Справа № 500/6403/18
Суддя: Потапчук В.О.
Дата ухвалення: 2018-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П'ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 листопада 2018 р.м.ОдесаСправа № 500/6403/18

Категорія: 3.3 Головуючий в 1 інстанції: Грубіян Л.І.

П'ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Потапчук В.О.

суддів: Семенюк Г.В. , Шляхтицький О.І.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 20 вересня 2018 року прийнятого у відкритому судовому засіданні об 17:21 год. у справі за позовом Ізмаїльського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області до ОСОБА_1 про затримання з метою забезпечення ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України громадянина Народної Республіки Бангладеш

В С Т А Н О В И В :

Короткий зміст позовних вимог.

У вересні 2018 року Ізмаїльський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області (далі - Ізмаїльський районного відділу ГУДМС України в Одеській області, позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до ОСОБА_1 про затримання з метою забезпечення ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України громадянина Народної Республіки Бангладеш.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 18 вересня 2018 року співробітниками Ізмаїльського РВ ГУ ДМС України в Одеській області за адресою: вул. Михайлівська, буд. 27, м. Ізмаїл, було виявлено особу, який назвався громадянином Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1. В результаті проведеної перевірки було встановлено, що громадянин Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_1, порушив правила перебування іноземців в Україні - проживає без документів на право проживання в Україні (ухилився від виїзду після закінчення терміну перебування). Зі слів громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_1, він прибув на територію України у липні 2018 року нелегально з Російської Федерації поза пунктом пропуску. На даний час громадянин Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_1, на території України знаходиться незаконно, постійного місця проживання та законного джерела існування не має. Даний факт свідчить про перебування відповідача на території України без законних на те підстав. 18 липня 2018 року за порушення ч. 1 ст. 203 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КупАП), що виразилось в порушенні правил перебування іноземців в Україні, тобто проживання без документів на право проживання в Україні стосовно громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_1, складено протокол про адміністративне правопорушення ПдРУ № 146896 та постановою про накладення адміністративного стягнення від 19 вересня 2018 року ПН МОД № 070843 був притягнутий до адміністративної відповідальності в розмірі 1 700 грн. Відповідач з відповідною заявою, а також з заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового або тимчасового захисту в Україні до ГУ ДМС України в Одеській області не звертався, відповідного бажання під час опитування не виявив, жертвою торгівлі людьми себе не вважає. 07 вересня 2018 року ГУ ДМС України в м. Києві було прийнято рішення про примусове повернення в країну походження громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_1, та зобов'язано його покинути територію України у термін до 09 вересня 2018 року.

18 вересня 2018 року о 16 год. 00 хв. громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, було повторно виявлено прикордонним нарядом «ПП» на ділянці ВПС «Рені» в районі прикордонного знаку 0780/26 на відстані 800 метрів від лінії державного кордону».

З моменту потрапляння на територію України відповідач не вчинив жодних спроб для легалізації власного становища. Відповідач був затриманий працівниками Ізмаїльського РВ ГУ ДМС України в Одеській області за порушення правил перебування іноземців в Україні, а саме: ухилився від виїзду після закінчення відповідного терміну перебування. На даний час у відповідача відсутній паспортний документ, обов'язкова наявність якого визначена ст. 9 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» відповідно до якої іноземці в'їжджають в Україну за наявності визначеного цим Законом або іншими міжнародним договором України паспортного документа та одержаної у встановленому порядку візи.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Постановою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 20 вересня 2018 року адміністративний позов Ізмаїльського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області задоволено.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погоджуючись з вказаним рішенням ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, у якій зазначено, що рішення винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим апелянт просить скасувати оскаржуване рішення та прийняту нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Окрім того, скаржник зазначає, що ним неможливо своєчасно, а саме до 09 вересня 2018 року, виконати вимоги рішення ГУ ДМС України про примусове повернення до держави походження від 07 вересня 2018 року на підставі відсутності документів для виїзду.

До того ж, скаржник просить визнати поважною причину пропуску строку звернення до суду з апеляційною скаргою, посилаючись на те, що він перебуває в умовах ізоляції, а тому, з урахуванням не володіння українською та російською мовами, виникли трудності з пошуком представника зі юридичними знаннями.

В свою чергу, ОСОБА_1 разом з апеляційною скаргою надав до суду копію постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 06 вересня 2018 року у справі №755/11954/18, як практику подібних категорій справ.

Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 30 жовтня 2018 року клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 20 вересня 2018 року задоволено. Поновлено строк ОСОБА_1 на апеляційне оскарження постанови Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 20 вересня 2018 року. Відкрито апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 20 вересня 2018 року.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги ОСОБА_1, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Обставини справи.

ОСОБА_1, громадянин Народної Республіки Бангладеш прибув на територію України у липні 2018 року.

19 вересня 2018 року співробітниками Ізмаїльського РВ ГУ ДМС України в Одеській області було виявлено громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В результаті проведеної перевірки було встановлено, що громадянин Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, порушив правила перебування іноземців в Україні - проживає без документів на право проживання в Україні (ухилився від виїзду після закінчення терміну після закінчення терміну перебування). З моменту потрапляння на територію України - 2018 рік, відповідач не вчинив жодних спроб для легалізації власного становища. На даний час у відповідача відсутній паспортний документ, обов'язкова наявність якого визначена ст. 9 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» відповідно до якої іноземці в'їжджають в Україну за наявності визначеного цим Законом або іншими міжнародним договором України паспортного документа та одержаної у встановленому порядку візи.

19 серпня 2018 року за порушення ч. 1 ст. 203 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КупАП), що виразилось в порушенні правил перебування іноземців в Україні, тобто проживання без документів на право проживання в Україні, стосовно громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_1, складено протокол про адміністративне правопорушення ПдРУ № 146896 та постановою про накладення адміністративного стягнення від 19 вересня 2018 року ПН МОД № 070843 ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності в розмірі 1 700 грн.

07 вересня 2018 року ГУ ДМС України в місті Києві було прийнято рішення про примусове повернення в країну походження громадянина НР Бангладеш ОСОБА_1, та зобов'язано його покинути територію України у термін до 09 вересня 2018 року.

За спливом вказаного часу відповідач з території України не виїхав.

Не погоджуючись з вищевикладеним позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Висновок суду першої інстанції.

Задовольняючи адміністративний позов суд першої інстанції виходив з того, що відповідач ухилятиметься від виконання рішення про примусове повернення, не має документів для перетинання державного кордону України на законних підставах і тому не має можливості на даний час здійснити виїзд з території України, що унеможливлює ідентифікацію особи відповідача та забезпечення примусового видворення за межі України.

Колегія суддів вважає такий висновок суду першої інстанції правильним та таким, що відповідає вимогам Конституції України, Кодексу адміністративного судочинства України, Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Джерела права й акти їх застосування.

Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, порядок їх в'їзду в Україну та виїзду з України визначається Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

У відповідності до ст.19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог ч.6 ст.6 КАС України іноземці та особи без громадянства користуються в Україні таким самим правом на судовий захист в адміністративних справах, що і громадяни України. Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, порядок їх в'їзду в Україну та виїзду з України визначається Законом №3773-VI.

За змістом ст. 3 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», іноземці та особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов'язки, як і громадяни України, за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України.

Згідно з п. 14 ст. 1 Закону №3773, нелегальний мігрант - іноземець або особа без громадянства, які перетнули державний кордон поза пунктами пропуску або в пунктах пропуску, але з уникненням прикордонного контролю і невідкладно не звернулися із заявою про надання статусу біженця чи отримання притулку в Україні, а також іноземець або особа без громадянства, які законно прибули в Україну, але після закінчення визначеного їм терміну перебування втратили підстави для подальшого перебування та ухиляються від виїзду з України.

Пунктом 2 ст.25 цього Закону передбачено, що іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування в Україні або які не можуть виконати обов'язок виїзду з України, не пізніше дня закінчення відповідного строку їх перебування у зв'язку з відсутністю коштів або втратою паспортного документа, можуть добровільно повернутися в країну походження або третю країну, у тому числі за сприяння міжнародних організацій.

Статтею 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» встановлено, що іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров'я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Частиною 5 ст. 26 Закону №3773-VI встановлено, що іноземець або особа без громадянства зобов'язані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення.

Статтею 30 вказаного Закону визначено, що центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

Згідно пункту 1.6. Інструкції про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрації Державної прикордонної служби України та Служби безпеки України від 23 квітня 2012 року № 353/271/150 (далі - Інструкція № 353/271/150) підставами для прийняття рішення про примусове повернення іноземців за межі України є дії іноземців, що порушують законодавство України про правовий статус іноземців та осіб без громадянства.

Частиною 1 ст. 288 КАС України встановлено, що позовні заяви іноземців та осіб без громадянства щодо оскарження рішень про їх примусове повернення в країну походження або третю країну, а також позовні заяви центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальних органів і підрозділів, органів охорони державного кордону або Служби безпеки України про примусове видворення іноземців та осіб без громадянства за межі України подаються до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальних органів і підрозділів, органу охорони державного кордону чи Служби безпеки України або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

Оцінка суду.

З викладених норм чинного законодавства вбачається, що примусовому видворенню іноземця чи особи без громадянства передують дві обставини: 1) прийняття рішення відповідним компетентним органом про примусове видворення; 2) ухилення від виїзду після прийняття рішення про повернення або наявність обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення. Тобто обов'язковим є попереднє прийняття вказаними органами рішення про примусове повернення.

Як вбачається з позовної заяви 07 вересня 2018 року ГУ ДМС України в м.Києві прийнято рішення про примусове повернення громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_1 за межі території України та зобов'язано його покинути територію України у термін до 09 вересня 2018 року.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що вищевказане рішення про примусове повернення відповідача від 07 вересня 2018 року (його копія) в матеріалах адміністративної справи відсутнє.

Однак, згідно тексту апеляційної скарги підписаної особисто ОСОБА_1 колегією суддів встановлено, що він не заперечує щодо наявності вказаного рішення.

Більш того, ОСОБА_1 зазначає, що після прийняття цього рішення він звернувся до Міграційної служби в м.Києв за допомогою в отриманні необхідних для повернення документів. Однак йому було відмовлено.

Таким чином, з урахуванням встановлених обставин справи, у колегії суддів відсутні сумніви у наявності вказаного рішення ГУ ДМС України в м.Києві від 07 вересня 2018 року про примусове повернення громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_1 за межі території України та зобов'язання його покинути територію України у термін до 09 вересня 2018 року.

Частиною 1 ст. 203 КУпАП встановлено, що порушення іноземцями та особами без громадянства правил перебування в Україні, тобто проживання без документів на право проживання в Україні, за недійсними документами або документами, термін дії яких закінчився, або працевлаштування без відповідного дозволу на це, якщо необхідність такого дозволу передбачено законодавством України, або недодержання встановленого порядку пересування і зміни місця проживання, або ухилення від виїзду з України після закінчення відповідного терміну перебування, неприбуття без поважних причин до визначеного місця навчання або працевлаштування після в'їзду в Україну у визначений строк, а так само порушення правил транзитного проїзду через територію України, крім порушень, передбачених частиною другою цієї статті, тягнуть за собою накладення штрафу від ста до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Дослідивши матеріали справи, колегією суддів встановлено, що відповідач проживав на території України без документів на право проживання в Україні, вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 203 КУаАП, у нього відсутній паспортний документ, який надає право здійснити виїзд з території України, які визначені ст.15 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» відповідно до якої в'їзд в Україну та виїзд з України іноземців та осіб без громадянства здійснюється за паспортним документом за наявності відповідної візи, якщо інший порядок в'їзду та виїзду не встановлено законодавством чи міжнародним договором України.

Таким чином, встановлені судами першої та апеляційної інстанції обставини дають обґрунтовані підстави вважати, що відповідач ухилятиметься від виконання рішення про примусове повернення, не має документів для перетинання державного кордону України на законних підставах і тому не має можливості на даний час здійснити виїзд з території України, що унеможливлює ідентифікацію особи відповідача та забезпечення примусового видворення за межі України.

Строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування не може перевищувати шести місяців з дня фактичного затримання особи. У разі наявності умов, за яких неможливо забезпечити примусове видворення особи у зазначений строк чи прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, такий строк може бути продовжений, але не більш як на дванадцять місяців.

Згідно ч. 1 ст. 289 КАС України за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик її втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальним органом чи підрозділом, органом охорони державного кордону або Служби безпеки України подається до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовна заява про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів: 1) затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України; 2) затримання іноземця або особи без громадянства з метою забезпечення її передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію; 3) взяття іноземця або особи без громадянства на поруки підприємства, установи чи організації; 4) зобов'язання іноземця або особи без громадянства внести заставу.

Відповідно до ч.11 ст.289 КАС України строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців.

Згідно пункту 27 частини 1 статті Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, - державна установа, призначена для тимчасового тримання іноземців та осіб без громадянства: стосовно яких судом прийнято рішення про примусове видворення; стосовно яких судом прийнято рішення про затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення, у тому числі прийнятих відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію; затриманих центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальними органами та підрозділами на строки та в порядку, передбачені законодавством України; затриманих за рішенням суду до завершення розгляду заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні.

Як вбачається з матеріалів справи, Районний відділ не звертався з клопотанням про зобов'язання громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_1 внести заставу та з клопотанням про взяття даної особи на поруки підприємства, установи чи організації, в зв'язку з тим, що внесення застави полягає у внесенні іноземцем, особою без громадянства або іншою фізичною чи юридичною особою (заставодавцем) коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, тобто існує імперативний обов'язок Кабінету Міністрів прийняти такий Порядок. На даний час, Кабінетом Міністрів України, на виконання ст.289 КАС України не прийнято порядок внесення коштів на спеціальний рахунок у разі застосування судом застави як заходу до іноземця, який застосовується адміністративним судом в порядку КАС України. Вказане свідчить про відсутність механізму реалізації судом положень ст. 289 КАС України при застосуванні до іноземця застави, тобто про неможливість практичного застосування судом застави до іноземця.

З урахуванням викладеного колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що коли інші, менш жорсткі заходи (порука та застава), були розглянуті та визнані такими, що не можуть бути застосовані до даної ситуації, до громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_1 слід застосувати найбільш суворий захід, передбачений ч.11 ст.289 КАС України, як затримання з поміщенням останнього до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні ДМС України до 20 березня 2019 року.

Частинами 1, 2 ст. 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

З системного аналізу вимог діючого законодавства та обставин справи колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції щодо задоволення адміністративного позову в повному обсязі.

При цьому, колегія суддів не приймає до уваги доводи скаржника зазначені в апеляційній скарзі щодо неможливості своєчасно, а саме до 09 вересня 2018 року, виконати вимоги рішення ГУ ДМС України про примусове повернення до держави походження від 07 вересня 2018 року на підставі відсутності документів для виїзду, оскільки вказані доводи не спростовують встановленого судом факту порушення скаржником вимог чинного законодавства України.

Крім того, колегія суддів не приймає до уваги посилання ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 06 вересня 2018 року у справі №755/11954/18, як практику подібних категорій справ, оскільки у даному рішення ГУ ДМС України було порушено процедуру звернення до суду із позовом про примусове видворення та затримання з метою ідентифікації та забезпечення видворення за межі України. Таким чином, вказане рішення дійсно відноситься до подібної категорії, однак в ньому розглядалися інші обставини справи.

До того ж, колегія суддів звертає увагу на те, що відповідно до ч. 1 ст. 36 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» лише Верховний Суд є найвищим судом у системі судоустрою України, який забезпечує сталість та єдність судової практики у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом.

Інші доводи апеляційної скарги колегія суддів до уваги не приймає, оскільки вони повністю ідентичні доводам позовної заяви на які суд першої інстанції, з яким погоджується колегія суддів, надав вмотивовану відповідь.

Статтею 316 КАС України встановлено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Розподіл судових витрат згідно вимог ст.139 КАС України не підлягає.

Керуючись ст.ст. 316, 322, 325 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 20 вересня 2018 року у справі за позовом Ізмаїльського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області до ОСОБА_1 про затримання з метою забезпечення ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України громадянина Народної Республіки Бангладеш - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складений та підписаний 06 листопада 2018 року.

Суддя доповідач: Потапчук В.О.

Суддя: Семенюк Г.В.

Суддя: Шляхтицький О.І.