Справа № 810/2204/18
Суддя: Вівдиченко Тетяна Романівна
Дата ухвалення: 2018-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 810/2204/18 Головуючий у 1 інстанції: Лисенко В.І.
Суддя-доповідач: Вівдиченко Т.Р.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2018 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача Суддів За участю секретаряВівдиченко Т.Р. Троян Н.М. Чаку Є.В. Борейка Д.Е.
розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Ірпінського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 05 липня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Ірпінського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області про визнання протиправним рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Ірпінського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області, в якому просив: визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 06.04.2018 р. № 146/П-03 "Про відмову у перерахунку пенсії"; зобов`язати відповідача призначити та виплачувати позивачу пенсію на рівні з військовослужбовцями строкової служби.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 05 липня 2018 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Ірпінського об`єднаного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 06.04.2018 року №146/П-03, яким ОСОБА_1 відмовлено у перерахунку пенсії.

Зобов`язано Ірпінське об`єднане управління Пенсійного фонду України у Київській області (вул. Шевченка, м. Ірпінь, ) перерахувати пенсію ОСОБА_1 відповідно до пункту 3 статті 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з 26.03.2018 року. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, відповідач Ірпінське об`єднане управління Пенсійного фонду України Київської області звернувся з апеляційною скаргою, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення було неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні суддю-доповідача, учасників процесу, які з`явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 14.08.1987 р. ОСОБА_1 був призваний на учбові збори Торезьким міським військовим комісаріатом Донецької області, у період з 03.06.1987 р. по 14.08.1987 р., що встановлюється з довідки від 14.08.1987 р. №807/30, виданою військовою частиною № НОМЕР_1 .

У зв`язку із цим, позивач є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, що підтверджується посвідченням від 05.07.1994 р. серії НОМЕР_2 .

ОСОБА_1 встановлено ІІ групу інвалідності, згідно посвідчення від 27.04.2010 р. серії НОМЕР_3 .

Відповідно до Експертного висновку від 14.01.1993 р. №1695/27-1, захворювання позивача пов`язане із виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС.

Як пенсіонер, якому пенсія призначена, відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", позивач перебуває на обліку в Ірпінському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України у Київській області.

Так, 26 березня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою про здійснення йому перерахунку пенсії, відповідно до статті 59 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи", в редакції Закону України №2148-VIII від 03.10.2017 року "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій".

Листом від 06.04.2018 р. №146/П-03 за результатами розгляду заяви, відповідач відмовив у перерахунку пенсії, з посиланням на те, що позивач брав участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у період з 03.06.1987 року по 14.08.1987 року, тобто не під час проходження строкової військової служби, яка тривала з 13.11.1975 року по 10.12.1977 року, а тому права на проведення перерахунку пенсії, відповідно до статті 59 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи", у позивача немає.

Позивач, не погоджуючись із відмовою відповідача у перерахунку пенсії, звернувся до суду з вищевказаним позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Стаття 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачає право на пенсії військовослужбовцям, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи.

Визначені у цій статті умови та підстави призначення пенсії по інвалідності відповідній категорії осіб у Законі України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 01 липня 1992 року № 2532-12 у редакціях: законів України «Про внесення змін до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 05 жовтня 2006 року № 231-V (діяла до 01 жовтня 2017 року) та «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03 жовтня 2017 року № 2148-VIII (діє з 01 жовтня 2017 року) не змінювалися.

Частиною третьою статті 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» визначено, що особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю, пенсія по інвалідності обчислюється відповідно до цього Закону або за бажанням таких осіб - з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року.

Між сторонами даної справи виник спір щодо застосування вказаної норми права до осіб, які приймали участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, не перебуваючи на дійсній строковій військовій службі.

Апелянт вказує, що право на виплату пенсії у п`ятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року мають право лише ті особи з інвалідністю, які на час участі в ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи проходили дійсну строкову військову службу.

Однак, на думку позивача, ч. 3 ст. 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» встановлює розмір пенсії для всіх осіб, у тому числі призваних на військові збори, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи і внаслідок цього стали особами з інвалідністю.

Колегія суддів вважає, що висновок Ірпінського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області про відсутність підстав для обчислення позивачу пенсії у п`ятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, як особі, яка на час участі в ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи не проходила строкову військову службу, є обґрунтованим та відповідає правовій позиції Касаційного адміністративного суду в складі Верхового Суду, викладеній в ухвалі від 08 травня 2018 року у справі № 820/1148/18 та в ухвалі від 11 червня 2018 року у справі № 820/2589/18.

Водночас, суд першої інстанції посилався на те, що військовозобов`язані, призвані на військові збори для ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС є військовослужбовцями та прирівнюються до осіб, які перебувають на дійсній строковій військовій службі та, що зазначений висновок узгоджується із позицію Касаційного адміністративного суду в складі Верхового Суду, викладеною у вищевказаній ухвалі від 08 травня 2018 року у справі № 820/1148/18.

Натомість, у даному рішенні Касаційний адміністративний суд в складі Верхового Суду дійшов висновку, що ч. 3 ст. 59 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачає, що її дія (право на обчислення пенсії по інвалідності за особливою процедурою) поширюється на осіб, які відповідають наступним критеріям: 1) особа брала участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, або 2) особа брала участь у ліквідації наслідків інших ядерних аварій та випробувань, або 3) особа брала участь у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї.

Право на обчислення пенсії у п`ятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року виникає у зазначених осіб лише за наявності трьох умов у сукупності (розширене тлумачення зазначеної статті без внесення змін до ч. 3 ст. 59 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» не допускається): 1) особа має статус особи з інвалідністю; 2) особа отримала статус особи з інвалідністю виключно внаслідок участі у ліквідації відповідних наслідків та у військових навчаннях; 3) особа брала участь у ліквідації відповідних наслідків та військових навчаннях лише під час проходження дійсної строкової служби.

Як зазначалося, судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 приймав участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи з 03.06.1987 року по 14.08.1987 року, а строкову військову службу проходив з 13.11.1975 року по 10.12.1977 року.

Отже, позивач приймав участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи не під час проходження строкової служби, що виключає можливість перерахунку пенсії, відповідно до ч. 3 ст. 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Колегія суддів звертає увагу на те, що предметом правового регулювання ст. 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» є питання призначення пенсії виключно військовослужбовцям, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи.

Положення даної статті, у тому числі її частина третя, не можуть регулювати питання призначення пенсії іншим особам, ніж військовослужбовцям, які проходили дійсну строкову військову службу в період ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи.

Судом також встановлено, що у період з 03.06.1987 року по 14.08.1987 року ОСОБА_1 був призваний на військові збори.

Разом з тим, виконання обов`язків військовозобов`язаними, призваними на військові збори, не є тотожним проходженню військової служби.

Види військової служби визначені у ст. 2 Закону України «Про військову службу та військовий обов`язок», до яких участь у військових зборах не належить.

Відповідно до ст. 1 вказаного Закону, військовослужбовцями є особи, які проходять військову службу, натомість військовозобов`язані - це особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави.

Враховуючи те, що на час участі в ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи ОСОБА_1 не перебував на дійсній строковій військовій службі, а виконував обов`язки військовозобов`язаної особи, підстави для перерахунку йому пенсії відповідно до ч. 3 ст. 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», відсутні.

З урахуванням викладеного, колегія суддів не знаходить підстав для поширення на інші категорії військовослужбовців того правила, котре було запроваджено законодавцем для військовослужбовців дійсної строкової служби, адже це суперечить призначенню норми закону.

З огляду на зазначене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції помилково визнано протиправним та скасовано рішення Ірпінського об`єднаного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 06.04.2018 року №146/П-03.

Аналізуючи обставини справи та норми чинного законодавства, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції безпідставно частково задовольнив позовні вимоги ОСОБА_1 , а тому постанова суду підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову в задоволенні адміністративного позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).

При цьому, доводи викладені в апеляційній скарзі спростовують висновки суду першої інстанції та знайшли своє належне підтвердження в суді апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 3 ст. 242 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Таким чином, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають встановленим обставинам по справі, допущені судом першої інстанції порушення норм матеріального права призвели до неправильного вирішення справи, а тому оскаржувана постанова підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст. ст. 229, 243, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Ірпінського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області задовольнити.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 05 липня 2018 року скасувати та прийняти нову постанову.

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328-329 КАС України.

Суддя-доповідач Судді Вівдиченко Т.Р. Троян Н.М. Чаку Є.В.

Повний текст постанови виготовлено 05.11.2018 року