа № 159/4890/18
Суддя: Восковська О. А.
Дата ухвалення: 2018-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 159/4890/18
Провадження № 2-а/159/180/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2018 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Восковської О.А.

з участю секретаря Канашкової О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Ковелі в спрощеному позовному провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського взводу №2 роти №1 батальйону УПП у Луганській області ОСОБА_2 про визнання дій неправомірними та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до поліцейського взводу №2 роти №1 батальйону УПП у Луганській області ОСОБА_2 про визнання дій неправомірними та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 16.09.2018 року поліцейським взводу №2 роти №1 батальйону УПП у Луганській області ОСОБА_2 винесено постанову серії ВР №234551 у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу. У вказаній постанові інспектор посилається на те, що 16.09.2018 року о 10.30 годині він керуючи автомобілем НОМЕР_1 по вул. Ватутіна в м.Ковель Волинської області, користувався засобом звязку (телефоном), а саме тримав його в руці, чим порушив п.п. 2.9д ПДР України. З даною постановою позивач не згідний, вважає її незаконною та винесеною з грубим порушенням вимог чинного законодавства щодо її змісту, процедури складання, та не відповідністю обставинам справи. Просить суд визнати дії неправомірними та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Ухвалою судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 28.09.2018 року відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження. Крім цього, відповідачу визначено строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

Ухвалою Ковельського міськрайонного суду від 01.10.2018 року судове засідання у справі було відкладено на 31.10.2018 року через неявку позивача та його представника в судове засідання та відсутність заяви про розгляд справи у їх відсутності.

Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_3 у судове засідання 31.10.2018 року не зявились, кожен зокрема, подали до суду письмові заяви в яких просять справу розглядати у їх відсутності, заявлений позов підтримуть повністю з підстав викладених у позовній заяві та просять його задовольнити повністю.

Відповідач поліцейський ОСОБА_2 у судове засідання 31.10.2018 року не зявився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, про що свідчить рекомендоване повідомлення Укрпошти про вручення поштового відправлення судової повістки.

Відповідачем подано відзив на предявлений позов, з якого вбачається, що відповідач позовні вимоги не визнає та просить відмовити в задоволенні позову. Зокрема, відповідач зазначає, що наведені позивачем у адміністративному позові обставини не відповідають дійсності є надуманими, тоді як вчинення адміністративного правопорушення доведено матеріалами справи. Просить відмовити в задоволені адміністративного позову, вважає дії відповідача правомірними, а оскаржувану постанову такою, що відповідає вимогам КУпАП та встановленим обставинам справи.

Згідно вимог ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Таким чином справа розглядається, у відповідності до ч. 5 ст. 262 КАС України, за наявними у справі матеріалами.

Суд, дослідивши письмові докази у справі, прийшов до висновку, що в задоволенні адміністративного позову слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ст.287 КУпАП України постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено.

Стаття 72 КАС України передбачає, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За вимогами частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Судом установлено, що 16.09.2018 року поліцейським взводу №2 роти №1 батальйону УПП у Луганській області ОСОБА_2 винесено постанову серії ВР № 234551 у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП, та застосовано до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу.

З даної постанови убачається, що 16.09.2018 року о 10.30 годині ОСОБА_1 керуючи автомобілем марки «DAF XF 105460», номерний знак НОМЕР_2 по вул. Ватутіна в м.Ковель Волинської області, користувався засобом звязку (телефоном), а саме тримав його в руці, чим порушив п.п. 2.9 д ПДР України.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі та в межах повноважень у спосіб, що передбачений як Конституцією, так і Законами України.

За змістом ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють ПДР України. Особи, які порушують ці правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Підпунктом «д» п.2.9 розділу 2 ПДР передбачено, що водієві забороняється під час руху транспортного засобу користуватися засобами зв'язку, тримаючи їх у руці (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання).

За змістом ч.2 ст.122 КУпАП користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 245 КУпАП визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 КУпАП відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 ст. 268 КУпАП законодавцем визначено права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. У наведених положеннях визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному (необґрунтованому) притягненню такої особи до відповідальності.

Статтею 251 КУпАП визначено перелік фактичних даних в справі про адміністративне правопорушення, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, в адміністративному процесі, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень тягар доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності покладається на відповідача - суб'єкта владних повноважень, який повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, що можуть бути використані як докази у справі.

Оскільки визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з'ясування всіх обставин у справі, а тому суд під час розгляду справи повинен створювати необхідні умови для всебічного, повного й об'єктивного дослідження справи, однак не зобов'язаний підміняти собою учасників процесу, шукаючи докази виключно за власною ініціативою. Адміністративний суд має активно підтримувати перебіг провадження, досліджувати фактичні обставини справи в найбільш повному обсязі.

Позивачем не представлено суду доказів, які б спростовували обставини, викладені відповідачем в постанові про притягнення його до адміністративної відповідальності, тому судом розцінюються необґрунтованими доводи позивача щодо відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Із письмових пояснень поліцейського ОСОБА_4В, який 16.09.2018 року здійснював патрулювання разом із відповідачем убачається, що було помічено автомобіль НОМЕР_1, водій якого під час руху розмовляв по мобільному телефону тримаючи його в руці. Даний т/з було зупинено, а водієм виявився ОСОБА_1 За порушення ПДР України у його присутності поліцейським ОСОБА_2 було винесено відносно ОСОБА_1 постанову про притягнення до адмінвідповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП на накладено стягнення у виді штрафу.

Окрім цього, із письмових пояснень самого ОСОБА_1Г, які приєднані до відзиву на позовну заяву убачається, що останній заперечив факт розмови по мобільному телефону, однак вказав «по телефону я не розмовляв під час руху, бо тримати телефон у руці і розмовляти, це різні речі, щоб говорити по телефону треба тримати біля вуха».

Разом із тим, вищезазначеними нормами законодавства, зокрема п.2.9д ПДР України, передбачено заборона водіям під час руху транспортного засобу користуватись засобами зв»язку, тримаючи їх у руці. При цьому, вказана норма не містить застережень з яким підстав і цілей особа буде користуватись вказаним засобом, а лише визначає заборону користуватись ним тримаючи у руці. Вказана заборона спрямована на посилення безпеки руху та запобігання виникнення аварійної ситуації, оскільки тримаючи у руці засіб зв»язку водій відволікається від керування транспортним засобом і не зможе оперативно відреагувати на зміну дорожньої обстановки з огляду на те, що одна його рука буде зайнята телефоном.

Таким чином, із врахуванням пояснень позивача в адміністративному позові та письмового заперечення відповідача, суд приходить до висновку про встановлення та доведення у даній справі факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, яке в даному випадку дійсно мало місце, та, зважаючи на дійсні обставини, вина позивача у його вчиненні є повністю доведена, а дії відповідача відповідають вимогам чинного законодавства.

За таких обставин, приймаючи до уваги, що дотримання ПДР України є невідємною частиною організації процесу дорожнього руху з метою створення безпеки для інших учасників дорожнього руху, уникнення дорожньо-транспортних пригод та їх наслідків, суд приходить до переконання, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122 ч.2 КУпАП.

Таким чином, суд вважає, що постанова в справі про адміністративне правопорушення, винесена 16.09.2018 року відносно ОСОБА_1 відповідає вимогам ст.283 КУпАП, є законною та обґрунтованою, оскільки при її винесенні виконано усі вимоги чинного законодавства та на підставі повного і всебічного з'ясування обставин вирішено справу, а тому скасуванню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 2,5-9, 19, 77, 90, 211, 241, 242, 245, 246, 250, 286 КАС України, на підставі ст. ст. 245, 251, 268, 287 КУпАП, суд, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до поліцейського взводу №2 роти №1 батальйону УПП у Луганській області ОСОБА_2 про визнання дій неправомірними та скасування постанови серії ВР №234551 від 16.09.2018 року про накладення адмінстягнення у виді штрафу в сумі 225 гривень у справі про адміністративне правопорушення передбачене ст.122 ч.2 КУпАП, - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Ковельський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

ГоловуючаОСОБА_5