Справа № 804/3637/18
Суддя: Горбалінський Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2018-10-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 жовтня 2018 року Справа № 804/3637/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіГорбалінського В.В.
за участі секретаря судового засіданняПасічник Т.В.
представника позивача представник відповідача Кульбака С.О. Залужна Н.І.
В обґрунтування позову позивачем зазначено, що до перевірки не було надано підтверджуючі документи щодо проведення рекультивації. Крім того, позивач зазначає, що висновок з оцінки впливу на довкілля за вищевказаним робочим проектом відсутній, що, в свою чергу є порушенням ст. 51 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», ст.ст. 9, 11 Закону України «Про оцінку впливу на довкілля», ст.ст. 8, 11 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», ст. 202 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища».
Ухвалою суду від 23.05.2018 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд останньої за правилами загального позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи.
20.06.2018 року на адресу суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній проти задоволення позовних вимог заперечував, посилаючись на те, що для видобутку суглинку, який здійснює ПрАТ «НЦЗ», отримання висновку з оцінки впливу на довкілля екологічних умов не передбачено чинним законодавством України, отже, підстави для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг відсутні, і відповідно, такі позовні вимоги є незаконними.
10.08.2018 року на адресу суду від позивача надійшла письмова відповідь на відзив, в якій було підтримано позицію, викладену в позовній заяві, та зазначено, що відзив відповідача є законодавчо необґрунтованим та таким, що не спростовує доводи, викладені в позовній заяві як підстави для задоволення позову.
Ухвалою суду від 10.08.2018 року в задоволенні заяви про відвід судді Горбалінського В.В. було відмовлено та передано вирішення питання про відвід судді Горбалінського В.В. судді, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається в порядку, встановленому ч. 1 ст. 31 Кодексу адміністративного судочинства України. Ухвалою суду від 13.08.2018 року у задоволенні заяви повноважного представника позивача - Державної екологічної інспекції у Дніпропетровській області про відвід судді у адміністративній справі №804/3637/18 було відмовлено.
Адміністративну справу №804/3637/18 було передано для продовження розгляду належному складу суду - судді Дніпропетровського окружного адміністративного суду Горбалінському В.В.
27.08.2018 року Дніпропетровський окружний адміністративний суд ухвалив закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті.
10.09.2018 року на адресу суду від представника відповідача надійшов відзив на заяву про зміну підстав адміністративного позову, в якому останній проти задоволення позовних вимог також заперечував, посилаючись на те, що вимоги позивача про необхідність отримання висновку з оцінки впливу на довкілля - є необґрунтованими, оскільки, рішення про здійснення планованої діяльності та видача спеціального дозволу на видобування суглинків ПАТ «Новоолександрівський цегельний завод» відбулося до набуття чинності Законом України «Про оцінку впливу на довкілля», який встановлює що його дія не розповсюджується на суб'єкти господарювання, що отримали рішення про здійснення планованої діяльності до набуття чинності цим Законом тобто до 18.12.2017 року.
20.09.2018 року на адресу суду від представника відповідача надійшли пояснення до відзиву на заяву про зміну підстав адміністративного позову, в якому останній додатково зазначав, що спеціальний дозвіл на користування надрами видано та подовжено термін його дії у відповідності до вимог чинного законодавства України, яке діяло на час видачі дозволу.
02.10.2018 року від позивача надійшли пояснення з урахуванням відзиву на заяву про зміну підстав адміністративного позову, в яких було підтримано позицію, викладену в позовній заяві та у відповіді на відзив, та зазначено, що позиція відповідача є законодавчо необґрунтованою та такою, що не спростовує доводи, викладені в позовній заяві та у відповіді на відзив як підстави для задоволення позову.
Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, надав пояснення, аналогічні викладеним в адміністративному позові та у відповіді на відзив, просив суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, посилаючись на відзив на позовну заяву та відзив на заяву про зміну підстав адміністративного позову , що містяться в матеріалах справи, у зв'язку з чим у задоволенні позовної заяви просив відмовити.
Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що Державною екологічною інспекцією у Дніпропетровській області в період з 07.02.2018 року по 20.02.2018 року на підставі наказу про проведення позапланової перевірки № 59-П від 06.02.2018 року та направлень на перевірку від 06.02.2018 № 4-934-7-3 проведено позапланову перевірку дотримання вимог природоохоронного законодавства ПрАТ «Новоолександрівський цегельний завод».
За результатами перевірки складено акт проведення планового (позапланового) заходу державного нагляду (контролю) щодо додержання суб'єктом господарювання вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів № 39/9-7/18 від 20.02.2018 року.
У ході перевірки, зокрема, встановлено, що на підприємстві в наявності Робочий проект «Рекультивации земель, нарушенных карьером ОАО НКЗ при разработке Сурско- Покровского месторождения суглинков (Восточный участок)». Підтверджуючі документи щодо проведення рекультивації на розгляд не надані. Крім того, висновок з оцінки впливу на довкілля за вищевказаним робочим проектом відсутній, що є порушенням ст. 51 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», ст.ст. 9, 11 Закону України «Про оцінку впливу на довкілля», ст.ст. 8, 11 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», ст. 202 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища».
У зв'язку з тим, що відповідачем порушено вимоги природоохоронного законодавства, зазначеного в акті, на день подання позову їх не усунуто, позивач звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із зазначеним позовом.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов'язки та відповідальність суб'єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначено Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 05.04.2007 року №877-V (далі - Закон №877-V).
Згідно частин 1 та 6 статті 7 Закону №877-V для здійснення планового або позапланового заходу орган державного нагляду (контролю) видає наказ (рішення, розпорядження), який має містити найменування суб'єкта господарювання, щодо якого буде здійснюватися захід, та предмет перевірки. За результатами здійснення планового або позапланового заходу посадова особа органу державного нагляду (контролю) складає акт, який повинен містити такі відомості, зокрема, як дату складення акта.
Як свідчать матеріали справи позапланова перевірка дотримання вимог природоохоронного законодавства відповідача, проведена у присутності керівника суб'єкта господарювання - Приймаченко В.С.
Відповідно до ст. 10 Закону України №877-V суб'єкт господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) має право не допускати посадових осіб органу державного нагляду (контролю) до здійснення державного нагляду (контролю), якщо посадова особа органу державного нагляду (контролю) не надала копії документів, передбачених цим Законом, або якщо надані документи не відповідають вимогам цього Закону.
Тобто, в разі недотримання контролюючим органом встановленого законом порядку проведення перевірки, законодавством передбачена можливість не допуску посадових осіб контролюючого органу до здійснення перевірки суб'єктом господарювання, стосовно якого перевірка призначена.
Крім того відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 24.12.2010 року (справа №21-25а10) юридична особа, яка вважає порушеним порядок та підстави призначення перевірки щодо неї, має захищати свої права шляхом не допуску посадових осіб контролюючого органу до такої перевірки. Якщо ж допуск до проведення перевірки відбувся, в подальшому предметом розгляду в суді має бути лише суть виявлених порушень законодавства, дотримання якого контролюється контролюючим органом.
Отже, згідно з правовою позицією Верховного Суду України, саме на етапі допуску до перевірки юридична особа може поставити питання про необґрунтованість її призначення та проведення, реалізувавши своє право на захист від безпідставного та необґрунтованого здійснення контролю щодо себе. Водночас, допуск до перевірки нівелює правові наслідки процедурних порушень, допущених контролюючим органом при призначенні такої перевірки.
Судом встановлено, що відповідачем допущено посадових осіб до проведення позапланової перевірки, а відповідачем не використано свого права недопуску останніх до проведення такої перевірки.
Таким чином, зазначене вище спростовує доводи відповідача про те, що дії позивача щодо проведення позапланової перевірки є протиправними.
Щодо виявлених під час перевірки порушень, суд вважає за необхідне зазначити наступне.
Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України «Про оцінку впливу на довкілля» від 23.05.2017року №2059-VIII (далі Закон №2059-VIII), оцінка впливу на довкілля здійснюється з дотриманням вимог законодавства про охорону навколишнього природного середовища, з урахуванням стану довкілля в місці, де планується провадити плановану діяльність, екологічних ризиків і прогнозів, перспектив соціально-економічного розвитку регіону, потужності та видів сукупного впливу (прямого та опосередкованого) на довкілля, у тому числі з урахуванням впливу наявних об'єктів, планованої діяльності та об'єктів, щодо яких отримано рішення про провадження планованої діяльності або розглядається питання про прийняття таких рішень.
В силу приписів частини 1 статті 3 Закону №2059-VIII, здійснення оцінки впливу на довкілля є обов'язковим у процесі прийняття рішень про провадження планованої діяльності, визначеної частинами другою і третьою цієї статті. Така планована діяльність підлягає оцінці впливу на довкілля до прийняття рішення про провадження планованої діяльності.
Пунктом 15 частини 2 статті 3 Закону №2059-VIII передбачено, що перша категорія видів планованої діяльності та об'єктів, які можуть мати значний вплив на довкілля і підлягають оцінці впливу на довкілля, включає кар'єри та видобування корисних копалин відкритим способом, їх перероблення чи збагачення на місці на площі понад 25 гектарів або видобування торфу на площі понад 150 гектарів.
Абзацом першим пункту 3 частини 3 статті 3 Закону №2059-VIII передбачено, що видобування корисних копалин, крім корисних копалин місцевого значення, які видобуваються землевласниками чи землекористувачами в межах наданих їм земельних ділянок з відповідним цільовим використанням.
Відповідно до частини 2 статті 9 Закону №2059-VIII, висновок з оцінки впливу на довкілля є обов'язковим для виконання. Екологічні умови провадження планованої діяльності, зазначені у частині п'ятій цієї статті, є обов'язковими. Висновок з оцінки впливу на довкілля враховується при прийнятті рішення про провадження планованої діяльності та може бути підставою для відмови у видачі рішення про провадження планованої діяльності.
Відповідно до ч. 2 ст. 16 Закону України «Про оцінку впливу на довкілля» діяльність підприємств тимчасово забороняється (зупиняється) у разі порушення законодавства у сфері оцінки впливу на довкілля, зокрема у разі недотримання під час провадження господарської діяльності, експлуатації об'єктів, інших втручань у природне середовище і ландшафти, у тому числі з видобуванням корисних копалин, використанням техногенних родовищ корисних копалин, екологічних умов, передбачених у висновку з оцінки впливу на довкілля, рішенні про провадження планованої діяльності та проектах будівництва, розширення, перепрофілювання, ліквідації (демонтажу) обєктів, інших втручань у природне середовище і ландшафти, у тому числі з видобуванням корисних копалин, використанням техногенних родовищ корисних копалин, а також змін у цій діяльності або подовження строків її провадження, - до моменту забезпечення виконання таких екологічних умов.
Згідно із частиною 3 статті 16 Закону №2059-VIII, підставою для припинення діяльності підприємства чи окремих його цехів (дільниць) і одиниць обладнання є провадження планованої діяльності, яка підлягає оцінці впливу на довкілля, без здійснення такої оцінки та отримання рішення про провадження планованої діяльності або систематичні порушення у сфері оцінки впливу на довкілля, що не можуть бути усунені з технічних, економічних або інших причин.
Суд звертає увагу, що відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 17 Закону України «Про оцінку впливу на довкілля» дія цього Закону не поширюється на суб'єктів господарювання, які отримали рішення про провадження планованої діяльності до набрання чинності цим Законом, крім випадків, передбачених пунктом 22 частини другої та пунктом 14 частини третьої статті 3 цього Закону. Висновки державної екологічної експертизи, одержані до введення в дію цього Закону, зберігають чинність та мають статус висновку з оцінки впливу на довкілля.
Як вбачається з матеріалів справи, рішення про здійснення діяльності у вигляді документу дозвільного характеру - спеціальний дозвіл на користування надрами, реєстраційний номер 523 від 13.05.1996 року, виданий Державною службою геології та надр України, видано ПАТ «Новоолександрівський цегельний завод», строк дії спеціального дозволу на користування надрами продовжено на 20 років до 13.05.2036 року.
Видача вказаного дозволу була погоджена Міністерством охорони навколишнього природного середовища та ядерної безпеки України, про що свідчить лист від 24.01.1996 року №12-5/15-43, що міститься в матеріалах справи.
Отже, Приватне акціонерне товариство «Новоолександрівський цегельний завод» отримало рішення про провадження планованої діяльності до набрання чинності Законом України «Про оцінку впливу на довкілля», відтак з урахуванням приписів ч.ч. 2, 3 ст. 17 Закону України «Про оцінку впливу на довкілля» дія цього Закону не поширюється на такого суб'єкта господарювання
При цьому, суд звертає увагу, що планова діяльність позивача, як суб'єкта господарювання не підпадає під ознаки, які визначені пунктом 22 частини другої та пунктом 14 частини третьої статті 3 Закону України «Про оцінку впливу на довкілля».
Відтак, з наданих позивачем доказів у їх сукупності вбачається, що рішення про здійснення планованої діяльності та видача спеціального дозволу на видобування суглинків ПАТ «Новоолександрівський цегельний завод» відбулося до набуття чинності Законом України «Про оцінку впливу на довкілля».
Суд зазначає, що позивачем не доведено того факту, що відповідач був зобов'язаний здійснити оцінку впливу на довкілля та отримати відповідне рішення.
За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовної заяви.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.
Згідно з ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовної заяви.
Відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, у зв'язку з відмовою позивачу в задоволенні позову понесені ним судові витрати, пов'язані зі зверненням до суду, не відшкодовуються.
Керуючись ст. ст. 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
Відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Згідно ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.
Статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції, проте, відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.
Повний текст рішення суду складений 22 жовтня 2018 року.
Суддя В.В. Горбалінський