Справа № 822/1572/18
Суддя: Загороднюк А.Г.
Дата ухвалення: 2018-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 822/1572/18

Головуючий у 1-й інстанції: Петричкович А.І.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

07 листопада 2018 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Загороднюка А.Г.

суддів: Полотнянка Ю.П. Драчук Т. О. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції України в Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 24 липня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Національної поліції України в Хмельницькій області, начальника Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області ОСОБА_3 про визнання відмови протиправною та скасування пункту 6 наказу,

В С Т А Н О В И В :

в квітні 2018 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції України в Хмельницькій області, начальника Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області ОСОБА_3, в якій просив:

1) визнати протиправною відмову начальника Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області ОСОБА_3 в затвердженні висновку про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_2 від 09 лютого 2018 року;

2) скасувати пункт 6 наказу Головного управління Національної поліції України в Хмельницькій області в Хмельницькій області № 262 від 15 лютого 2018 року про скасування в пункті 1 наказу Головного управління Національної поліції України в Хмельницькій області в Хмельницькій області від 31 жовтня 2017 року № 1850 "Про виплату одноразової грошової допомоги" абзацу щодо виплати одноразової грошової допомоги "ОСОБА_2, інваліду II групи, одноразову грошову допомогу у сумі 144000,00 (сто сорок чотири тисячі гривень 00 копійок)".

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 24 липня 2018 року адміністративний позов задоволено частково.

Не погодившись із прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити постанову про відмову в задоволені позову. В апеляційній скарзі апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне зясування всіх обставин справи що призвело до неправильного її вирішення.

Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції, переглядаючи судове рішення у даній справі в межах доводів та вимог апеляційної скарги у відповідності до частини 1 статті 308 КАС України, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено з матеріалів справи, 20 вересня 2017 року позивач подав рапорт, в якому просив звільнити його зі служби в Національній поліції за станом здоров'я з 30 вересня 2018 року, що підтверджено свідоцтвом про хворобу №288 (а.с. 73).

Свідоцтвом про хворобу № 288 від 15 вересня 2017 року підтверджується, що у позивача захворювання, яке пов'язане з проходженням служби в поліції, та зроблено висновок про непридатність до служби в поліції (а.с. 13-14).

Наказом Голови Національної поліції України від 25 вересня 2017 року № 329о/с ОСОБА_2 з 30 вересня 2017 року звільнено зі служби в поліції на підставі пункту 2 частини 1 статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" (через хворобу) (а.с.12).

Згідно з довідкою до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії АВ № 1003716 від 25 вересня 2017 року, позивачу з 22 вересня 2017 року встановлено ІІ групу інвалідності у зв'язку із захворюванням, пов'язаним з проходженням служби в поліції (а.с.15).

20 жовтня 2017 року позивач звернувся до начальника Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області ОСОБА_3 із заявою (рапортом) про проведення йому виплати одноразової грошової допомоги у зв'язку з одержанням ІІ групи інвалідності від захворювання, пов'язаного із проходженням служби в ОВС (а.с. 31).

30 жовтня 2017 року начальником Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області затверджено висновок про призначення позивачу одноразової грошової допомоги на підставі пункту 4 частини 1 статті 97 Закону України "Про Національну поліцію" (а.с. 38).

Відповідно до витягу з наказу № 1850 від 31 жовтня 2017 року "Про виплату одноразової грошової допомоги" вирішено виплатити ОСОБА_2 одноразову грошову допомогу згідно з пунктом 4 частини 1 статті 99 Закону України "Про Національну поліцію" (а. с.39).

09 лютого 2018 року начальником Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області затверджено висновок про відмову у призначенні ОСОБА_2 одноразової грошової допомоги (а.с.41).

Також відповідно до пункту 6 наказу начальника Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області від 15 лютого 2018 року № 262 "Про скасування окремих пунктів наказів Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області щодо виплати одноразової грошової допомоги", скасовано у пункті 1 наказу Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області від 31 жовтня 2017 року № 1850 "Про виплату одноразової грошової допомоги", зокрема, абзац щодо виплати ОСОБА_2 одноразової грошової допомоги (а.с. 42).

Про скасування наказу в частині виплати одноразової грошової допомоги, та про складання 09 лютого 2018 року висновку про відмову у виплаті одноразової грошової допомоги позивач повідомлений листом Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області від 16 лютого 2018 року за № 195/121/29/04 (а.с. 43).

Отже, відповідачем скасовано наказ від 31 жовтня 2017 року № 1850 в частині виплати ОСОБА_2 одноразової грошової допомоги, проте висновок про призначення позивачу одноразової грошової допомоги, затверджений 30 жовтня 2017 року, скасований не був.

Таким чином, відносно позивача затверджено два висновки: 30 жовтня 2017 року - про призначення одноразової грошової допомоги, та 09 лютого 2018 року - про відмову у призначенні такої.

Не погоджуючись з діями відповідачів ОСОБА_2 звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Суд першої інстанції частково задовольняючи позовні вимоги виходив з того, що дії начальника Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області не є протиправними. Також суд першої інстанції дійшов висновку, що належним способом захисту прав позивача є визнання протиправним та скасування висновку про відмову у призначенні позивачу одноразової грошової допомоги.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 97 Закону України "Про Національну поліцію" №580-VІІІ (в редакції на час звернення позивача за призначенням одноразової грошової допомоги, далі - Закон № 580-VІІІ) одноразова грошова допомога в разі загибелі (смерті), визначення втрати працездатності поліцейського є соціальною виплатою, гарантованою допомогою з боку держави, яка призначається і виплачується особам, які за цим Законом мають право на її отримання, у разі визначення поліцейському інвалідності внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), пов'язаних з проходженням ним служби в органах внутрішніх справ або поліції, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті.

Частиною 2 статті 97 Закону № 580-VІІІ передбачено, що порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11 січня 2016 року № 4 затверджено Порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, який зареєстрований в Міністерстві юстиції України 29 січня 2016 року за № 163/28293 (далі - Порядок № 4).

Згідно з підпунктом 4 пункту 4 розділу І Порядку № 4 передбачено призначення поліцейському одноразової грошової допомоги у випадку, пов'язаному з проходженням служби в поліції, органах внутрішніх справ (пункт 4 частини першої статті 97 Закону) - обставина, яка виникла внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), пов'язаних з проходженням ним служби в органах внутрішніх справ або поліції, крім випадків, зазначених у підпунктах 1, 2 цього пункту.

Відповідно до пункту 1 Розділу ІІ Порядку № 4 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення поліцейському інвалідності є дата, з якої встановлено інвалідність, що зазначена в довідці до акта огляду медико-соціальної експертної комісії, у разі відсутності дати, з якої встановлено інвалідність, - дата видачі довідки до акта огляду медико-соціальної експертної комісії.

Таким чином, позивач набув права на отримання одноразової грошової допомоги з 22 вересня 2017 року згідно з довідкою до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії АВ №1003716 від 25 вересня 2017 року.

Стосовно доводів апелянта про те, що позивач не має права на отримання одноразової грошової допомоги у зв'язку з набуттям інвалідності під час проходження служби, оскільки призначення допомоги можливе лише у разі визначення інвалідності протягом шести місяців після звільнення, колегія суддів виходить з наступного.

Інвалідність у позивача виникла внаслідок захворювання, яке пов'язано з проходженням служби в поліції, і звільнений з поліції він саме внаслідок цього захворювання.

При цьому, наказ щодо звільнення позивача з поліції та довідка МСЕК про визначення інвалідності складені однією датою - 25 вересня 2017 року, а набув він права на ОГД з 22 вересня 2017 року (звільнено 30 вересня 2017 року).

Колегія суддів звертає увагу, що визначальним є причина звільнення, а саме внаслідок захворювання, яке пов'язано з проходженням служби в поліції, а не факт такого звільнення через один тиждень після визначення інвалідності, проте під час проходження служби (а не протягом шести місяців після звільнення з поліції), на що покликається відповідач.

Потрібно враховувати, що Європейський суд з прав людини у пункті 70 рішення у справі "Рисовський проти України" від 20 жовтня 2011 року підкреслив особливу важливість принципу "належного урядування", яким передбачено, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб.

При цьому, відповідно до статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном.

Концепція "майна" в розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції має автономне значення, тобто не обмежується власністю на матеріальні речі та не залежить від формальної класифікації у національному праві: певні інші права та інтереси, які становлять активи, також можуть вважатися "правом власності", а відтак і "майном".

Таким чином, за Конвенцією майном визнається й право грошової вимоги до держави про виплату коштів соціального забезпечення.

Європейським Судом вказується про три головні критерії, які слід оцінювати на предмет відповідності втручання в право особи на мирне володіння своїм майном принципу правомірного втручання, сумісного з гарантіями статті 1 Першого протоколу, а саме:

1) чи є втручання законним;

2) чи переслідує воно легітимну мету (суспільний інтерес);

3) чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям. ЄСПЛ констатує порушення статті 1 Першого протоколу, якщо хоча б одного критерію не буде дотримано.

Втручання держави в право особи на мирне володіння своїм майном повинно здійснюватися з дотриманням принципу "пропорційності" - "справедливої рівноваги (балансу)" між інтересами держави (суспільства), пов'язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання. "Справедлива рівновага" не означає обов'язкового досягнення соціальної справедливості в кожній конкретній справі, а передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між метою, що передбачається для досягнення, та засобами, які використовуються. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа несе "індивідуальний і надмірний тягар".

Дотримання принципу "пропорційності" передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Ужиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв'язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети.

Таким чином, особа не повинна нести індивідуальний і надмірний тягар за ситуацію, що склалася внаслідок присвоєння їй інвалідності внаслідок захворювання, котре в подальшому було причиною її звільнення з поліції, раніше за таке звільнення.

Отже, втручання держави, в даному випадку, у право власності позивача на отримання соціальної виплати не свідчить про наявність "справедливої рівноваги" між інтересами держави, пов'язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання. Враховуючи зазначене, рішення відповідача про відмову у виплаті одноразової грошової допомоги порушує принцип пропорційності.

Таким чином, пункт 6 Наказу начальника ГУНП в Хмельницькій області від 15 лютого 2018 року № 262 "Про скасування окремих пунктів наказів ГУНП щодо виплати одноразової грошової допомоги" в частині скасування у пункті 1 наказу ГУНП в Хмельницькій області від 31 жовтня 2017 року № 1850 "Про виплату одноразової грошової допомоги" абзацу щодо виплати ОСОБА_2 одноразової грошової допомоги є протиправним та підлягає скасуванню.

Також колегія суддів звертає увагу, що начальник Головного управління Національної поліції України в Хмельницькій області 30 жовтня 2017 року вже затвердив висновок про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_2 у розмірі 144000 гривень, після чого прийшов до протилежного висновку, відмовивши 09 лютого 2018 року у затвердженні ще одного висновку при розгляді однієї і тієї заяви позивача від 20 жовтня 2017 року.

Отже, виключно результат реалізації повноваження керівника Головного управління Національної поліції України в Хмельницькій області (відповідний висновок), а не процес реалізації його повноважень, мав би бути предметом судового оскарження.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо необхідності виходу за межі позовних вимог, оскільки належним та ефективним способом захисту порушеного права позивача є скасування висновку про відмову у призначенні ОСОБА_2 одноразової грошової допомоги, який затверджений 09 лютого 2018 року начальником ГУНП в Хмельницькій області.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо часткового задоволення адміністративного позову.

Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, та повністю спростовуються встановленими у справі обставинами.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 315, статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі вищевикладеного колегія суддів дійшла висновку про те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а відтак рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 24 липня 2018 року слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції України в Хмельницькій області залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 24 липня 2018 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили відповідно до статті 325 КАС України та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_4 ОСОБА_5