Справа № 1140/2035/18
Суддя: О.А. Черниш
Дата ухвалення: 2018-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 жовтня 2018 року м. Кропивницький Справа № 1140/2035/18

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі судді Черниш О.А.,

за участю секретаря судового засідання Бондар Я.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного провадження адміністративну справу

позивач: фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (27400, Кіровоградська область, м. Знамянка, АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1)

представник: адвокат ОСОБА_2

відповідач: Управління Держпраці у Кіровоградській області (25006, м. Кропивницький, вул. Дворцова, 24, )

представник: ОСОБА_3

про визнання протиправною та скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (надалі ФОП ОСОБА_1О.) звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління Держпраці у Кіровоградській області (надалі Управління Держпраці) про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу №КР1379/642/АВ/ТД-ФС від 10.07.2018 року.

Позов ФОП ОСОБА_1 мотивовано тим, що 22.06.2018 року інспектором праці Управління Держпраці проведено його інспекційне відвідування, про що 23.06.2018 року складено акт №КР1379/642/АВ та внесено припис №КР1379/642/АВ/П про усунення порушень вимог статей 21, 24 КЗпП України, оскільки інспектором встановлено, що між ФОП ОСОБА_1 та ОСОБА_4 мають місце трудові відносини, які не оформлені трудовим договором. На цій підставі відповідачем винесено постанову про накладення штрафу №КР1379/642/АВ/ТД-ФС від 10.07.2018 року, якою до позивача застосовано штраф у розмірі 111690 грн. Позивач не погоджується з висновками відповідача, стверджуючи, що перевірка проведена без належних підстав, на момент перевірки ОСОБА_4 надавав йому послуги за цивільно-правовим договором від 15.06.2018 року, який не носив характеру трудового договору та на нього не поширювалися вимоги трудового законодавства. Заперечуючи порушення вимог статті 24 КЗпП України, вважає спірну протиправною та просить суд її скасувати.

Від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву з запереченнями проти позову, мотивованими тим, що за результатами інспекційного відвідування з питань додержання законодавства про працю у ФОП ОСОБА_1 зафіксовано порушення ним вимог ч. 1 ст. 21, ч.1, ч. 3 ст.24 КЗпП України, а саме допущення до роботи працівника ОСОБА_4 без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням, та повідомлення Державної фіскальної служби про прийняття працівника на роботу. При цьому під час інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_1 надав пояснення, що ОСОБА_4 допомагав йому сортувати товар та обслуговувати клієнтів, а ОСОБА_4 пояснив, що він у період з 15.06.2018 року по 01.07.2018 року проходив стажування у ФОП ОСОБА_1 на посаді клієнт-менеджера у магазині "Цифротех". Про наявність цивільно-правової угоди ФОП ОСОБА_1 повідомив Управління Держпраці лише 11.07.2018 року, після розгляду справи про застосування фінансових санкцій та винесення спірної постанови про накладення штрафу №КР1379/642/АВ/ТД-ФС від 10.07.2018 року. Доводячи її правомірність, представник відповідача просила суду у позові відмовити.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, його представника, представника відповідача, дослідивши та оцінивши надані докази, суд установив такі обставини.

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 21.05.2018 року зареєстрований як фізична особа-підприємець, основним видом його економічної діяльності є роздрібна торгівля компютерами, периферійним устаткуванням і програмним забезпеченням у спеціалізованих магазинах. (а.с. 25, 26)

Заступником начальника Управління Держпраці на підставі службової записки головного державного інспектора праці ОСОБА_5 від 22.06.2018 року про наявність інформації про можливе використання ФОП ОСОБА_1 праці найманих працівників без укладення трудових договорів, видано наказ №766 від 22.06.2018 року "Про проведення інспекційного відвідування", яким доручено провести інспекційне відвідування з питань додержання законодавства про працю у ФОП ОСОБА_1 в термін з 22.06.2018 року по 23.06.2018 року, у звязку із наявністю інформації, передбаченої пп.3 п.5 Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №295 від 26.04.2017 року (а.с. 41, 42).

На підставі цього наказу головному державному інспектору праці ОСОБА_5 видано направлення №766/04.3 від 22.06.2018 року, яким доручено проведення інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_1 з питання трудового договору та дотримання його умов, на період з 22.06.2018 року по 23.06.2018 року. (а.с. 43)

За наслідками інспекційного відвідування, проведеного 22.06.2018 року, інспектором праці ОСОБА_5 складено акт інспекційного відвідування №КР1379/642/АВ від 23.06.2017 року, за висновками якого ФОП ОСОБА_1 порушено вимоги ч. 1 ст. 21, ч.1, ч. 3 ст.24 КЗпП України. (а.с. 46 49)

У ході перевірки інспекційного відвідування були відібрані пояснення від ФОП ОСОБА_1 та ОСОБА_4 (а.с. 44, 45)

Крім цього, інспектором праці ОСОБА_5 складено припис №КР1379/642/АВ/П від 23.06.2018 року про усунення порушень законодавства про працю, виявлених під час інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_1, з вимогою інформувати про його виконання до 22.07.2018 року. (а.с. 50)

Розгляд справи про накладення штрафу призначено на 10.07.2018 року, про що позивача повідомлено телефонограмою від 02.07.2018 року. (а.с. 52, 53, 99)

Розглянувши матеріали перевірки, заступник начальника Управління Держпраці за результатами розгляду справи склала постанову №КР1379/642/АВ/ТД-ФС від 10.07.2018 року, якою за порушення вимог ст.24 КЗпП України (фактичний допуск працівника ОСОБА_4 до роботи без укладення трудового договору), на підставі абз.2 ч.2 ст.265 КЗпП України на ФОП ОСОБА_1 накладено штраф у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, що склало 111690 грн. (3723 грн. х 30). (а.с. 15)

Не погоджуючись з цією постановою, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи спір щодо законності постанови, суд виходив з того, що це рішення прийнято за наслідками здійснення заходів державного контролю за додержанням законодавства про працю.

Відповідно до частини 1 статті 259 КЗпП України державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України 11.02.2015 року №96 затверджено Положення про Державну службу України з питань праці, згідно з яким Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику, зокрема з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення.

Згідно з пунктом 7 цього Положення Держпраці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи. На утворені територіальні органи Держпраці може покладати виконання завдань за міжрегіональним принципом.

Постановою Кабінету Міністрів України №295 від 26.04.2017 року "Деякі питання реалізації статті 259 Кодексу законів про працю України та статті 34 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" затверджено Порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю (надалі - Порядок №295), який визначає процедуру здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (включаючи їх структурні та відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю (далі - об'єкт відвідування).

Відповідно до пункту 2 Порядку №295 державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань інспекторами праці Держпраці та її територіальних органів.

Підстави для проведення інспекційних відвідувань передбачені у пункті 5 Порядку №295.

Так, згідно з підпунктом 3 пункту 5 Порядку №2955 інспекційні відвідування проводяться за рішенням керівника органу контролю про проведення інспекційних відвідувань з питань виявлення неоформлених трудових відносин, прийнятим за результатами аналізу інформації, отриманої із засобів масової інформації, інших джерел, доступ до яких не обмежений законодавством, та джерел, зазначених у підпунктах 1, 2, 4 - 7 цього пункту.

Пунктом 8 Порядку №295 передбачено, що про проведення інспекційного відвідування інспектор праці повідомляє об'єкту відвідування або уповноваженій ним посадовій особі. Про проведення інспекційного відвідування з питань виявлення неоформлених трудових відносин інспектор праці повідомляє об'єкту відвідування або уповноваженій ним посадовій особі, якщо тільки він не вважатиме, що таке повідомлення може завдати шкоди інспекційному відвідуванню.

Відповідно до пунктів 19, 20, 21 Порядку №295 за результатами інспекційного відвідування або невиїзного інспектування складаються акт і у разі виявлення порушень законодавства про працю - припис про їх усунення.

Акт складається в останній день інспекційного відвідування або невиїзного інспектування у двох примірниках, які підписуються інспектором праці, що його проводив, та керівником об'єкта відвідування або його уповноваженим представником. Один примірник акта залишається в об'єкта відвідування.

Якщо об'єкт відвідування не погоджується з викладеною в акті інформацією, акт підписується із зауваженнями, які є його невід'ємною частиною. Зауваження можуть бути подані об'єктом відвідування не пізніше трьох робочих днів з дати підписання акта. Письмова вмотивована відповідь на зауваження надається інспектором праці не пізніше ніж через три робочих дні з дати їх надходження.

Відповідно до пунктів 27, 29 Порядку №295 у разі наявності порушень вимог законодавства про працю, зафіксованих актом інспекційного відвідування або актом невиїзного інспектування, після розгляду зауважень об'єкта відвідування (у разі їх надходження) інспектор праці проводить аналіз матеріалів інспекційного відвідування або невиїзного інспектування, за результатами якого вносить припис та/або вживає заходів до притягнення винної у допущенні порушень посадової особи до встановленої законом відповідальності.

Заходи до притягнення об'єкта відвідування та його посадових осіб до відповідальності за використання праці неоформлених працівників, несвоєчасну та не у повному обсязі виплату заробітної плати, недодержання мінімальних гарантій в оплаті праці вживаються одночасно із внесенням припису незалежно від факту усунення виявлених порушень у ході інспекційного відвідування або невиїзного інспектування.

Згідно з частиною 1 статті 265 КЗпП України посадові особи органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, винні у порушенні законодавства про працю, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством.

Порушення законодавства про працю, за які до юридичних і фізичних осіб підприємців, що використовують найману працю, застосовуються штрафи, визначені у частині 2 статті 265 КЗпП України.

Відповідно до частини 4 статті 265 КЗпП України штрафи, зазначені у частині 2 цієї статті, накладаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 року №509 затверджено Порядок накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення (надалі - Порядок №509), який визначає механізм накладення на суб'єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачених частиною другою статті 265 Кодексу законів про працю України та частинами другою - сьомою статті 53 Закону України "Про зайнятість населення".

Згідно з пунктом 2 Порядку №509 штрафи можуть бути накладені на підставі, зокрема, акта про виявлення під час перевірки суб'єкта господарювання або роботодавця ознак порушення законодавства про працю та/або зайнятість населення, складеного посадовою особою Держпраці чи її територіального органу.

Відповідно до пунктів 3, 4 Порядку №509 уповноважена посадова особа не пізніше ніж через 10 днів з дати складення акта приймає рішення щодо розгляду справи про накладення штрафу (далі - справа).

Справа розглядається у п'ятнадцятиденний строк з дня прийняття рішення про її розгляд.

Згідно з пунктами 6, 7, 8 Порядку №509 про розгляд справи уповноважені посадові особи письмово повідомляють суб'єктів господарювання та роботодавців не пізніше ніж за п'ять днів до дати розгляду рекомендованим листом чи телеграмою, телефаксом, телефонограмою або шляхом вручення повідомлення їх представникам, про що на копії повідомлення, яка залишається в уповноваженої посадової особи, що надіслала таке повідомлення, робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого представника.

Справа розглядається за участю представника суб'єкта господарювання або роботодавця, щодо якого її порушено. Справу може бути розглянуто без участі такого представника у разі, коли його поінформовано відповідно до пункту 6 цього Порядку і від нього не надійшло обґрунтоване клопотання про відкладення її розгляду.

Розгляд справи розпочинається з представлення уповноваженої посадової особи, яка її розглядає. Зазначена особа роз'яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов'язки. Під час розгляду справи заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішується питання щодо задоволення клопотання. За результатами розгляду справи уповноважена посадова особа на підставі акта, зазначеного в пункті 3 цього Порядку, приймає відповідне рішення.

Судом установлено, що спірна постанова про накладення штрафу прийнята на підставі акту інспекційного відвідування, яким установлено порушення позивачем законодавства про працю, а саме порушення частини 1 статті 21, частин 1 та 3 статті 24 КЗпП України. Позивача притягнуто до відповідальності, передбаченої абз.2 ч.2 ст.265 КЗпП України.

Так, у ході інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_1 було встановлено, що він здійснює підприємницьку діяльність у сфері роздрібної торгівлі цифровими приладами у спеціалізованому магазині "Цифротех", який знаходиться за адресою: м. Знам'янка, вул. Привокзальна, буд. 2-ф. Відповідно до пояснення ОСОБА_4 він з 15.06.2018 по 01.07.2018 проходить стажування у ФОП ОСОБА_1 на посаді клієнт-менеджера у магазині "Цифротех". Відповідно до пояснення ФОП ОСОБА_1 21.06.2018 року ОСОБА_4 допомагав йому сортувати товар та обслуговувати клієнтів. При цьому трудовий договір на період стажування не був укладений. ФОП ОСОБА_1 не надав договір про професійне навчання найманого працівника, наказ про організацію стажування, програму стажування, будь-які інші документи, що підтверджують врегулювання відносин між роботодавцем і стажистом відповідно до Закону України "Про зайнятість населення". (а.с. 17 - 20)

Відповідач стверджує, що позивач фактично допустив ОСОБА_4 до роботи, не оформивши з ним трудовий договір, чим порушив вимоги статей 21, 24 КЗпП України.

У частині 1 статті 21 КЗпП України міститься визначення трудового договору, який означає угоду між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Відповідно до частин 1, 2, 3 статті 24 КЗпП України трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов'язковим: 1) при організованому наборі працівників; 2) при укладенні трудового договору про роботу в районах з особливими природними географічними і геологічними умовами та умовами підвищеного ризику для здоров'я; 3) при укладенні контракту; 4) у випадках, коли працівник наполягає на укладенні трудового договору у письмовій формі; 5) при укладенні трудового договору з неповнолітнім (стаття 187 цього Кодексу); 6) при укладенні трудового договору з фізичною особою; 7) в інших випадках, передбачених законодавством України.

При укладенні трудового договору громадянин зобов'язаний подати паспорт або інший документ, що посвідчує особу, трудову книжку, а у випадках, передбачених законодавством, - також документ про освіту (спеціальність, кваліфікацію), про стан здоров'я та інші документи.

Працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до абзацу 2 частини 2 статті 265 КЗпП України юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та податків - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення.

Згідно з частиною 1 статті 3 КЗпП України законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

Отже визначальним для вирішення спірних правовідносин у цій справі є наявність трудових відносин між позивачем та ОСОБА_4

Позивач у судовому засіданні надав пояснення, що на момент його інспекційного відвідування інспектором праці 22.06.2018 року він займався підприємницькою діяльністю менше місяця, оскільки зареєструвався як фізична особа-підприємець лише у травні 2018 року. У червні 2018 року він орендував частину нежитлового приміщення, яке знаходиться по вул. Привокзальна, 2-ф у м. Знам'янка, та, використовуючи торгівельну марку "Цифротех", розпочав роздрібну торгівлю цифровими приладами. Потребуючи допомоги, у червні 2018 року він залучив до роботи на цій торгівельній точці ОСОБА_4, з яким на період з 15.06.2018 року по 01.07.2018 року уклав цивільно-правовий договір про надання послуг. Під час інспекційного відвідування цей договір він не надавав, оскільки розгубився, позаяк до цього не мав будь-якого досвіду спілкування з контролюючими органами та відповідних знань. З цієї ж причини, не маючи юридичної чи економічної освіти, він не зрозумів зміст акту на не усвідомлював його наслідків, не висловив заперечень щодо висновків акту та не надав цивільно-правовий договір під час розгляду справи в Управлінні Держпраці 10.07.2018 року. Водночас, отримавши 23.06.2018 року припис про усунення виявлених порушень, позивач вже 29.06.2018 року на виконання вказівки інспектора уклав з ОСОБА_4 трудовий договір та проінформував про прийняття його на роботу податкову інспекцію, а також Управління Держпраці. Однак, після того, як на позивача було накладено штраф у розмірі 111690 грн., у ньому виник намір припинити підприємницьку діяльність, а ОСОБА_4 звільнився за власним бажанням з 31.08.2018 року та виїхав з м. Знамянка.

Перевіряючи ці доводи, суд установив, що між ФОП ОСОБА_1 як замовником та ОСОБА_4 як виконавцем 15.06.2018 року укладено цивільно-правовий договір, за умовами якого виконавець брав на себе зобовязання виконати роботи (надати послуги) з реалізації товарів. Договір укладено строком з 15.06.2018 року по 01.07.2018 року. Винагорода виконавцеві виплачена 29.06.2018 року у сумі 1 207,50 грн. Про виконання договору між його сторонами складено акт приймання передачі виконаних робіт від 10.07.2018 року. (а.с. 22, 24, 81)

У Звіті про суми нарахованої заробітної плати застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування до органів доходів і зборів за червень 2018 року, а також у Податковому розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, за 2 квартал 2018 року, позивач звітував про ОСОБА_4 як про особу, яка у період з 15.06.2018 року 30.06.2018 року працювала у нього за цивільно-правовим договором, а також сплатив до бюджету суми податків та внесків, нарахованих на виплачену цій особі винагороду. (а.с. 82 89)

Відповідно до частини 1 статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з частиною 1 статті 902, частиною 1 статті 903 ЦК України виконавець повинен надати послугу особисто. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Строк договору про надання послуг встановлюється за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативно-правовими актами. (частина 1 статті 905 ЦК України)

Суд установив, що на момент інспекційного відвідування правовідносини між ФОП ОСОБА_1 та ОСОБА_4 буди оформлені цивільно-правовою угодою про надання послуг і вимоги трудового законодавства на них не поширювалися. Після закінчення строку цивільно-правового договору ОСОБА_4 був працевлаштований відповідно до вимог КЗпП України.

Отже порушень трудового законодавства щодо ОСОБА_4, як найманого працівника, позивач не вчиняв, а тому притягнення його до відповідальності на підставі абз.2 ч.2 ст.265 КЗпП України за неоформлення трудового договору з ОСОБА_4 є незаконним.

Відтак суд вважає, що спірна постанова про накладення штрафу №КР1379/642/АВ/ТД-ФС від 10.07.2018 року прийнята необґрунтовано, без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, нерозсудливо та непропорційно, а тому позов про визнання її протиправною та скасування слід задовольнити.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Тож здійснені позивачем судові витрати на сплату судового збору у сумі 1 116, 91 грн. слід стягнути на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 9, 90, 139, 242-246, 250, 251, 255, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову Управління Держпраці у Кіровоградській області про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №КР1379/642/АВ/ТД-ФС від 10.07.2018 року.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) судові витрати на сплату судового збору в сумі 1116, 91 гривень за рахунок бюджетних асигнувань Управління Держпраці у Кіровоградській області ().

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду, шляхом подачі апеляційної скарги через Кіровоградський окружний адміністративний суд, у 30-денний строк, установлений статтею 295 КАС України.

Суддя Кіровоградського окружного

адміністративного суду ОСОБА_6

Повний текст рішення складено 26.10.2018 року.