Справа № 826/3293/17
Суддя: Горяйнов Андрій Миколайович
Дата ухвалення: 2018-11-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/3293/17 Суддя першої інстанції: Кузьменко В.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2018 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Горяйнова А.М.,

суддів - Аліменка В.О. та Кузьмишиної О.М.,

за участю секретаря - Казюк Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Дарницькому районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 травня 2018 року, яке прийняте в порядку письмового провадження, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Дарницькому районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про визнання протиправною та скасування податкової вимоги,

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, у якому просила визнати протиправною та скасувати податкову вимогу ДПІ у Дарницькому районі ГУ ДФС у м. Києві від 25 січня 2018 року № 96-17 про сплату заборгованості по сплаті транспортного податку у розмірі 50000 грн 00 коп.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 травня 2018 року вказаний адміністративний позов було задоволено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позову. Свої вимоги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції неповно з'ясував обставини справи та неправильно застосував норми матеріального права. Скаржник вказує на те, що згідно даних ІС «Податковий блок» позивач не сплатила транспортний податок за 2016 рік, нарахований податковим повідомленням-рішенням від 12 червня 2015 року № 7199-17.

Позивач подала відзив на апеляційну скаргу, у якому зазначила, що податкове повідомлення-рішення від 12 червня 2015 року № 7199-17 не отримувала. Також ОСОБА_1 звертала увагу на те, що вказане рішення податкового органу передбачало нарахування податкового зобов'язання у розмірі 18750 грн 00 коп., в той час як у оскаржуваній податковій вимозі зазначено про наявність податкового боргу в розмірі 50000 грн 00 коп.

Відповідач надав додаткові пояснення до апеляційної скарги, у яких зазначив, що податковий борг у розмірі 50000 грн 00 коп. був нарахований податковими повідомленнями-рішеннями від 29 червня 2016 року № 79432-13 та № 79433-13.

Під час судового засідання представник відповідача підтримала апеляційну скаргу та просила суд її задовольнити з підстав, викладених й ній.

Представник позивача в судовому засіданні заперечував проти апеляційної скарги та просив суд відмовити у задоволенні посилаючись на те, що суд першої інстанції прийняв законне і обґрунтоване рішення, а підстави для його зміни чи скасування відсутні.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу ДПІ у Оболонському районі Головного управління ДФС у м. Києві залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 травня 2018 року - без змін виходячи із наступного.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено та сторонами даної справи не заперечується, що згідно з листом ДПІ у Дарницькому районі Головного управління ДФС у м. Києві від 16 вересня 2016 року № 13222/З/26-51-17-43 у ОСОБА_1 станом на 15 вересня 2016 року відсутня заборгованість зі сплати податків, зборів, платежів.

Разом з тим, 01 лютого 2017 року ДПІ у Дарницькому районі Головного управління ДФС у м. Києві направила позивачу податкову вимогу від 25 січня 2017 року № 96-17 про сплату заборгованості з транспортного податку у розмірі 50000 грн 00 коп.

Позивач вважає зазначену податкову вимогу протиправною, у зв'язку з чим звернулася до суду з позовом про її скасування. Свої вимоги ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що не отримувала від ДПІ у Дарницькому районі Головного управління ДФС у м. Києві податкових повідомлень-рішень про нарахування транспортного податку.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не підтвердив належними доказами виникнення у позивача податкового боргу з транспортного податку у розмірі 50000 грн 00 коп.

Колегія суддів погоджується із зазначеним висновком суду першої інстанції, оскільки він знайшов своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

У відповідності до п.п. 59.1, 59.2 ст. 59 Податкового кодексу України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов'язання.

Зазначені норми права вказують на те, що обов'язковими передумовами для надсилання платнику податків податкової вимоги є виникнення грошового зобов'язання, закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов'язання та фактична несплата такого зобов'язання у встановлений строк.

Порядок нарахування та сплати транспортного податку визначені у ст. 267 Податкового кодексу України.

Положеннями пп. 267.6.1 та пп. 267.6.2 п. 267.6 ст. 267 Податкового кодексу України передбачено обчислення суми податку з об'єкта/об'єктів оподаткування фізичних осіб здійснюється контролюючим органом за місцем реєстрації платника податку. Податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку та відповідні платіжні реквізити надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його реєстрації до 1 липня року базового податкового (звітного) періоду (року).

Відповідно до пп. «а» пп. 267.8.1 п. 267 ст. 268 Податкового кодексу України транспортний податок сплачується фізичними особами - протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення.

Таким чином обов'язок зі сплати транспортного податку у ОСОБА_1 виникає після отримання від податкового органу податкового повідомлення-рішення про нарахування грошового зобов'язання.

Звертаючись до суду з даним позовом, ОСОБА_1 обґрунтовувала свої позовні вимоги ти, що не отримувала від ДПІ у Дарницькому районі Головного управління ДФС у м. Києві відповідних податкових повідомлень-рішень, а згідно з листом ДПІ у Дарницькому районі Головного управління ДФС у м. Києві від 16 вересня 2016 року № 13222/З/26-51-17-43 заборгованість зі сплати податків, зборів, платежів у неї відсутня.

Копія позовної заяви ОСОБА_1 була направлена та вручена відповідачу 17 травня 2017 року. Разом з тим, ДПІ у Дарницькому районі Головного управління ДФС у м. Києві не надала письмових заперечень проти адміністративного позову та доказів прийняття і направлення позивачу податкових повідомлень-рішень про нарахування транспортного податку. Також представник відповідача не з'явився у судове засідання. У зв'язку з викладеним суд першої інстанції під час вирішення справи виходив з того, що податковий орган не підтвердив виникнення у ОСОБА_1 податкового боргу.

Під час апеляційного розгляду справи, а саме - разом із додатковими поясненнями до апеляційної скарги представник ДПІ у Дарницькому районі Головного управління ДФС у м. Києві надала копії корінців податкових повідомлень-рішень від 29 червня 2016 року № 79432-13 та № 79433-13 про нарахування податкового зобов'язання з транспортного податку та копію рекомендованого повідомлення про вручення позивачу поштового відправлення 13 серпня 2016 року.

У відповідності до ч. 4 ст. 308 КАС України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

Відповідач не довів наявності передбачених ч. 4 ст. 308 КАС України підстав для прийняття зазначених додаткових доказів судом апеляційної інстанції.

Колегія суддів враховує, що ДПІ у Дарницькому районі Головного управління ДФС у м. Києві була вручена копія позовної заяви, з якої відповідач повинен був дізнатися підстави позову та надати до суду першої інстанції всі наявні докази на підтвердження правомірності податкової вимоги від 25 січня 2017 року № 96-17. Також відповідач був завчано повідомлений про дату, час та місце розгляду справи судом першої інстанції. Крім того, додаткові докази не були подані разом з апеляційною скаргою на рішення суду від 29 травня 2018 року.

Як раніше зазначалося, такі докази були подані разом із додатковими поясненнями до апеляційної скарги.

Також колегія суддів звертає увагу на те, що згідно з пп. «а» пп. 267.8.1 п. 267 ст. 268 Податкового кодексу України транспортний податок сплачується фізичними особами протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення.

Відтак, саме по собі складення податкового повідомлення-рішення не є достатньою підставою для висновку про виникнення у ОСОБА_1 податкового зобов'язання.

На підтвердження вручення позивачу податкових повідомлень-рішень від 29 червня 2016 року № 79432-13 та № 79433-13 відповідач надав копію рекомендованого повідомлення про вручення позивачу поштового відправлення 13 серпня 2016 року. Письмових доказів, які б підтверджували факт вручення ОСОБА_1 13 серпня 2016 року саме вказаних податкових повідомлень-рішень - відповідач не надав.

За змістом п. 59.1 ст. 59 Податкового кодексу України податкова вимога надсилається в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

У свою чергу, відповідно до п. 58.1 ст. 58 Податкового кодексу України форма та порядок надіслання податкового повідомлення-рішення і розрахунку грошового зобов'язання визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Згідно з п. 1 розділу ІІІ Порядку надіслання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28 грудня 2015 року № 1204 структурний підрозділ контролюючого органу, який склав податкове повідомлення-рішення відповідно до Кодексу, роздруковує його у двох примірниках (податкове повідомлення-рішення за формою «Ф» - в одному примірнику) та після погодження з підрозділами правової роботи передає на підпис керівнику (виконуючому його обов'язки, його заступнику або уповноваженій особі) контролюючого органу.

Після підписання податкове повідомлення-рішення (крім податкового повідомлення-рішення за формою «Ф») не пізніше наступного робочого дня надсилається (вручається) платнику податків.

З огляду на встановлені законом строки направлення податкової вимоги, колегія суддів вважає, що надане відповідачем рекомендоване повідомлення про вручення позивачу 13 серпня 2016 року поштового відправлення не є достатнім доказом направлення ОСОБА_1 саме податкових повідомлень-рішень № 79432-13 та № 79433-13. Зазначені податкові повідомлення-рішення були складені 29 червня 2016 року, тобто майже за півтора місяці до дати вручення позивачу відповідного листа.

Також колегія суддів звертає увагу на те, що підставою для скасування податкової вимоги від 25 січня 2017 року № 96-17 судом першої інстанції була не відсутність податкового боргу у позивача, а саме ненадання відповідачем доказів виникнення заборгованості.

Скасування податкової вимоги від 25 січня 2017 року № 96-17 не має наслідком припинення у ОСОБА_1 обов'язку щодо сплати податкового зобов'язання, визначеного податковими повідомленнями-рішеннями від 29 червня 2016 року № 79432-13 та № 79433-13, у разі їх направлення платнику податків у встановленому законом порядку.

Наведені обставини у своїй сукупності вказують на те, що суд першої інстанції прийняв законне і обґрунтоване рішення про задоволення адміністративного позову ОСОБА_1, а доводи апеляційної скарги ДПІ у Оболонському районі Головного управління ДФС у м. Києві не спростовують висновки суду першої інстанції, викладені в рішенні від 29 травня 2018 року, та не можуть бути підставами для її скасування.

З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, надав належну оцінку дослідженим доказам та прийняв рішення з додержання норм матеріального та процесуального права. У зв'язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу ДПІ у Дарницькому районі Головного управління ДФС у м. Києві залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 травня 2018 року - без змін.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 310, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Дарницькому районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві - залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 травня 2018 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя А.М. Горяйнов

Судді В.О. Аліменко

О.М. Кузьмишина

Постанова складена у повному обсязі 06 листопада 2018 року.

v