Справа № 725/3224/18
Суддя: Полотнянко Ю.П.
Дата ухвалення: 2018-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 725/3224/18

Головуючий у 1-й інстанції: Стоцька Л.А.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

05 листопада 2018 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Полотнянка Ю.П.

суддів: Совгири Д. І. Драчук Т. О. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Аніщенко А.О.,

Представника позивача: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Чернівецької митниці Державної фіскальної служби України на рішення Першотравневого районного суду міста Чернівці від 12 вересня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Чернівецької митниці Державної фіскальної служби України про визнання протиправною та скасування постанови у справі про порушення митних правил від 08.06.2018 року,

В С Т А Н О В И В :

в червні 2018 року позивач звернувся до суду з позовом до Чернівецької митниці Державної фіскальної служби України, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову від 08 червня 2018 року у справі про порушення митних правил №1046/40800/18, якою його було визнано винним у вчиненні правопорушення за статтею 485 Митного кодексу України і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 625 123,47 грн.

Постановою Першотравневого районного суду міста Чернівці від 12 вересня 2018 року адміністративний позов задоволено.

Не погодившись із прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позову, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Так, апелянт вказує на те, що оскільки у ОСОБА_3 наявний як паспорт громадянина України так і паспорт громадянина ОСОБА_4, та він має постійне місце проживання на території України, то відповідно до норм чинного законодавства України, він у правових відносинах з Україною визнається лише громадянином України і має статус громадянина-резидента, у зв'язку із чим позивача правомірно притягнуто до відповідальності. Щодо митної вартості, то апелянт зазначає, що вона визначена відповідно до чинного законодавства та з урахуванням Методики.

Представник позивача в судовому засіданні щодо задоволення вимог апеляційної скарги заперечував, просив суд залишити її без задоволення.

Відповідач в судове засідання не завився. Про час, день та місце розгляду справи повідомлено завчасно та належним чином. Причини неявки суду не відомі.

Відповідно до ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін з таких підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, 08.06.2018 року заступником начальника Чернівецької митниці ДФС винесено постанову в справі про порушення митних правил, зі змісту якої вбачається, що 14.04.2018 року о 11 год. 05 хв. на територію пункту пропуску «Порубне» митного поста «Вадул-Сірет» Чернівецької митниці ДФС в'їхав легковий автомобіль марки «Фольксваген Пасат» р.н. Р3817КВ під керуванням громадянина України ОСОБА_3, який прямував з України до ОСОБА_4 в приватних справах. Вказаний громадянин до митного контролю надав контрольний талон для проходження митного контролю по «зеленому коридору». До митного контролю громадянин ОСОБА_3 подав закордонний паспорт громадянина ОСОБА_4 054192897, виданий 05.10.2016 року та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу №008867935.

У процесі здійснення аналізу перетину митного кордону України транспортного засобу марки «Фольксваген Пасат» р.н. Р3817КВ, країна реєстрації Болгарія встановлено, що зазначена особа ввезла на митну територію України даний транспортний засіб у режимі «тимчасового ввезення» з використанням паспорту громадянина ОСОБА_4.

Під час митного контролю ОСОБА_3 пред'явив паспорт громадянина України для виїзду за кордон FC010025, виданий 27.11.2015 року.

Таким чином, під час переміщення вказаного транспортного засобу через митний кордон України особа надавала документ, який є підставою для не сплати митних платежів при ввезенні транспортних засобів особистого користування, маючи статус «резидента».

На підставі вказаних митним органом обставин, громадянина ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст.485 Митного кодексу України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів, а саме: 625 123 грн. 47 коп.

Не погоджуючись з вказаною постановою, позивач звернувся до суду для її скасування.

Задовольняючи позов, суду першої інстанції дійшов висновку щодо наявності підстав для скасування постанови митного органу, оскільки позивач будучи громадянином-резидентом при тимчасовому ввезенні на територію України транспортних засобів особистого користування повинен був сплатити усі необхідні митні платежі, однак митним органом не в повній мірі були виконані вимоги ст.489 МК України.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції по суті спору, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 485 Митного кодексу України заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв'язку з якими було надано такі пільги, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів.

Відповідно до ч.3 ст.380 Митного кодексу України транспортні засоби особистого користування, що тимчасово ввозяться на митну територію України громадянами-нерезидентами, не підлягають письмовому декларуванню та звільняються від подання документів, що видаються державними органами, уповноваженими здійснювати види контролю, зазначені у статті 319 цього Кодексу. Пропуск таких транспортних засобів через митний кордон України здійснюється без застосування до них заходів гарантування, передбачених розділом X цього Кодексу. Пальне, що міститься у звичайних (встановлених заводом-виробником) баках зазначених транспортних засобів, не підлягає письмовому декларуванню та не є об'єктом оподаткування митними платежами.

Аналіз наведених вище правових норм дає підстави для висновку, що необхідність сплати особою митних платежів при ввезенні на територію України транспортного засобу для особистого користування або звільнення від їх сплати залежить від того чи є особа резидентом, чи нерезидентом і встановлюється митним органом при ввезенні автомобіля на територію України.

Оцінюючи доводи апелянта стосовно наявності у позивача статусу резидента, суд апеляційної інстанції враховує наступне.

Як встановлено судом з матеріалів справи, ОСОБА_3 під час ввезення на митну територію України транспортного засобу марки «Фольксваген Пасат» р.н. Р3817КВ в режимі "тимчасового ввезення" відповідно до ст.380 МК України в порядку, передбаченому для громадян-нерезидентів, пред'явив митному органу паспорт громадянина ОСОБА_4.

Відповідно до п. 50 ч. 1 ст. 4 Митного кодексу України резиденти - це фізичні особи: громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які мають постійне місце проживання в Україні, у тому числі ті, які тимчасово перебувають за кордоном.

Згідно з п. 1 ст. 2 Закону України "Про громадянство України," якщо громадянин України набув громадянство (підданство) іншої держави або держав, то у правових відносинах з Україною він визнається лише громадянином України.

Із матеріалів справи вбачається, що позивач має паспорт громадянина України та паспорт громадянина ОСОБА_4. Однак постійне місце проживання позивач має на території України, а тому у спірних правовідносинах позивач визнається громадянином України та має статус громадянина-резидента.

Отже, колегія суддів погожується з висновками суду першої інстанції щодо наявності у позивача обов'язку сплати всіх необхідних митних платежів при тимчасовому ввезенні на територію України транспортних засобів особистого користування.

Таким чином, позивачем порушені вимоги ст.485 Митного кодексу України при тимчасовому ввезені на територію України транспортного засобу, оскільки надаючи паспорт громадянина ОСОБА_4, позивач вчинив зазначені дії з метою ухилення від сплати митних платежів.

Щодо доводів апелянта про правомірність визначення розміру митних платежів у справі про порушення митних правил, суд апеляційної інстанції враховує наступне.

Відповідно до ч.1 ст.486 МК України, завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.

Відповідно до ст. 489 МК України, посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов'язана з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом п.1 ч. 1 статті 50 МК України для нарахування митних платежів використовуються відомості, зокрема, про митну вартість товарів.

Положеннями ст.49 МК України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

За нормами статті 57 глави 9 МК України визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Колегія суддів зазначає, що митним органом не було встановлено відомостей про митну вартість ввезеного позивачем транспортного засобу і при визначенні розміру несплачених митних платежів та адміністративного стягнення уповноважений орган керувався службовою запискою №293/24-70-26-02/17 від 18.04.2018 (а.с. 68).

Зокрема, зі змісту інформації наявної в даній записці вбачається, що зазначені у ній відомості є інформативними і не можуть бути повністю достовірними, оскільки митна вартість транспортних засобів залежить від технічних характеристик, комплектації транспортного засобу, ознак, що характеризують ступінь зносу, пошкоджень, дефектів (а.с.70). Уповноваженим особам запропоновано звернутися до експертів автотоварознавців.

Доводи апелянта про те, що у службовій записці управління адміністрування митних платежів Чернівецької митниці ДФС №446/24-70-19-30 від 18.04.2018 для визначення вартості транспортного засобу використовувалися Інтернет ресурси, можливість використання яких передбачена Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, колегія суддів відхиляє з наступних підстав.

Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженою наказом Міністерства юстиції від 24.11.2003 №142/5/2092, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 24.11.2003 за № 1074/8395(далі - Методика) вказано, що у разі відсутності цінових даних колісних транспортних засобів (далі - КТЗ) у довідковій літературі, зокрема зазначеній у додатку 8, а також у разі наявності обставин, зумовлених змінами економічного стану країни, що супроводжуються різкими коливаннями цін на КТЗ, та в інших випадках, коли застосування довідкових даних є неможливим, допускається використання даних обмеженого ринку КТЗ (п. 7.35).

Пунктом 7.53.5 Методики, дозволяється використання ресурсів мережі Інтернет, однак додаткові дані, які використовувалися під час оцінки отримані з ресурсів мережі Інтернет, повинні бути роздруковані із зазначенням дати отримання інформації і абсолютної URL-адреси і включені у звіт (акт) про оцінку або висновок експерта.

Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду від 20 лютого 2018 року у справі №725/2009/17.

Однак, колегія суддів зазначає, що у вказаній службовій записці відсутній запис того, що для визначення митної вартості транспортного засобу використовувалися Інтернет ресурси, натомість зазначено, що відомості щодо митної вартості транспортного засобу є інформативними і не можуть бути повністю достовірними, а також запропоновано звернутися до експертів автотоварознавців.

Разом з тим, митним органом не дотримано правила Методики, а саме включення довідкових даних отриманих з ресурсів мережі Інтернет у звіт (акт) про оцінку або у висновок експерта, а також в матеріалах справи взагалі відсутній звіт(акт) про оцінку або висновок експерта про визначення митної вартості транспортного засобу.

На підставі викладеного, беручи до уваги встановлені під час судового розгляду справи обставини, що віднайшли своє підтвердження під час апеляційного її перегляду, судова колегія погоджується із висновком суду першої інстанції, що уповноваженою посадовою особою митного органу не в повній мірі були виконані вимоги ст. 489 МК України та не встановлено усіх обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, а саме не встановлено належним чином митну вартість транспортного засобу.

Згідно до п.1 ч.1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Підсумовуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення суд першої інстанції, правильно встановив обставини справи, не допустив порушень норм матеріального та процесуального права, які могли б бути підставою для його скасування, а тому апеляційну скаргу митного органу слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Чернівецької митниці Державної фіскальної служби України залишити без задоволення, а рішення Першотравневого районного суду міста Чернівці від 12 вересня 2018 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та відповідно до ст.272 КАС України оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_5 ОСОБА_6