Справа № 826/17496/18
Суддя: Мазур А.С.
Дата ухвалення: 2018-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста КИЄВА
УХВАЛА

05 листопада 2018 року м. Київ № 826/17496/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: судді Мазур А.С., розглянувши заяву про забезпечення адміністративного позову

Акціонерного товариства "Дніпропетровський стрілочний завод"

до

треті особи

Антимонопольного комітету України

Філія "Науково-дослідний та конструкторсько-технологічний інститут залізничного транспорту" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця", Регіональна філія "Донецька залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", Товариство з обмеженою відповідальністю "Альфа-Метал-Компані"

про

визнання протиправним та скасування рішення №9985-р/пк-пз від 27.09.2018

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулося Акціонерне товариство "Дніпропетровський стрілочний завод" із позовом до Антимонопольного комітету України про визнання протиправним та скасування рішення №9985-р/пк-пз від 27.09.2018.

Разом із позовною заявою, позивач подав заяву про забезпечення адміністративного позову, шляхом заборони Регіональній філії "Донецька залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" до прийняття судового рішення і набрання ним законної сили, укладати договір з переможцем закупівлі за № UA -2018-06-27-001425-а.

Дана заява мотивована тим, що рішення Антимонопольного комітету України суперечить тендерній пропозиції та є таким, що не відповідає вимогам Закону України "Про публічні закупівлі" та є завідомо упередженим та протиправним. Невжиття заходів забезпечення позову у спосіб, який просить позивач, унеможливить, на його думку, відновлення порушених прав та інтересів у майбутньому.

Дослідивши матеріали справи, виходячи зі змісту заяви та системного аналізу положень чинного законодавства України, Окружний адміністративний суд міста Києва приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про забезпечення позову, виходячи з наступного.

Відповідно до частини другої статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України, забезпечення позову допускається як до пред’явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб’єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Частиною другою статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено вичерпний перелік підстав для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, а суд повинен, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи існує хоча б одна з названих підстав, і оцінити, чи не може застосування заходів забезпечення позову завдати більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти

Слід зазначити, що забезпечення адміністративного позову – це вжиття судом, до вирішення адміністративної справи по суті позовних вимог, визначених Кодексом адміністративного судочинства України, заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому постанови суду, якщо її буде прийнято на користь позивача.

У вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову суд повинен здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності їх вжиття з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом забезпечення позову та його предметом; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду у разі невжиття заходів забезпечення позову; запобігання порушенню охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу, у разі вжиття заходів забезпечення позову.

Таким чином, перевіривши зазначені в заяві позивача про забезпечення позову доводи на предмет їх відповідності вище викладеним нормам та з'ясованим судом обставинам, а також оцінивши докази, подані позивачем разом із заявою, суд прийшов до висновку про необґрунтованість заяви та про відсутність підстав для її задоволення, оскільки судом не встановлено, а позивачем не доведено, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду в майбутньому.

Також суду не доведено обставин, які б свідчили про очевидну небезпеку заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі по суті, або унеможливили захист цих прав, свобод та інтересів без вжиття заходів забезпечення позову.

Крім того, суд звертає увагу, що до розгляду даної адміністративної справи по суті неможливо зробити висновок щодо протиправності оскаржуваного рішення, оскільки вирішення даного питання на стадії вирішення питання про забезпечення позову фактично є свідченням розгляду справи по суті, що не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову. Дане також підтверджується вимогами ст.18 Закону України "Про публічні закупівлі", де передбачено розгляд і вирішення скарг щодо укладених договорів про закупівлю в судовому порядку.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що заява є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 77, 150, 151,154,241-243,248, Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

УХВАЛИВ:

Відмовити Акціонерному товариству "Дніпропетровський стрілочний завод" в задоволенні заяви про забезпечення адміністративного позову.

Ухвалу направити сторонам.

Ухвала набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України. Ухвала з питань забезпечення адміністративного позову може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції порядку та в строки, передбачені ст.ст. 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя А.С. Мазур