Справа № 127/20624/18
Суддя: Полотнянко Ю.П.
Дата ухвалення: 2018-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 127/20624/18 Головуючий у 1-й інстанції: Михайленко А.В.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

05 листопада 2018 року м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Полотнянка Ю.П.

суддів: Драчук Т. О. Совгири Д. І.

за участю:

секретаря судового засідання: Аніщенко А.О.,

Позивача: ОСОБА_2;

відповідача: ОСОБА_3;

представника відповідача: ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Інспектора роти №1 Управління патрульної поліції у Вінницькій області капрала поліції ОСОБА_3 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 05 жовтня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Інспектора роти №1 Управління патрульної поліції у Вінницькій області капрала поліції ОСОБА_3, Управління патрульної поліції у Вінницькій області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та закриття провадження у справі,

В С Т А Н О В И В :

в серпні 2018 року позивач звернувся до суду з позовом до Управління патрульної поліції у Вінницькій області, інспектора роти №1 Управління патрульної поліції у Вінницькій області ОСОБА_3 в якому просив скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення серії ВР №124106 від 30.07.2018 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП та закрити провадження у справі.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 05.10.2018 позов задоволено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

В обгрунтування апеляційної скарги скаржник зазначив, що пояснення позивача про здійснення ним обгону транспортного засобу, який рухався попереду нього зі швидкістю менше 30 км/год не може бути підставою для того, щоб не предявляти документи.

Відповідач та представник відповідача в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримали в повному обсязі та просили колегію суддів її задовольнити.

Позивач заперечив проти задоволення апеляційної скарги та просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати з таких підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, 30.07.2018 року інспектором роти №1 Управління патрульної поліції у Вінницькій області винесено постанову серії ВР №124106, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у сумі 425 гривень.

Згідно вказаної постанови, 30.07.2018 о 14 год 40 хв. на а/д М-21, водій ОСОБА_2 керуючи транспортним засобом «Шкода Супер Б» д.н.з АВ3444АА, перетнув суцільну лінію дорожньої розмітки 1.1. та не предявив посвідчення водія для перевірки, чим порушив п.2.4 ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.126 КУпАП.

Не погоджуючись із спірною постановою позивач звернувся до суду з вимогою про її скасування.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із наявності підстав для скасування постанови відповідача, оскільки при винесенні постанови інспектором не доведено вини позивача у вчиненні правопорушення та не враховано пояснень позивача, який свою вину не визнав.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції по суті спору, виходячи з наступного.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України "Про дорожній рух" від 30.06.1993 № 3353-XII (далі - Закон № 3353-XII) встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306 (зі змінами та доповненнями) (далі - Правила дорожнього руху). Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно з ч. 5 ст. 14 Закону № 3353-XII учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Згідно з п.1.1 Розділу 34 Правил дорожнього руху вузька суцільна лінія - поділяє транспортні потоки протилежних напрямків і позначає межі смуг руху на дорогах; позначає межі проїзної частини, на які в'їзд заборонено; позначає межі місць стоянки транспортних засобів, майданчиків для паркування і край проїзної частини доріг, не віднесених за умовами руху до автомагістралей.

Як виняток, за умови забезпечення безпеки дорожнього руху, дозволяється перетинати лінію 1.1 для об'їзду нерухомої перешкоди, розміри якої не дають змоги здійснити її безпечний об'їзд, не перетинаючи цю лінію, а також обгону поодиноких транспортних засобів, що рухаються із швидкістю менше 30 км/год.

За приписами ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Так, в спростування вчиненого правопорушення, а саме перетин суцільної лінії дорожньої розмітки 1.1., позивач зазначає, що ним було здійснено обгін транспортного засобу, а саме одного буса білого кольору, що рухався зі швидкістю менше 30 км/год, що підпадає під виняток встановлений п.1.1 Розділу 34 Правил дорожнього руху.

Водночас, колегія суддів зазначає, що поодинокими вважаються одиночні транспортні засоби, автопоїзди, а також буксируючий транспортний засіб у зчепленні з буксированим (підпункт 3.25 пункту 33.3 ПДР України).

Таким чином, колегія суддів відхиляє вищевказані доводи позивача, оскільки з відеозапису з нагрудної камери патрульного поліції (година зйомки 14:21:13) встановлено, що позивач перетнув суцільну лінію дорожньої розмітки 1.1, здійснивши обгін кількох транспортних засобів, а саме автобуса білого кольору та легкового автомобіля темного кольору, які рухались попереду нього, тим самим вчинив порушення ПДР України.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно того, що позивач здійснив випередження, оскільки як чітко видно із відеозапису, було здійснено обгін транспортних засобів з виїздом на смугу зустрічного руху.

Крім того, колегія суддів не погоджується із висновками суду першої інстанції про те, що інспектор поліції ОСОБА_3 під час розмови з ОСОБА_2 вказує, що останнім не було здійснено порушень вимог ПДР України, оскільки із відеозапису вбачається, що напротязі всієї розмови, ОСОБА_3 ставить позивачу у вину перетин суцільної лінії дорожньої розмітки 1.1.

Разом з тим, підставою для застосування до позивача адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП є також ненадання позивачем на вимогу відповідача посвідчення водія.

Як встановлено з відеозапису з нагрудної відеокамери відповідача, позивач відмовився пред'явити посвідчення водія, посилаючись на неправомірність зупинки його автомобіля.

Пунктом 2.1 "а" ПДР України встановлено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Згідно з підпунтктом "а" п.2.4 Правил дорожнього руху на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред'явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

Згідно з п.3 ч.1 ст.32 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський має право вимагати в особи предявлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи у таких випадках, зокрема якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення.

Отже, як підтверджено судом апеляційної інстанції, позивач порушив ПДР, незаконно перетнувши суцільну лінію дорожньої розмітки 1.1., тому був правомірно зупинений працівниками патрульної поліції і в порушення вимог п.п. 2.1 «а», 2.4. «а» не предявив посвідчення водія.

Стосовно доводів позивача про те, що відповідачем порушено процедуру розгляду справи про адміністративне правопорушення, а саме не було розяснено його права, а також відмовлено в залученні фахівця в галузі права, слід вказати наступне.

Відповідно до частини 1 статті 268 КУпАП, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Згідно з частиною 1 статті 276 КУпАП України, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Частинами 2, 4 статті 258 КУпАП встановлено, що у разі вчинення адміністративний правопорушень, розгляд, яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, протокол не складається. У випадках, передбачених ч.ч.1, 2 цієї статті, уповноваженими органами на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 283 КУпАП.

Отже, у визначених законодавством випадках допускається скорочене провадження у справах про адміністративні правопорушення, яке передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення. Застосування процедури скороченого провадження у випадках, визначених законом, не призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених в КУпАП.

Щодо можливості реалізації особою своїх прав на участь у розгляді справи, права на захист тощо, слід зазначити, що вона передбачена шляхом оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення до суду.

Висновки аналогічного змісту містяться у рішенні Конституційного Суду України від 26.05.2015 року по справі №1-11/2015 за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 КУпАП та у постанові Верховного Суду від 14.02.2018 року у справі №536/583/17.

Тому, колегія суддів відхиляє доводи позивача щодо ненадання йому права скористатися юридичною допомогою.

Крім того, встановлено, що позивач в подальшому юридичною допомогою не скористався, нових обставин та доводів не зазначив, що колегія суддів розцінює як обраний спосіб захисту для уникнення відповідальності за скоєне правопорушення.

Так, наявний в матеріалах справи відеозапис з нагрудної камери інспектора патрульної поліції (година зйомки 15:21:50), підтверджує, що відповідачем під час розгляду справи про адміністративне правопорушення роз'яснено позивачу його права, передбачені ст.268 КУпАП, а також порядок та строки оскарження постанови згідно ст.ст. 287-289 КУпАП.

Таким чином, відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством.

За таких обставин колегія суддів зазначає, що факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 відповідачем доведений, а тому правомірно прийнято постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ВР №124106 від 30.07.2018 року та застосовано до позивача адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення порушено норми матеріального права, а також враховано не всі встановлені у справі обставини, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому оскаржуване рішення підлягає скасуванню з прийняттям нового про відмову в задоволенні позову.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Інспектора роти №1 Управління патрульної поліції у Вінницькій області капрала поліції ОСОБА_3 задовольнити повністю.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 05 жовтня 2018 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її проголошення і не може бути оскаржена відповідно до частини 3 статті 272 КАС України.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_5 ОСОБА_6