Справа № 818/1118/18
Суддя: Тацій Л.В.
Дата ухвалення: 2018-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2018 р. м. ХарківСправа № 818/1118/18
Харківський апеляційний адміністративний суд

у складі колегії:

головуючого судді: Тацій Л.В.

суддів: Григорова А.М. , Старосуда М.І.

за участю секретаря судового засідання Ткаченка А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Сумської митниці ДФС на рішення Сумського окружного адміністративного суду, від 12.07.2018, суддя С.М. Гелета, м. Суми повний текст складено 17.07.18 по справі № 818/1118/18 за позовом ОСОБА_1 до Сумської митниці ДФС про визнання протиправним наказу, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовом до Сумської митниці ДФС, в якому просив скасувати наказ Сумської митниці ДФС від 15.02.2018 №81-0 "Про застосування дисциплінарного стягнення".

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 12.07.2018р. по справі № 818/1118/18 позов задоволено.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, відповідно до якої просить рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач посилається на те, що судом першої інстанції необґрунтовано задоволено позов, оскільки допущено неповноту зясування обставин у справі.

Позивач надіслав до суду відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого проти задоволення апеляційної скарги заперечує.

В судовому засіданні представник відповідача апеляційну скаргу підтримав у повному обсязі з підстав та мотивів, викладених у скарзі.

Позивач та представник позивача прийняли участь в судовому засіданні у режимі відеоконференції, проти задоволення апеляційної скарги заперечували.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що з січня 1998 року ОСОБА_1 проходив службу в митних органах на різних посадах, а з січня 2017 року - службу на посаді заступника начальника митного поста начальник відділу митного оформлення Пасажирський» митного поста Конотоп Сумської митниці ДФС (т. 1 а.с.184-186).

За час роботи в митних органах позивач зарекомендував себе з позитивного боку, як кваліфікований працівник, який досконало володіє питаннями організації та здійснення митного оформлення, має високий рівень знань з питань митної справи, про що зазначено в службовій характеристиці від 05.12.2017, наданої начальником митного поста «Конотоп» Сумської митниці ДФС (т. 1 а.с.187-188), та до нього не було застосовано дисциплінарних стягнень, що зазначено в біографічній довідці, складеній начальником відділу по роботі з персоналом (т. 1 а.с. 184).

Згідно Наказу Сумської митниці ДФС № 179 від 20.07.2017 року (т. 1 а.с. 143-144), з метою зясування стану організації роботи, на митному посту Конотоп Сумської митниці ДФС проведена тематична виїзна перевірка за період роботи митного поста з 24.07.2016 по 30.06.2017 року.

За результатами перевірки 11.08.2017 року складена довідка, в якій зафіксовані виявлені під час перевірки порушення, а саме: не скріплено гербовою печаткою Журнал обліку та зберігання митного забезпечення на митному поста "Конотоп", порушення у оформленні інспекторами поста "Конотоп" у оформленні двох карток відмови. (т. 1, а.с. 149-177).

Судом встановлено, що у вказаній довідці викладено висновок про те, що наявність порушень, допущених інспекторами при складанні карток відмови у митному оформленні, свідчить про те, що заступник начальника митного поста - начальник відділу митного оформлення "Пасажирський" ОСОБА_1 не вживає достатніх заходів щодо забезпечення покладених на відділ митного оформлення завдань підпорядкованими особами (п. 5.3 розділу 5 ОСОБА_2 про ВМО "Пасажирський", який передбачає відповідальність за негативні результати відділу); державними інспекторами відділу митного оформлення «Пасажирський» ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не були сформовано та роздруковане відповідні реєстри ДКПТ; відсутній Перелік технічних засобів митного контролю на митному посту. Щодо порушення, яке полягає у відсутності гербової печатки в Журналі обліку та зберігання митного забезпечення на митному посту "Конотоп", у довідці відображено висновок про необхідність начальнику митного поста "Конотоп" - ОСОБА_5 усунути вказане порушення.

Порушення, виявлені під час тематичної перевірки, слугували підставою для притягнення в подальшому до відповідальності позивача.

Окрім того, на підставі висновків комісії про порушення в організації роботи митного поста Конотоп, викладених у Довідці про результати тематичної виїзної перевірки від 11.08.2017, заступником начальника митниці ОСОБА_6 на імя в.о. начальника Сумської митниці ДФС ОСОБА_7 03.11.2017 направлена доповідна записка щодо відкриття дисциплінарного провадження відносно позивача (т. 1 а.с. 47-50).

За наслідками розгляду дисциплінарної справи відносно позивача, Дисциплінарна комісія з розгляду дисциплінарних справ Сумської митниці ДФС дійшла висновку про вчинення позивачем дисциплінарного проступку, а саме: порушення вимог пунктів 6, 7 частини 1 статті 8 Закону України Про державну службу та неналежне виконання своїх посадових обовязків, за що відповідно до п. 5.2 розділу 5 ОСОБА_2 про відділ, начальник ВМО «Пасажирський» несе відповідальність, у звязку з чим, 09.02.2018 направлено подання з пропозицією притягнути позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани (т. 1 а.с. 40-46).

На підставі вказаного подання, 15.02.2018 в.о. начальника Сумської митниці ДФС ОСОБА_7 прийнято Наказ № 81-о, яким до позивача застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді догани (т.1 а.с. 13-15).

Наказом №116-о від 06.03.2018 «Про внесення змін до наказу від 15.02.2018 №81-о» внесені зміни та виправлені технічні помилки у підставах застосовування дисциплінарного стягнення, зокрема змінено дату подання Дисциплінарної комісії з «31.03.2017» замінено на «09.02.2018»

Позивач оскаржив вказані накази до суду.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив з їх обґрунтованості.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Принципи, правові та організаційні засади державної служби, визначаються Законом України Про державну службу (далі Закон).

Відповідно до ст. 62 Закону України Про державну службу державний службовець зобов'язаний виконувати обов'язки, визначені статтею 8 цього Закону, а також: не допускати вчинків, несумісних із статусом державного службовця; виявляти високий рівень культури, професіоналізм, витримку і тактовність, повагу до громадян, керівництва та інших державних службовців; дбайливо ставитися до державного майна та інших публічних ресурсів.

За невиконання або неналежне виконання посадових обов'язків, визначених Законом та іншими нормативно-правовими актами у сфері державної служби, посадовою інструкцією, а також порушення правил етичної поведінки та інше порушення службової дисципліни державний службовець притягається до дисциплінарної відповідальності у порядку, встановленому цим Законом (стаття 64).

Згідно зі ст. 65 Закону України Про державну службу підставою для притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку, тобто протиправної винної дії або бездіяльності чи прийняття рішення, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні державним службовцем своїх посадових обов'язків та інших вимог, встановлених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами, за яке до нього може бути застосоване дисциплінарне стягнення.

Дисциплінарним проступком, зокрема, є невиконання або неналежне виконання посадових обов'язків, актів органів державної влади, наказів (розпоряджень) та доручень керівників, прийнятих у межах їхніх повноважень.

На виконання частини 3 вказаної статті державний службовець не може бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності, якщо минуло шість місяців з дня, коли керівник державної служби дізнався або мав дізнатися про вчинення дисциплінарного проступку, не враховуючи час тимчасової непрацездатності державного службовця чи перебування його у відпустці, або якщо минув один рік після його вчинення, або постановлення відповідної окремої ухвали суду.

Статтею 66 Закону встановлено, що дисциплінарними стягненнями, які можуть бути застосовані до державних службовців, є: зауваження; догана; попередження про неповну службову відповідність; звільнення з посади державної служби.

Дисциплінарне стягнення має відповідати характеру і тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку та ступеню вини державного службовця. Під час визначення виду дисциплінарного стягнення необхідно враховувати характер дисциплінарного проступку, обставини, за яких він був вчинений, настання тяжких наслідків, добровільне відшкодування заподіяної шкоди, попередню поведінку державного службовця та його ставлення до виконання посадових обов'язків (частина 1 статті 67 Закону).

Аналогічна норма закріплена і в статті 74 Закону України Про державну службу, згідно з якою дисциплінарне стягнення має відповідати ступеню тяжкості вчиненого проступку та вини державного службовця. Під час визначення виду стягнення необхідно враховувати характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, обставини, що пом'якшують чи обтяжують відповідальність, результати оцінювання службової діяльності державного службовця, наявність заохочень, стягнень та його ставлення до служби. При цьому, частина 5 зазначеної статті встановлює, що дисциплінарне стягнення до державного службовця застосовується не пізніше шести місяців з дня виявлення дисциплінарного проступку, без урахування часу тимчасової непрацездатності або перебування у відпустці, а також не застосовується, якщо минув один рік після його вчинення.

Частина 6 ст. 74 даного Закону закріплює право державного службовця на ознайомлення з матеріалами дисциплінарної справи та на оскарження застосованого до нього дисциплінарного стягнення у визначеному Законом порядку.

На виконання статей 75, 76 Закону, перед накладенням дисциплінарного стягнення суб'єкт призначення повинен отримати від державного службовця, який притягається до дисциплінарної відповідальності, письмове пояснення, яке має відображати час, місце, обставини та причини вчинення ним дисциплінарного проступку, його усвідомлення чи заперечення провини, а також інші питання, які мають значення у справі.

Відмова надати пояснення оформляється відповідним актом і підтверджується двома державними службовцями. Відмова надати пояснення не перешкоджає здійсненню дисциплінарного провадження та накладенню на державного службовця дисциплінарного стягнення.

Перед прийняттям рішення про накладення на державного службовця дисциплінарного стягнення, він має право на ознайомлення з усіма матеріалами дисциплінарної справи. За результатами ознайомлення державний службовець має право вносити зауваження до висновку, клопотання про вжиття додаткових заходів для встановлення обставин, які мають значення для справи, надавати додаткові пояснення та додаткові документи і матеріали, що стосуються зазначених обставин, які долучаються до справи.

Відповідно до ст. 77 Закону рішення про накладення на державного службовця дисциплінарного стягнення чи закриття дисциплінарного провадження приймає суб'єкт призначення протягом 10 календарних днів з дня отримання пропозицій Комісії, подання дисциплінарної комісії у державному органі. Пропозиція Комісії, подання дисциплінарної комісії є обов'язковими для розгляду суб'єктами призначення та враховуються ними під час вирішення питань щодо застосування дисциплінарного стягнення чи закриття дисциплінарного провадження.

У рішенні, яке оформляється наказом (розпорядженням), зазначаються найменування державного органу, дата його прийняття, відомості про державного службовця, стислий виклад обставин справи, вид дисциплінарного проступку і його юридична кваліфікація, вид застосованого дисциплінарного стягнення.

Таким чином, дисциплінарне стягнення може бути застосоване до державного службовця у разі встановлення факту вчинення таким державним службовцем дисциплінарного проступку.

При цьому, дисциплінарне стягнення може бути застосоване не пізніше шести місяців з дня виявлення проступку, а також не застосовується, якщо минув один рік після його вчинення, а обраний вид стягнення має бути співмірним з дисциплінарним проступком, тобто враховувати його тяжкість та вину державного службовця, обставини, за яких він був вчинений, обставини, що пом'якшують чи обтяжують відповідальність, результати оцінювання службової діяльності державного службовця, наявність заохочень, стягнень та його ставлення до служби.

Крім того, обовязковою умовою для застосування дисциплінарного стягнення є забезпечення дотримання гарантованого Законом України Про державну службу права державного службовця на участь у процесі зясування обставин вчинення дисциплінарного проступку та визначення виду стягнення, зокрема, права на надання пояснень, документів і матеріалів, ознайомлення з дисциплінарною справою, надання зауважень, клопотань про вжиття додаткових заходів щодо зясування певних обставин та ін.

З матеріалів справи судом встановлено, що перед застосуванням дисциплінарного стягнення, від позивача пояснення з приводу встановлених фактів неналежного виконання своїх посадових обовязків, не відбирались, з дисциплінарною справою позивача не знайомили, право на надання додаткових матеріалів на підтвердження або спростування певних обставин, так само, як і право на надання зауважень щодо висновків про вчинений дисциплінарний проступок, Сумською митницею ДФС не забезпечені.

В матеріалах відсутні докази того, що позивач був обізнаний із проведенням відносно нього службового розслідування.

Доводи відповідача про забезпечення вказаних прав позивача щодо надання ним пояснень та посилання на те, що пояснення позивача від 23.08.2017 (т. 1 а.с. 146-148) були долучені до матеріалів дисциплінарної справи і враховані при визначенні виду дисциплінарного стягнення, не є обґрунтованими, оскільки вказані пояснення є загальними, надавались позивачем після проведення тематичної виїзної перевірки і стосувались обставин, встановлених за результатами її проведення, а не під час проведення дисциплінарного провадження.

Суд першої інстанції, досліджуючи питання дотримання процедури притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності дійшов висновку про те, що ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності з пропуском встановлено терміну.

Колегія суддів, встановивши порушення процедури проведення службового розслідування, яке полягає у недотриманні вимог щодо дослідження обставин порушення, не погоджується з висновком суду першої інстанції в частині порушення відповідачем термінів притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Так, з матеріалів справи судом встановлено, що фактично дисциплінарний проступок (неналежне виконання позивачем своїх службових обовязків) виявлений 11.08.2017 року (дата складання Довідки про результати тематичної виїзної перевірки).

Вказані обставини визнаються сторонами у справі, зокрема, підтверджені у наданих суду апеляційної інстанції письмових поясненнях відповідача.

Стягнення до позивача застосоване 15.02.2018 згідно наказу № 81-о.

Відповідно до частини п'ятої статті 74 Закону України "Про державну службу" дисциплінарне стягнення до державного службовця застосовується не пізніше шести місяців з дня виявлення дисциплінарного проступку, без урахування часу тимчасової непрацездатності або перебування у відпустці, а також не застосовується, якщо минув один рік після його вчинення.

Водночас, судом встановлено, що згідно наказів від 20.07.2017 року за № 787-кв, від 03.10.2017 року за №1145-кв та від 02.11.2017 року за № 1254-кв позивач перебував у відпустці в період: з 30.08.2017 року по 13.09.2017 року, з 01.01.2017 року по 06.10.2017 року, з 13.11.2017 року по 27.11.2017 року, тобто у межах періоду між встановленням порушень та застосуванням стягнення.

Таким чином, відповідачем при застосуванні дисциплінарного стягнення до позивача не пропущено встановлений ч. 3 ст. 65 та ч. 5 ст. 74 Закону України Про державну службу термін.

З приводу суті порушень, за вчинення яких до позивача застосоване дисциплінарне стягнення, колегія суддів зазначає наступне.

В судовому засіданні представник відповідача не заперечував, що під час проведення дисциплінарного провадження досліджено виключно документи, які були складені під час проведення тематичної перевірки.

Разом із тим, жодних інших документів під час дисциплінарного провадження не було зібрано та не досліджено, не відібрано пояснень у позивача, відповідач обмежився виключно висновками тематичної перевірки без з'ясування всіх обставин, що були допущені безпосередніми виконавцями тих дій, які відповідач вважає неправомірними.

Колегія суддів зазначає, що дисциплінарне стягнення - це передбачена законом міра примусу, що застосовується певним органом до працівника, який вчинив дисциплінарний проступок.

При цьому, для застосування дисциплінарного стягнення уповноваженому органу необхідно встановити наявність всіх елементів складу дисциплінарного проступку - об'єкту, об'єктивної сторони, суб'єкта, суб'єктивної сторони, а також врахувати інші обставини, що мають значення: ступінь тяжкості, наявність шкоди, особу працівника. Об'єктивна сторона дисциплінарного проступку складається з протиправної поведінки суб'єкта (працівника), шкідливих наслідків та причинного зв'язку між ними і поведінкою особи, що притягається до відповідальності. Протиправність поведінки полягає у порушенні трудових обов'язків, закріплених нормами загального та спеціального законодавства про працю: КЗпП України, Законом України "Про державну службу", правилами внутрішнього розпорядку, статутами, положеннями, посадовими інструкціями, а також у порушенні або невиконанні наказів і розпоряджень власника, уповноваженої ним адміністрації.

За приписами статті 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Таким чином, при наданні оцінки правомірності порядку накладання на позивача дисциплінарного стягнення та законності обставин його накладення, слід виходити із загальних правил притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності, передбачених КЗпП України, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про державну службу".

Порушення, які були виявлені стосувалися дій осіб, вчинених інспекторами на виконання своїх службових обов'язків, однак у них не було відібрано пояснень під час проведення службового розслідування.

Так, старшими державними інспекторами відділу митного оформлення «Пасажирський» ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не були сформовано та роздруковане відповідні реєстри ДКПТ.

При цьому, ОСОБА_3 надала пояснення під час перевірки 27.07.2017 (а.с.62т.1), що порушення відбулося із технічних причин, не було активізовано відповідні паролі для доступу до розділу, при цьому жодних наслідків щодо контролю за переміщенням товару, все відбувалося у відповідності до митного законодавства.

Аналогічні пояснення щодо відсутності будь-яких наслідків щодо митного оформлення відсутні у доповідній записці ОСОБА_4 від 25.07.2017 (а.с.64-65 т.1), і зазначено, що вантаж оформлений в митному відношенні, знятий з контролю в ЄАІС ДФС.

Жодні обставини щодо дій даних інспекторів не досліджувалися під час проведення службового розслідування.

Крім того, обовязок щодо здійснення митного оформлення покладено саме на інспекторів, що передбачає їх індивідуальну відповідальність.

В судовому засіданні представник відповідача наполягала на тому, що позивачем всупереч п. 2 ОСОБА_2 відділу митного оформлення "Пасажирський" не здійснено аналіз бази даних Єдиної автоматизованої системи ДФС з метою забезпечення контролю за переміщенням товарів, за що відповідальність покладена саме на ОСОБА_1

Колегія суддів зазначає, що відповідно до п. 1.9 "Порядку виконання митних формальностей при здійсненні транзитних переміщень", затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 09.10.2012 року за № 1066 посадова особа структурного підрозділу митного органу, де здійснюється пропуск товарів і транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, до посадових обовязків якої входить здійснення контролю за переміщенням товарів, за результатами роботи кожної зміни:

звіряє відомості про пропущені товари, транспортні засоби комерційного призначення, внесені в ЄАІС, з наявними у структурному підрозділі митного органу документами, що були підставою для пропуску товарів і транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також з відомостями, зазначеними у відповідному модулі Автоматизованої системи митного оформлення (далі - АСМО);

за відсутності розбіжностей на підставі даних, наявних в ЄАІС та відповідному модулі АСМО, формує реєстр ДКПТ на пропущені за зміну транспортні засоби комерційного призначення з товарами;

засвідчує роздрукований реєстр своїм підписом та відбитком особистої номерної печатки (далі - ОНП);

реєстри з наявними документами залишає для зберігання у справах структурного підрозділу пункту пропуску митного органу не менш як протягом 365 днів з дати пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України. Загальний строк зберігання реєстрів у митному органі не менш як 1095 днів з дати пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України;

у разі виявлення розбіжностей невідкладно письмово інформує керівника структурного підрозділу з метою проведення перевірки.

Посадовою особою структурного підрозділу митного органу, де здійснюється пропуск товарів і транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, до посадових обовязків якої входить здійснення контролю за переміщенням товарів, є , зокрема, старший державний інспектор відділу митного оформлення.

Отже, старші державні інспектори Іванова Т.М. і ОСОБА_8 є уповноваженими особами на формування реєстрів.

Щодо посилання представника відповідача на наявність у позивача обов'язку проведення аналізу бази даних ЄАІС ДФС в силу приписів розділу 2 ОСОБА_2 ВМО "Пасажирський", колегія суддів зазначає наступне.

Так, оскільки проведення аналізу бази даних ЄАІС ДФС з метою забезпечення контролю за переміщенням товарів до кола посадових обов'язків начальника та заступника начальника ВМО "Пасажирський" не належить, оскільки відповідно п. 2.15.5 розділу 2 посадової інструкції головного державного інспектора саме інспектор аналізує базу даних ЄАІС ДФС з метою забезпечення контролю за переміщенням товарів (а.с. 245, т.1).

З приводу порушень, які допущені при скріпленні печаткою «Для пакетів» Сумської митниці ДФС Журналу обліку та зберігання митного забезпечення, замість гербової печатки митниці, що є порушенням наказу сумської митниці ДФС від 11.03.2015 №75, колегія суддів зазначає, що відповідачем не доведено, що дане порушення та скріплення відбулося безпосередньо позивачем, на нього покладено обовязок контролю за оформленням даного Журналу.

В судовому засіданні позивач пояснив, а представник відповідача не заперечував, що даний Журнал ведеться по митному посту взагалі, а не у відділі митного оформлення, який очолює позивач, а отже колегія суддів зазначає, що відповідальність, враховуючи, що інше не передбачено окремим рішенням (наказом), за ведення Журналу покладається на начальника поста, а не на позивача. Наведене узгоджується також і з висновками, викладеними у довідці про результати тематичної перевірки, згідно яких саме начальника митного поста "Конотоп" - ОСОБА_5 зобов'язано усунути вказане порушення.

Відносно порушення, вчиненого інспекторами при оформленні картки відмови в прийнятті митної декларації, чим фактично відмовлено в пропуску товару, колегія суддів зазначає, що дане порушення вчинено іншими особами державними інспекторами, які здійснюють митне оформлення, тобто при виконання ними своїх службових обов'язків, а не позивачем.

Відповідальність за порушення митного оформлення несе безпосередньо виконавець - державний інспектор митного органу, а не інші особи, в тому числі, не начальник відділу митного оформлення.

В судовому засіданні представник відповідача зазначила, що порушеннями позивача, в даному випадку, є те, що він не здійснив аналіз виконання обов'язків інспекторами при митному оформленні.

Проте, представник відповідача не надала суду пояснень з приводу того, у які терміни повинен проводитись аналіз здійснення інспекторами митного оформлення та у якій формі, а, відповідно, в чому полягають порушення, допущені позивачем.

Таких даних не містить також і довідка, складена за результатами проведеної тематичної перевірки.

Стосовно відсутності Переліку технічних засобів митного контролю на митному посту на, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідачем не надано доказів того, що на позивача покладено обовязок складати такий перелік, а також строки складання такого Переліку.

Проте, в матеріалах справи наявне доручення в.о. начальника митного поста - ОСОБА_1 від 20.03.2017№3/672-д про визначення посадових осіб відділу митного оформлення відповідальних за прийняття на зберігання та видачу особистого митного забезпечення, підписано позивачем, як в.о. начальника митного поста «Конотоп» (а.с.131-132т.1).

Вказаним дорученням покладено обов'язок на відповідальних осіб відділу митного оформлення за прийняття на зберігання та видачу особистого митного забезпечення, серед яких позивач не визначений, як відповідальна особа.

Крім того, п. 4.5 наказу ДФС від 28.07.2015 №541 (а.с.101т.1) передбачено, що в структурних підрозділах має бути затверджений перелік наявних технічних засобів, але даним пунктом не встановлено обовязку затверджувати такий перелік саме позивачем чи структурним підрозділом митниці, враховуючи те, що в положенні такого обовязку не встановлено відносно позивача.

Відносно заступника начальника митного поста начальника відділу митного оформлення «Пасажирський» митного поста «Конотоп» взагалі не розроблено посадові інструкцію, розроблення якої за результатами перевірки покладено на начальника митного поста ОСОБА_5 (а.с.176 т.1).

Доводи відповідача про порушення позивачем ОСОБА_2 про відділ (а.с.51-61т.1) не підтверджується належними та допустимими доказами, враховуючи те, що відповідальність керівника ВМО «Пасажирський» передбачена розділом 5, а доказів того, що позивач не виконав чи неналежно виконав свої службові обовязки, матеріали справи не містять за відсутності взагалі розробленої та затвердженої посадової інструкції позивача, про що і було зазначено під час висновків тематичної перевірки. Пунктом 1.6 ОСОБА_2 про відділ передбачено, що службові обовязки посадових осію відділу визначаються посадовими інструкціями (а.с.51т.1).

Отже, виявлені порушення не призвели до жодних негативних наслідків, і не відповідають критеріям таких, що не могли бути виправлені під час проведення перевірки.

Відповідачем ставиться в провину нездійснення організації та контролю позивачем за діяльністю працівників відділу, але такі твердження не підтверджуються матеріалами справи. Невиконання чи виконання не в повному обсязі посадових обовязків безпосередніх виконавців не є підставою для застосування відповідальності виключно до позивача.

Беручи до уваги позитивну характеристику позивача та відсутність дисциплінарних стягнень, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про те, що наведені обставини, беззаперечно не підтверджують наявність достатніх підстав для застосування до позивача саме такого виду дисциплінарного стягнення, як догана.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що оскаржуваний наказ Сумської митниці ДФС не відповідає критеріям, встановленим ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Також суд першої інстанції правомірно, у відповідності до ч. 2 ст.9 КАС України, вийшов за межі позовних вимог для повного захисту прав позивача та скасував наказ від 06.03.2018 №116-0 "Про внесення змін до наказу від 15.02.2018 №81-0", яким були внесені зміни до основного наказу.

З приводу доводів відповідача про те, що позивачем пропущено строк звернення до суду, встановлений ч. 5 ст. 122 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.

Так, відповідач вказує, що у відповідності до ст. 78 Закону України "Про державну службу" встановлений скорочений строк для звернення до суду, ніж передбачений КАС України, а саме 10 днів. Враховуючи те, що позивач про порушення свого права дізнався 16.02.2018, тому строк звернення до суду закінчився 26.02.2018, натомість звернувся позивач до суду лише 16.03.2018 із пропуском строку звернення.

Відповідно до ст. 78 Закону України "Про державну службу" рішення про накладення дисциплінарного стягнення може бути оскаржено державними службовцями категорії "А" до суду, а категорій "Б" і "В" - до центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби, або до суду. Скарга подається протягом 10 календарних днів після одержання державним службовцем копії наказу (розпорядження) про накладення дисциплінарного стягнення.

Колегія суддів зазначає, що, в даному випадку, позивач реалізував своє право на оскарження наказу не в порядку адміністративного оскарження шляхом подання скарги до центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби, а в судовому порядку шляхом подання адміністративного позову. Статтею 78 вищезазначеного Закону не встановлено строки подання позову до суду, а встановлено строки подання саме скарги.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 122 КАС України, в редакції яка діє з 15.12.2017, і яка прийнята в часі пізніше ніж Закон України "Про державну службу" встановлені інший строк, а саме для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

З огляду на викладене, строк звернення до адміністративного суду, встановлений ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України, позивачем не пропущено

У відповідності до ч.1 ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Під час апеляційного провадження, колегія суду не встановила таких порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи по суті, які були предметом розгляду і заявлені в суді першої інстанції.

Таким чином, судова колегія вважає, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим, прийняте на підставі з'ясованих та встановлених обставинах справи, які підтверджуються доказами, та ухвалив постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 246, 250, 308, 310, п. 1 ч.1 ст. 315, 316, 321, 322, 325, 326, Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Сумської митниці ДФС - залишити без задоволення.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 12.07.2018 по справі № 818/1118/18 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя ОСОБА_9
Судді ОСОБА_10 ОСОБА_11
Повний текст постанови складено 05.11.2018.