Справа № 335/9653/18
Суддя: Макаров В. О.
Дата ухвалення: 2018-10-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

1Справа № 335/9653/18 2-а/335/272/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2018 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Макарова В.О.,

за участю секретаря судового засідання Дворникової Я.П.,

позивача ОСОБА_1,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора 1 батальйону 1 роти Управління патрульної поліції в Запорізькій області рядового поліції ОСОБА_2, третя особа: Управління патрульної поліції у Запорізькій області про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення серія ЕАВ №521967 від 07 серпня 2018 року,

ВСТАНОВИВ:

17 серпня 2018 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя з позовом до інспектора 1 батальйону 1 роти Управління патрульної поліції в Запорізькій області рядового поліції ОСОБА_2, третя особа: Управління патрульної поліції у Запорізькій області, про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення серія ЕАВ №521967 від 07 серпня 2018 року.

В обґрунтування поданого позову, позивач посилається на відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП, та численні процесуальні порушення допущені відповідачем, а тому просив суд визнати протиправною та скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення в серія ЕАВ №521967 від 07 серпня 2018 року.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 24 вересня 2018 року, відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження у відповідності до ст. 263 КАС України.

Відповідачу надано строк для подання відзиву на позов і всіх письмових та електронних доказів (які можливо доставити до суду), висновків експертів і заяв свідків, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення проти позову, якщо такі докази не надані позивачем, а також документів, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього іншим учасникам справи.

Копію ухвали про відкриття провадження у справі, адміністративного позову з додатками відповідачу вручено 11 жовтня 2018 року, про що свідчать відповідна відмітка на повідомленні про вручення поштового відправлення.

Проте, відповідач відзив на позовну заяву до суду не подав.

Відповідач та представник третьої особи у судове засідання не зявилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, причини неявки суд не повідомили.

Відповідно до ч. 6 ст. 162 КАС України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав заявлені позовні вимоги, з підстав викладених у позові, просив суд позов задовольнити у повному обсязі. У судовому засіданні пояснив, що 07 серпня 2018 року рухався на автомобілі по проспекту Соборному в м. Запоріжжя. Коли припаркувався і ще не встиг вийти з автомобіля, біля нього зупинився патрульний транспортний засіб поліції. При цьому, поліцейський вийшов з автомобіля з уже роздрукованою постановою, та пояснив про, нібито, порушення Правил дорожнього руху, передбачених п.п. а п. 31.3. Проте, позивач наполягає на тому, що він не порушував Правил дорожнього руху, зазначає, що на вітровому склі його автомобіля дійсно є незначна тріщина, але вона не заважає управлінню транспортним засобом та це не є порушенням ПДД.

Заслухавши в судовому засіданні позивача, дослідивши наявні у справі докази та вивчивши матеріали справи, суд вважає, що адміністративний позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до положень статті 1 КУпАП, основним завданням цього Кодексу є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції та законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обовязків, відповідальності перед суспільством.

Згідно зі ст. 6 Закону України «Про Національну поліцію», поліція у своїй діяльності керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про Національну поліцію», під час виконання своїх завдань поліція забезпечує дотримання прав і свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами України, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, і сприяє їх реалізації, а згідно з п. 8 ч. 1 ст. 23 цього ж Закону, поліція відповідно до покладених на неї завдань: у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

За змістом статті 31 цього Закону, поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; поверхнева перевірка і огляд; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Судом встановлено, що 07 серпня 2018 року інспектором 1 батальйону 1 роти Управління патрульної поліції в Запорізькій області рядовим поліції ОСОБА_2 складено постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕАВ № 521967, в якій зазначено, що 07.08.2018 року о 11 годині 08 хвилині в м. Запоріжжі вул. Запорізька, 111, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом з тріщинами вітрового скла в зоні роботи склоочисників, чим порушив п.п. «а» п. 31.3. ПДР (експлуатація транспортних засобів у разі їх виготовлення, переобладнання з порушенням вимог стандартів, правил і нормативів, що стосуються безпеки дорожнього руху). Відповідачем притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн. 00 коп..

Частиною 1 ст. 121 КУпАП, зокрема, передбачена адміністративна відповідальність за керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів.

Згідно п.п. «а» п. 31.3. ПДР, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством у разі їх виготовлення або переобладнання з порушенням вимог стандартів, правил і нормативів, що стосуються безпеки дорожнього руху.

Таким чином, суд вважає, що нормою п.п. «а» п. 31.3. ПДР не охоплюється керування транспортним засобом з тріщинами вітрового скла.

Крім того, у п. 31.5 ПДР чітко зазначено, що у разі виникнення в дорозі несправностей, зазначених у пункті 31.4 цих Правил, водій повинен вжити заходів для їх усунення, а якщо це зробити неможливо - рухатися якомога коротшим шляхом до місця стоянки або ремонту, дотримуючись запобіжних заходів з виконанням вимог пунктів 9.9 і 9.11 цих Правил.

Перелік випадків, коли забороняється подальший рух транспортних засобів передбачений п 31.6 ПДР України (робоча гальмова система чи рульове керування не дають змоги водієві зупинити транспортний засіб або здійснити маневр під час руху з мінімальною швидкістю; у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості не горять лампи фар чи задніх габаритних ліхтарів; під час дощу або снігопаду не працює склоочисник з боку розміщення керма; зіпсований тягово-зчіпний пристрій автопоїзда), і до них пошкодження вітрового скла не відноситься.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 статті 73 КАС України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування (ч. 4 ст. 73 КАС України).

Згідно зі ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обовязок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно п. 2 ст. 8 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з ст. 248 КУпАП, розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється на засадах рівності перед законом.

Як передбачено ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій, чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Презумпція винуватості покладає на субєкта владних повноважень обовязок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.

Судом встановлено, що відповідачем не виконано вимоги ч. 2 ст. 77 КАС України щодо обовязку доказування правомірності прийнятих рішень, не надано суду доказів на підтвердження вчинення позивачем правопорушення.

Посилання на вказані докази відсутні і в оскаржуваній постанові.

Таким чином, доводи позивача не спростовані будь-якими доказами з боку відповідача.

Також, відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, при розгляді справ суд застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Як зазначено у рішенні ЄСПЛ «Михайлова проти України» від 06 березня 2018 (заява № 10644/08) 69, суд уже визнав порушення прав заявників згідно з пунктами 1 та 3 (b) статті 6 в справах про адміністративно-правопорушення, коли, як у цій справі, період між складанням звітів про адміністративні правопорушення та розгляд адміністративних справ заявників не перевищував кількох годин (див. рішення у справі «Корнєв та Карпенко проти України», № 17444/04, §§ 67 та 68, 21 жовтня 2010 року та «Вієренц проти України», № 20372/11 , §§ 76 і 77, 11 квітня 2013 року). Розглянувши всі матеріали, що розглядалися в ньому, Суд не знайшов жодного аргументу, здатного переконати його досягти іншого висновку в цій справі. Навіть визнаючи, що справа заявника не була особливо складною, Суд не переконаний, що обставини, в яких проводився судовий розгляд заявника, були такими, що дозволяли їй належним чином ознайомитися та адекватно оцінювати обвинувачення та докази проти неї та розробити життєздатну оборонну стратегію. Відповідно було порушення пункту 1 статті 6 та пункту 3 (b) статті 6 Конвенції, в якому заявникові не надано достатній час для підготовки її захисту.

Слід зазначити, що суд позбавлений можливості перевірити дотримання відповідачем процедури розгляду справ про адміністративне правопорушення, у звязку з неналежним виконання обовязку субєкта владних повноважень щодо доказування правомірності свого рішення.

Відповідно до п. 43 рішення ЄСПЛ від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України», доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпції, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом. Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та допустимих відомостях, визнаних доказами, або відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.

Згідно ст. 62 Конституції України, вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

З огляду на викладене, враховуючи встановлені обставини, вимоги статті 62 Конституції України, суд приходить до висновку що позивач був притягнутий до адміністративної відповідальності без належних підстав, а тому постанова про накладення на нього адміністративного стягнення є протиправною та підлягає скасуванню.

Відповідно до п. 1, п. 6 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, якщо буде встановлено відсутність події і складу адміністративного правопорушення; у разі скасування акту, який встановлює адміністративну відповідальність.

Таким чином, провадження в справі про адміністративне правопорушення щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП підлягає закриттю.

Як передбачено п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення субєкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

За таких обставин, позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 2, 8, 9, 72-77, 205, 241-246, 250, 286, 292, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1, задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серія ЕАВ №521967 від 07 серпня 2018 року, винесену інспектором 1 батальйону 1 роти Управління патрульної поліції в Запорізькій області рядовим поліції ОСОБА_2 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 (триста сорок) гривень, а провадження у справі про адміністративне правопорушення, закрити на підставі ст. 247 КУпАП.

Рішення суду може бути оскаржено до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Вступна та резолютивна частини рішення ухвалені в нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 26 жовтня 2018 року.

Повний текст рішення виготовлено 31 жовтня 2018 року.

Суддя: В.О. Макаров