Справа № 534/937/18
Суддя: Яковенко М.М.
Дата ухвалення: 2018-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2018 р. м. ХарківСправа № 534/937/18
Харківський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Яковенка М.М.

суддів: Лях О.П.,Старосуда М.І.

секретарі судового засідання: Жданюк А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу поліцейського роти №3 батальйону патрульної поліції в м. Кременчук Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції капрала поліції ОСОБА_1 на постанову Комсомольського міського суду Полтавської області від 12 вересня 2018 року (суддя першої інстанції Солоха О.В.) по справі № 534/937/18 за позовом ОСОБА_2 до Поліцейського роти №3 батальйону патрульної поліції в м. Кременчук Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції капрала поліції ОСОБА_1, третя особа: Департамент патрульної поліції в особі батальйону патрульної поліції в м.Кременчук Управління патрульної поліції в Полтавській області про скасування постанови про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_2, звернулася до Комсомольського міського суду Полтавської області з адміністративним позовом, в якому просить скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення серії ВР №011077 від 29.06.2018, винесену поліцейським роти №3 БПП у м. Кременчук УПП в Полтавській області ДПП капрала поліції ОСОБА_1, про притягнення позивача ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП.

Постановою Комсомольського міського суду Полтавської області від 12 вересня 2018 року позов задоволено повністю.

Скасовано постанову у справі про адміністративне правопорушення від 29.06.2018 серії ВР №011077, винесену поліцейським роти №3 батальйону патрульної поліції у м.Кременчук Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції капралом поліції ОСОБА_1 про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не було надано жодного доказу (відеофіксації) щодо вчинення ОСОБА_3 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП.

Відповідач не погодившись з постановою суду першої інстанції, посилаючись на незаконність та необґрунтованість судового рішення, прийняття з порушенням норм матеріального та процесуального права, просив постанову скасувати та ухвалити нове про задоволення позову у повному обсязі. Апелянт наголошує на тому, що відповідачем доведений факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП. Справу просив розглянути без їх участі.

З урахуванням приписів ч.4 ст.229, ч.2 ст.313 КАС України, розгляд справи здійснювався за відсутності сторін, які були повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в звязку з чим, колегія суддів вважає за можливе фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювати.

Колегія суддів здійснюючи апеляційний перегляд з урахуванням приписів ч.3 ст.3, 268, 271, 272, 286 КАС України, заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення з наступних підстав.

Як встановлено судом першої та апеляційної інстанції, що ОСОБА_3 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, а саме те, що вона 29.06.2018 близько 17 години 25 хвилин, керуючи транспортним засобом Mitsubishi Colt 1.3, державний номерний знак НОМЕР_1, під час руху по вул. Чумацький шлях, 4, у м. Кременчуці користувалась засобами звязку, тримаючи їх у руках, а саме: розмовляла по мобільному телефону, чим порушила п.п. 2.9Д ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.2 ст.122 КУпАП. У звязку з чим на неї було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 425 грн. та складено постанову серії ВР №011077.

В межах справи не є спірним повноваження відповідача щодо можливості розгляду та прийняття рішення про притягнення до адмінвідповідальності по справі про адміністративне правопорушення у сфері дотримання водіями Правил дорожнього руху. Основним спірним питанням в межах справи є факт доведеності або недоведеності вчинення позивачем порушень передбачених п.п. 2.9 ПДР України та як наслідок правомірність притягнення до відповідальності відповідно до ч.2 ст.122 КУпАП.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» визначається Правилами дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001р. №1306 (із змінами та доповненнями).

Відповідно до ст.222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені ч.ч.1,2,3 ст. 122 КУпАП.

Згідно ч.2 ст.258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Згідно ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій, чи бездіяльності субєкта владних повноважень, обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ч.1 ст.72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Частинами 1 та 2 ст.30 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що поліція для виконання покладених на неї завдань вживає заходів реагування на правопорушення, визначені Кодексом України про адміністративні правопорушення та Кримінальним процесуальним кодексом України, на підставі та в порядку, визначених законом. Поліція для охорони прав і свобод людини, запобігання загрозам публічній безпеці і порядку або припинення їх порушення також застосовує в межах своєї компетенції поліцейські превентивні заходи та заходи примусу, визначені цим Законом.

Відповідно до ч.1 ст.35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський може зупинити транспортний засіб у разі якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

З огляду на положення ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до Наказу Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 № 1395 згідно розділу III пункту 10 «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожньої дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі». Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 251 КУпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів,а також іншими документами.

Тобто, для прийняття рішення субєктом владних повноважень слід оцінити певні докази у випадку їх наявності. У випадку їх відсутності, відповідно не є можливим здійснити таке оцінення.

За змістом ст.ст.75-76 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Жодні доводи позивача відповідачем не спростовано належними та допустимими доказами в межах справи, жодного відеозапису фіксації факту самого порушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП. або визнавальних пояснень позивача не надано.

Зокрема, розгляд справи про адміністративне правопорушення було проведено без встановлення належних і допустимих доказів про вчинення позивачем поставленого йому у вину проступку. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин. Натомість в основу суті проступку, яка була зазначена у постанові, були покладені лише певні висновки самого відповідача без зазначення відповідних доказів. Посилання відповідача на наявність певних особистих візуальних спостережень та його внутрішні переконання, певні судження і висновки щодо вчинення позивачем поставленого йому у вину проступку є безпідставними, оскільки спостереження, переконання, судження та висновки, навіть суб'єкта владних повноважень, мають суб'єктивний характер, і у розумінні ст. 251 КУпАП та ст. 77 КАС України не є доказами.

Крім того, в самій постанові про накладання адмін..стягнення по справі про адмін..правопорушення у пункті 8 відсутнє посилання на докази.

За таких обставин, колегія суддів вважає обґрунтованими та правомірним висновки суду першої інстанції щодо необхідності задоволення позову із скасуванням постанови відповідача із закриттям справи про адміністративне правопорушення.

Під час апеляційного провадження, колегія суду не встановила таких порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи по суті, заявлених в межах доводів апеляційної скарги. Рішення суду не може бути скасовано з формальних підстав. Жодні доводи апеляційної скарги, не спростовують законність прийнятого судом першої інстанції рішення в межах заявлених вимог.

Таким чином, судова колегія вважає, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим, прийняте на підставі зясованих та встановлених обставинах справи, які підтверджуються доказами, та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 23, 31, 33, 90, 268, 271, 272, 286, 292, 308, 310, 313, 315, 316, 321, 322, 325, Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу поліцейського роти №3 батальйону патрульної поліції в м. Кременчук Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції капрала поліції ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Комсомольського міського суду Полтавської області від 12 вересня 2018 року по справі № 534/937/18 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду справи визначеної статтею 286 КАС України, відповідно до ст. 272 цього Кодексу набирає законної сили з моменту проголошення і не може бути оскаржена.

Головуючий суддя (підпис)ОСОБА_4
Судді(підпис) (підпис) ОСОБА_5 ОСОБА_6