Справа № 761/19076/17
Суддя: Ключкович Василь Юрійович
Дата ухвалення: 2018-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2018 року м. Київ №761/19076/17

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Ключковича В.Ю.,

суддів Ганечко О.М.,

Сорочка Є.О.,

за участю

секретаря судового засідання Кузик М.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства "Інвестбуд-11" на постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 29 червня 2017 року (суддя Притула Н.Г.) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва із позовною заявою до Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, в якій просив визнати протиправними дії відповідача щодо відмови в призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2; зобов'язати відповідача призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 з 20.02.2017.

Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 29 червня 2017 року адміністративний позов задоволено. Визнано протиправними дії Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови в призначенні ОСОБА_2 пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2. Зобов'язано Правобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві призначити ОСОБА_2 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 з 20 лютого 2017 року.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач звернувся до суду з апеляційною скаргою в якій просив скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нову, якою в задоволенні позову відмовити.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 12 вересня 2017 року апеляційну скаргу Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України у м. Києві залишено без задоволення. Постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 29 червня 2017 року - без змін.

04 липня 2018 року, не погоджуючись із постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 29 червня 2017 року, приватним акціонерним товариством "Інвестбуд-11" подано апеляційну скаргу на підставі ст. 13 КАС України. Зазначивши, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, має місце невідповідність висновків суду обставинам справи, ухвалення рішення без з'ясування всіх обставин, що мають значення для справи, в апеляційній скарзі приватне акціонерне товариство "Інвестбуд-11" просить скасувати постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 29 червня 2017 року та ухвалити нову постанову, якою відмовити в задоволенні позову.

Від позивача та відповідача відзиви на апеляційну скаргу до суду не надходили.

У відповідності до ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 323 КАС України якщо апеляційна скарга надійшла до суду апеляційної інстанції після закінчення апеляційного розгляду справи і особа, яка подала скаргу, не була присутня під час апеляційного розгляду справи, суд розглядає її за правилами цієї глави. За результатами розгляду апеляційної скарги, зазначеної в частині першій цієї статті, суд приймає постанову відповідно до статті 315 цього Кодексу. При цьому за наявності підстав може бути скасовано раніше прийняту постанову суду апеляційної інстанції. Суд апеляційної інстанції розглядає скаргу, зазначену в частині першій цієї статті, в межах доводів, які не розглядалися під час апеляційного розгляду справи за апеляційною скаргою іншої особи.

Заслухавши суддю - доповідача, думку апелянта та думку представника відповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом апеляційної інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 29.03.2017 ОСОБА_2 звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком з урахуванням пільгового стажу по Списку №2 на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення», Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом апеляційної інстанції, ОСОБА_2 працював:

-з 01.04.1985 по 10.05.1988 на посаді електрозварника у Будівельно-монтажному управлінні №11 Будівельно-монтажного тресту №1 Комбінату «Київпромбуд» (стаж складає 3 роки 1 місяць 10 днів);

-з 12.05.1988 по 30.06.1988 на посаді електрозварника у Будівельно-монтажному управлінні №31 Будівельно-монтажного тресту №1 Комбінату «Київпромбуд» (стаж складає 1 місяць 19 днів);

-з 01.07.1988 по 21.08.1992 на посаді електрозварника ручного зварювання, електрозварника у Госпрозрахунковому відділі по будівництву житла та об'єктів соцкультпобуту Будівельно-монтажного тресту №1 Комбінату «Київпромбуд» (з 01.01.1989 перейменовано БМУ №7 Будівельно-монтажного тресту №1 Комбінату «Київпромбуд», з 26.07.1990 реорганізовано в Орендно-акціонерне будівельне управління №7 Орендно-акціонерної проектно-будівельної фірми «Київінвест» (стаж складає 4 роки 1 місяць 21 день);

-З 09.10.2012 по 13.04.2017 на посаді електрозварника ручного зварювання у Будівельно-монтажному управлінні №1 ПрАТ «Домобудівний комбінат №4» (стаж складає 4 роки 5 місяців 6 днів).

З матеріалів справи колегією суддів встановлено, що позивач має 11 років 10 місяців 25 днів стажу роботи у шкідливих умовах, який дає право на пільгову пенсію за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими та важкими умовами праці.

При зверненні із заявою про призначення пенсії позивачем були надані наступні документи: військовий квиток, диплом про навчання, довідка про зміну назви організації, довідка про присвоєння ідентифікаційного номеру, довідки, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, документи про місце проживання (реєстрації) особи, документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявності трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637; заява про призначення/перерахунок пенсії, інший документ, паспорт/довідка, трудова книжка або документи про стаж.

Листом від 13.04.2017 за №23310/06 Правобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м.Києві повідомило ОСОБА_2, що в уточнюючій довідці від 14.03.2017 зазначено, що атестація по підприємству вперше була проведена 03.11.1994 року, про проведення наступної атестації в довідці не зазначено. Також в довідці не зазначено про роботу позивача на посаді електрозварника ручного зварювання повний робочий день, що в період між атестаціями не змінювались докорінно умови і характер праці; що позивач отримував доплату за роботу із шкідливими та важкими умовами праці. Також в листі відповідач зазначив, що в разі надання нової довідки з урахуванням вищевказаних зауважень, пільговий стаж позивача буде становити 4 роки 4 місяці 20 днів, що є недостатнім для призначення даного виду пенсії.

Проте, в листі від 13.04.2017 за №23310/06 відповідачем не зазначено про інші періоди трудової діяльності позивача коли він працював на посаді електрозварника.

Стаття 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначає право осіб на пенсію за віком на пільгових умовах. Зокрема, у відповідності до п. «б» ч.1 - працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Працівникам, які не мають стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого загального стажу роботи пенсії за віком на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування": чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи.

З матеріалів справи судом апеляційної інстанції встановлено, що на момент звернення із заявою про призначення пенсії позивачу виповнилось 56 років, а відтак, йому необхідно мати 10 років пільгового стажу.

Стаття 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначає, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

З копії трудової книжки вбачається, що записи про трудовий стаж ОСОБА_2 на посадах, які дають право на призначення пільгової пенсії є в трудовій книжці.

Порядком застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383 встановлено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, які були чинні на період роботи особи. При цьому до пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати внесення цієї посади чи професії до Списків.

Постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12.08.1993 року затверджений Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

У відповідності до п.1 Постанови, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи (п.3 Порядку).

У тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (п.20 Порядку).

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком та розробленими на виконання постанови № 442 Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України (далі - Мінпраці) від 1 вересня 1992 року № 41 (далі - Методичні рекомендації).

Відповідно до зазначених нормативних актів основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Згідно з пунктом 4 Порядку та підпунктом 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій періодичність проведення атестації робочих місць визначається безпосередньо колективним договором підприємства і проводиться не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства чи організації.

Атестація робочих місць відповідно до Порядку та Методичних рекомендацій передбачає: установлення факторів і причин виникнення несприятливих умов праці; санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці; комплексну оцінку факторів виробничого середовища і характеру праці на відповідність їхніх характеристик стандартам безпеки праці, будівельним та санітарним нормам і правилам; установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією; обґрунтування віднесення робочого місця до категорії зі шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці; визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах; складання переліку робочих місць, виробництв, професій та посад із пільговим пенсійним забезпеченням працівників; аналіз реалізації технічних і організаційних заходів, спрямованих на оптимізацію рівня гігієни, характеру і безпеки праці.

Відповідно до положень Порядку відомості про результати атестації робочих місць заносяться до картки умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров'я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

Комплексний аналіз норм Закону № 1788-ХІІ та Порядку дає підстави дійти висновку, що необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до пункту «б» статті 13 Закону № 1788-ХІІ є формальна констатація факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у списку № 2, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці. Документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.

Згідно діючого законодавства атестація робочих місць проводиться в Україні з 21.08.1992 року.

Відтак, до пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року і за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Аналогічного висновку дійшов Верховний суд України у постанові від 16 вересня 2014 року у справі № 21-307а14.

В період з 09.10.2012 по 13.04.2017 позивач працював у ПрАТ «Домобудівний комбінат №4», яке атестацію проводило в 2011 та 2015 роках, що підтверджується відповідними наказами, копії яких надавались відповідачу при призначенні пенсії. Пунктом 2 Постанови Кабінету Міністрів України «Про порядок проведення атестації робочих місць за умовами праці» від 01 серпня 1992 року № 442 встановлено, що відповідно до статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» пенсії за віком на пільгових умовах за Списками № 1 і 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення, затверджуваними Кабінетом Міністрів України, а також пенсії, що можуть встановлюватися підприємствами й організаціями за рахунок власних коштів працівникам інших виробництв, професій та посад залежно від умов праці, призначаються за результатами атестації робочих місць.

Відповідно до положень пункту 3 зазначеної Постанови проведення атестації робочих місць доручено керівникам підприємств та організацій незалежно від форм власності й господарювання. Абзацом 2 пункту 4 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації. При цьому, основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Так, в матеріалах справи містяться копії наказів про атестацію робочих місць за 2011 рік та за 2015 рік. Отже, в період роботи позивача з 09.10.2012 по 13.04.2017 атестацією робочих місць було підтверджено шкідливі умови праці.

Щодо періодів роботи позивача з 01 квітня 1985 року по 10 травня 1988 року, з 12 травня 1988 року по 30 червня 1988 року та з 01 липня 1988 року по 21 серпня 1992 року, колегія суддів зазначає, що проведення атестації робочих місць в цей період не вимагалося, а для підтвердження відповідного трудового стажу достатньо наявності відповідних записів у трудовій книжці.

В ухвалі від 12 вересня 2017 року Київський апеляційний адміністративний суд також зазначав, що записи про трудовий стаж ОСОБА_2 на посадах, які дають право на призначення пільгової пенсії є в трудовій книжці.

Разом з тим, як вбачається з листа Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Києві №23310/06 від 13.04.2017, пенсійний орган не ставив під сумнів період роботи позивача з 01 квітня 1985 року по 10 травня 1988 року, з 12 травня 1988 року по 30 червня 1988 року та з 01 липня 1988 року по 21 серпня 1992 року як такий, що може бути зараховано до стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці.

Отже, враховуючи, що позивач має необхідний стаж на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, і трудова книжка містить всі необхідні відомості для призначення пільгової пенсії за Списком № 2, посада на якій працював позивач включена до переліку професій з шкідливими умовами праці, колегія суддів вважає, що позивач має право на пільгову пенсію за Списком №2.

Разом з тим, враховуючи положення ст. 323 КАС України, розглянувши скаргу акціонерного товариства "Інвестбуд-11", в межах доводів, які не розглядалися під час апеляційного розгляду справи за апеляційною скаргою Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, колегія суддів зазначає, що такі доводи стосуються лише періоду роботи позивача з 01.04.1985 по 10.05.1988, який не ставився під сумнів відповідачем по справі. Також, суд апеляційної інстанції наголошує, що такий стаж підтверджується записами трудової книжки, що є достатнім для врахування такого для призначення пенсії на пільгових умовах за Списком №2.

Відтак, враховуюче вищевикладене, відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги акціонерного товариства "Інвестбуд-11".

Згідно з ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення в оскаржуваній у даному апеляційному провадженні частині ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення в частині доводів акціонерного товариства "Інвестбуд-11" без змін.

Відповідно до ч. 3 ст. 323 КАС України, яка визначає порядок розгляду апеляційної скарги, що надійшла до суду апеляційної інстанції після закінчення апеляційного розгляду справи, за результатами розгляду апеляційної скарги, зазначеної в частині першій цієї статті, суд приймає постанову відповідно до статті 315 цього Кодексу. При цьому за наявності підстав може бути скасовано раніше прийняту постанову суду апеляційної інстанції.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції винесене з дотриманням норм процесуального та матеріального права, судом встановлено всі обставини, що мають значення для справи, а доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, у зв'язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції та ухвали суду апеляційної інстанції не вбачається.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 323, 325, 328, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства "Інвестбуд-11" залишити без задоволення.

Постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 29 червня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 07 листопада 2018 року.

Головуючий суддя В.Ю.Ключкович

Судді О.М. Ганечко

Є.О. Сорочко