Справа № 804/496/18
Суддя: Мельник В.В.
Дата ухвалення: 2018-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а їн и

31 жовтня 2018 року м. Дніпросправа № 804/496/18

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Мельника В.В. (доповідач),

суддів: Сафронової С.В., Чепурнова Д.В.,

за участю секретаря судового засідання

Царьової Н.П.,

розглянувши у відкритому

судовому засіданні в м. Дніпрі

апеляційну скаргу ОСОБА_2

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 травня 2018 року (головуючий суддя - Врона О.В.) в адміністративній справі

за позовом ОСОБА_2

до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області

про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 (далі - Позивач) звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області (далі - Відповідач), в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, що виразилася у відмові добровільної виплати позивачу грошового забезпечення за час вимушеного прогулу;

- зобов'язати Головне управління Національної поліції в Дніпропетровській області виплатити позивачу грошове забезпечення за час вимушеного прогулу згідно довідки від 27.11.2017 р. в сумі 65839,00 грн.

В обґрунтування адміністративного позову Позивач зазначив про те, що постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 серпня 2018 року у справі №804/1633/17, яка набрала законної сили, визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області №99 о/с від 25 квітня 2016 року про звільнення лейтенанта поліції ОСОБА_2 (у зв'язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби) слідчого Верхньодніпровського відділення поліції Дніпродзержинського відділу поліції, а також поновлено ОСОБА_2 на службі на посаді слідчого Верхньодніпровського відділення поліції Кам'янського (Дніпродзержинського) відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області з 25 квітня 2016 року. Позивач вказує, що 09 жовтня 2017 року звільнився зі служби за власним бажанням та за його ініціативи, яка мала місце із метою визначення грошової суми, яка належала до сплати за час вимушеного прогулу, відповідачем було підготовлено та видано позивачу відповідну довідку. Після отримання довідки позивач звернувся до відповідача із листом, в якому просив перерахувати на рахунок у банку суму коштів, яка належала до сплати за час вимушеного прогулу, але відповідачем виплата здійснена не була, що, на думку позивача, складає факт протиправної бездіяльності з боку відповідача.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 травня 2018 року адміністративний позов ОСОБА_2 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області щодо невиплати ОСОБА_2 грошового забезпечення за час вимушеного прогулу. Стягнуто з Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_2 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу згідно довідки від 15.03.2018 року № 19/281 в сумі 51653 грн. 40 коп. (п'ятдесят одна тисяча шістсот п'ятдесят три грн. 40 коп.). В решті позовних вимог відмовлено. (а.с.66-68).

Ухвалюючи вказане рішення суд першої інстанції виходив із того, що грошове забезпечення за час вимушеного прогулу може бути виплачено особі, яка має таке право, не більш як за один рік, тому у спірних правовідносинах стягнення може бути допущено виключно за період з 26 квітня 2016 року по 25 квітня 2017 року.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач оскаржив його в апеляційному порядку (а.с.74-75).

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить змінити рішення суду першої інстанції та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Вимоги апеляційної скарги мотивовано, зокрема, тим, що взаємовідносини між звільненим, а потім поновленим в посаді поліцейським та Відповідачем врегульовано саме нормами Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України №260 від 06 квітня 2016 року.

Відповідачем - Головним управлінням Національної поліції в Дніпропетровській області, подано відзив на апеляційну скаргу, в якому останній, посилаючись на те, що грошове забезпечення за час вимушеного прогулу може бути виплачено особі, яка має таке право, не більш як за один рік, просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги позивача, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Позивач та його представник у судовому засіданні підтримали вимоги апеляційної скарги.

Представник Відповідача у судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечував, просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Заслухавши пояснення Позивача та його представника, представника Відповідача, кожного окремо, проаналізувавши вимоги та підстави апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи в їх сукупності, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, перевіривши правову оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що наявні підстави для скасування оскаржуваного рішення суду, а апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено, що відповідно до наказу Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області від 07 листопада 2015 року № 220 о/с позивач був прийнятий на службу в Національну поліцію України та призначений на посаду слідчого Верхньодніпровського відділення поліції Дніпродзержинського відділу поліції ГУНП з присвоєнням йому спеціального звання поліції лейтенант поліції.

Наказом Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області від 15 квітня 2016 року на слідчого Верхньодніпровського ВП Дніпродзержинського ВП ГУНП лейтенанта поліції ОСОБА_2 накладено дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби у поліції.

Наказом Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області від 25.04.2016 року № 99 о/с звільнено лейтенанта поліції ОСОБА_2 слідчого Верхньодніпровського відділення поліції Дніпродзержинського відділу поліції за пунктом 6 частини 1 ст. 77 Закону України Про Національну поліцію (у зв'язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби).

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 серпня 2017 року у справі № 804/1633/17, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 24 жовтня 2017 року, адміністративний позов ОСОБА_2 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді задоволено. Даним судовим рішенням визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області № 99 о/с від 25.04.2016 року про звільнення лейтенанта поліції ОСОБА_2 (у зв'язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби) слідчого Верхньодніпровського відділення поліції Дніпродзержинського відділу поліції. та поновлено ОСОБА_2 на службі на посаді слідчого Верхньодніпровського відділення поліції Кам'янського (Дніпродзержинського) відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області з 25.04.2016 року.

Наказом Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області від 28.08.2017 року № 269 о/с «По особовому складу» внесено зміни до наказу ГУНП від 25 квітня 2016 року № 99 о/с, а саме: пункт наказу ГУНП від 25 квітня 2016 року № 99 о/с в частині звільнення зі служби в поліції відповідно до пункту 6 частини 1 ст. 77 (у зв'язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби) Закону України «Про Національну поліцію» лейтенанта поліції ОСОБА_2 (М-211869) слідчого Верхньодніпровського відділення поліції Дніпродзержинського відділу поліції, з 25 квітня 2016 року, з невикористаною частиною щорічної основної оплачуваної відпустки за 2016 рік у кількості 8 діб, скасувати та вважати його поновленим на службі в поліції на посаді слідчого Верхньодніпровського відділення поліції Дніпродзержинського відділу поліції, з 25 квітня 2016 року.

Відповідно до наказу Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області від 09.10.2017 року № 313 о/с «По особовому складу» звільнено за пунктом 7 частини 1 статті 77 (за власним бажанням) Закону України Про Національну поліцію лейтенанта поліції ОСОБА_2 (0129459) слідчого слідчого відділення Верхньодніпровського відділення поліції Жовтоводського відділу поліції, з 9 жовтня 2017 року.

В подальшому Позивачем отримано довідку Управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, в якій зазначено, що сума грошового забезпечення ОСОБА_2 за період вимушеного прогулу з 26.04.2016 року по 04.08.2017 року, що підлягає виплаті після утримання податків та внесків, становить 65 839,58 грн.

Листом начальника Управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області від 05.01.2018 року №19/К-140 позивачу відмовлено у виплаті грошового забезпечення за час вимушеного прогулу із посиланням на те, що виплати проводяться на підставі та за наявності постанови або судового рішення, що набуло законної сили в частині виплати грошового забезпечення за весь час вимушеного прогулу.

Вищезазначена відмова Відповідача обумовила звернення Позивача до суду із позовом.

У відповідності до частини 1 статті 94 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання.

Частиною 2 вказаного Закону встановлено, що порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.

Відповідно до статті 94 Закону України «Про Національну поліцію», постанови Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 року № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» наказом Міністерства внутрішніх справ України №260 від 06 квітня 2016 року затверджено Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання (далі - Порядок).

Пунктом 6 розділу ІІІ «Окремі питання виплати грошового забезпечення» Порядку передбачено, що поліцейським, звільненим зі служби в поліції, а потім поновленим на службі у зв'язку з визнанням звільнення незаконним, за час вимушеного прогулу з дня звільнення виплачуються всі види грошового забезпечення (в тому числі премія), які були їм визначені на день звільнення. Підставою для нарахування та виплати грошового забезпечення є наказ керівника органу поліції про поновлення особи на службі або скасування наказу про його звільнення.

Посилання на положення вказаного пункту Порядку містить і довідка Ввідповідача, долучена до адміністративного позову (а.с.19-20). Розрахунок у вказаній довідці суб'єктом владних повноважень проведено за період з 26 квітня 2016 року по 04 серпня 2017 року, тобто грошове забезпечення у розмірі 65 839,58 грн. за даний період відповідачем фактично було нараховано, але не виплачено, що підтверджується також і змістом листа від 05.01.2018 року №19/К-140.

За таких обставин, враховуючи врегульованість спірних правовідносин положеннями пункту 6 розділу ІІІ «Окремі питання виплати грошового забезпечення» Порядку, який безпосередньо передбачає обов'язок виплати грошового забезпечення за час вимушеного прогулу і не встановлює будь-яких обмежень щодо періоду часу, за який грошове забезпечення може бути виплачено особі, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог.

Крім того, суд враховує і те, що на момент звернення Позивача до суду нарахування відповідних сум грошового забезпечення за період з 26 квітня 2016 року по 04 серпня 2017 року суб'єктом владних повноважень вже було проведено, що підтверджується відповідною довідкою, оформленою самим Відповідачем.

Таким чином факт оскаржуваної бездіяльності Відповідача у даній справі складає невиплата останнім Позивачу сум грошового забезпечення, нарахованих у розмірі 65 839,58 грн., і норми Порядку не містять жодних обмежень, які б вказували на правомірність бездіяльності, допущеної органом Національної поліції.

Європейський суд з прав людини в рішеннях у справах «Рисовський проти України», «Лелас проти Хорватії» зазначив, що державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов'язків.

За таких обставин, порушене внаслідок недотримання Відповідачем вимог законодавства України право Позивача підлягає судовому захисту в обсязі, визначеному в адміністративному позові. Висновок суду першої інстанції стосовно наявності підстав для обмеження періоду виплати грошового забезпечення одним роком не опосередкований приписами норм матеріального права та суперечить змісту правовідносин, які виникли в даній справі.

За даних обставин колегія суддів вважає, що судом першої інстанції помилково застосовано норми матеріального права, зроблені судом першої інстанції висновки не в повній мірі відповідають фактичним обставинам справи і тому рішення суду першої інстанції у даній адміністративній справі від 10 травня 2018 року необхідно скасувати, а вимоги адміністративного позову задовольнити в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволені позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, колегія суддів вважає необхідним стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача понесені останнім судові витрати по сплаті судового збору за подання адміністративного позову у розмірі 704 грн. 80 коп., який належав до сплати при зверненні позивача до суду із позовом, та за подання апеляційної скарги у розмірі 1057 грн. 20 коп., який належав до сплати при поданні апеляційної скарги.

На підставі викладеного, керуючись статтями 243, 310, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 травня 2018 року у справі №804/496/18 - скасувати.

Позов задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області щодо невиплати ОСОБА_2 грошового забезпечення за час вимушеного прогулу.

Стягнути з Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_2 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу в сумі 65 839 грн. 58 коп. (шістдесят п'ять тисяч вісімсот тридцять дев'ять гривень 58 коп.).

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_2 сплачену суму судового збору за подання адміністративного позову та апеляційної скарги у розмірі 1762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн. 00 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та регулятивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

В повному обсязі постанова складена 05 листопада 2018 р.

Головуючий - суддя В.В. Мельник

суддя С.В. Сафронова

суддя Д.В. Чепурнов