Справа № 183/1805/18(2-а/183/115/18)
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2018-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а їн и

30 жовтня 2018 року м. Дніпросправа № 183/1805/18

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Добродняк І.Ю. (доповідач),

суддів: Бишевської Н.А., Семененка Я.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження в місті Дніпрі

апеляційну скаргу інспектора роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції у м. Кременчуці Департаменту патрульної поліції ОСОБА_1,

на рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 серпня 2018 року (головуючий суддя Городецький Д.І.)

у справі № 201/2175/18

за позовом ОСОБА_2

до інспектора роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції у м. Кременчуці Департаменту патрульної поліції ОСОБА_1,

третя особа: Управління патрульної поліції у м. Кременчуці Департаменту патрульної поліції

про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення та закриття провадження

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до інспектора роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції у м. Кременчуці Департаменту патрульної поліції ОСОБА_1, за участю третьої особи Управління патрульної поліції у м. Кременчуці Департаменту патрульної поліції, в якому просив: визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БР № 972118 від 21.03.2018 про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255,00 грн. та закрити провадження у адміністративній справі.

Позовні вимоги мотивовані необґрунтованістю та протиправністю висунутих обвинувачень, оскільки жодного порушення позивач не скоював. При розгляді справи інспектором зроблений висновок про порушення п.8.4 «б» ПДР, що не відповідає дійсності, оскільки позивач зупинився безпосередньо перед знаком «проїзд без зупинки заборонено». Постанова не відповідає вимогам, встановленим ст.ст.279, 280 КупАП, оскільки при розгляді справи відповідачем взагалі не було взято до уваги жодних пояснень позивача щодо обставин справи, не надано можливості скористатися юридичної допомогою фахівця. Крім того, оскаржувана постанова складена з порушенням вимог ст. 283 КупАП, оскільки в постанові маються розбіжності щодо дати вчинення правопорушення, не містить відомостей щодо здійснення фіксації правопорушення.

Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 серпня 2018 року адміністративний позов задоволено. Постанову серії БР № 972118 від 21.03.2018 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху скасовано і закрито справу про адміністративне правопорушення.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не доведено законність прийнятого рішення.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач - інспектор роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції у м. Кременчуці Департаменту патрульної поліції ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм права, не повне з'ясування обставин, просить суд скасувати рішення суду та ухвалити нове рішенням, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. Скаржник зазначає, що при винесенні оскаржуваної постанови керувався Правилами дорожнього руху, в постанові чітко описано правопорушення, що було скоєно, а тому діяв в межах діючого законодавства та не порушував його. Судом першої інстанції не прийнято до уваги відеозапис з нагрудної камери інспектора, який в даному випадку є доказом правомірності дій працівника поліції під час розгляду справи про адміністративне правопорушення. Крім того, показання технічних приладів та технічних засобів, які мають функції фото та кінозйомки, відеозапису, не є обов'язковим доказом у справі про адміністративне правопорушення. Також, враховуючи той факт, що правопорушення вчинено водієм 20.03.2018 і розгляд справи проводився 21.03.2018, жодних розбіжностей в даті оскаржувана постанова не містить. І відповідно постанову оголошено в присутності водія негайно після розгляду справи та надано останньому її копію. Пояснення позивача щодо відсутності в його діях ПДР та, відповідно, складу адміністративного правопорушення є лише спробою уникнути встановленої законом відповідальності.

Дана адміністративна справа розглянута апеляційним судом відповідно до ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню внаслідок наступного.

Спірним є питання правомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності відповідно до ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Як встановлено судом, підтверджено матеріалами справи, 21.03.2018 інспектором роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції у м. Кременчуці Департаменту патрульної поліції ОСОБА_1 винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БР № 972118, згідно якої ОСОБА_2, 20.03.2018 о 23:58, керуючи автомобілем марки MERCEDES SPRINTER 315, номерний знак НОМЕР_1, на перехресті автодоріг М-22 (53 км) та Н-31 (129 км), не виконав вимогу знаку 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено», чим порушила п.8.4 «б» Правил дорожнього руху України.

Відповідно до вказаної постанови ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255,00 гривень.

З огляду на фактичні обставини справи, норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про протиправність означеної постанови про накладення адміністративного стягнення серії БР № 972118 від 21.03.2018.

Частиною 1 статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За загальними правилами ст.33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з п.1 ст. 247 КУпАП, обов'язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Джерела, які можуть бути доказами в справі про адміністративне правопорушення, наведені у статті 251 КУпАП.

Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Відповідно до ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

В даному випадку оскаржуваною постановою позивача притягнуто до відповідальності на підставі ч.1 ст.122 КУпАП, відповідно до якої перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Пунктом 8.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, встановлено, що регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

Згідно пункту 8.4 Правила дорожнього руху дорожні знаки (додаток 1) поділяються на групи, зокрема, знаки пріоритету, які встановлюють черговість проїзду перехресть, перехрещень проїзних частин або вузьких ділянок дороги (пп. «б» п.8.4 ПДР).

До дорожніх знаків пріоритету віднесено знак 2.2 розділу 33 ПДР «Проїзд без зупинки заборонено», згідно якому забороняється проїзд без зупинки перед розміткою 1.12 (стоп-лінія), а якщо вона відсутня - перед знаком. Необхідно дати дорогу транспортним засобам, що рухаються дорогою, яка перетинається, а за наявності таблички 7.8 - транспортним засобам, що рухаються головною дорогою, а також праворуч рівнозначною дорогою.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що наведені в постанові про адміністративне правопорушення серії БР № 972118 від 21.03.2018 обставини щодо скоєння позивачем порушення вимог вказаного дорожнього знаку відповідачем ніяким чином не засвідчені, в якості додатків до означеної постанови не долучено жодних доказів.

Поданий суду першої інстанції третьою особою відео диск не прийнятий судом в якості належного доказу по справі, оскільки третьою особою не підтверджено, а в оскаржуваній постанові не зазначено технічний прилад або технічний засіб, яким було здійснено відеозапис, як того вимагає ст.283 КУпАП.

Відповідачем не надано жодного доказу, який оцінювався інспектором при винесенні постанови про адміністративне правопорушення серії БР № 972118 від 21.03.2018 і підтверджував, що позивач, керуючи автомобілем MERCEDES SPRINTER 315, номерний знак НОМЕР_1, у зазначений відповідачем час та дату здійснив порушення Правил дорожнього руху.

В результаті дослідження апеляційним судом наявних в матеріалах справи доказів, у том числі поданого третьою особою відео диску, вбачається, що відеозапис здійснено з нагрудної відеокамери інспектора. Переглядаючи даний відеозапис, апеляційний суд дійшов висновку, що факт скоєння адміністративного правопорушення, зазначеного в оскаржуваній постанові серії БР № 972118 від 21.03.2018 (проїзд перехрестя автодоріг М-22 (53 км) та Н-31 (129 км) без зупинки), даний відеозапис не відображає.

Таким чином, відповідачем не доведено факт скоєння позивачем правопорушення, про яке зазначено в оскаржуваній постанові, а саме: порушення п. 8.4 «б» Правил дорожнього руху України, що свідчить про необґрунтованість постанови про накладення адміністративного стягнення серії БР № 972118 від 21.03.2018 через відсутність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Суд першої інстанції під час розгляду даної справи дослідив обставини, які мають значення для справи, ухвалив законне та обґрунтоване рішення.

Наведені в апеляційній скарзі доводи висновків суду першої інстанції не спростовують.

З огляду на викладене, передбачені ст.317 КАС України підстави для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення відсутні.

Керуючись ст.ст. 311, 315, 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу інспектора роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції у м. Кременчуці Департаменту патрульної поліції ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 серпня 2018 року у справі №183/1805/18 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили відповідно до ст.325 Кодексу адміністративного судочинства України, оскарженню не підлягає (ст..272, ч.5 ст.328 КАС України).

Головуючий - суддя І.Ю. Добродняк

суддя Н.А. Бишевська

суддя Я.В. Семененко