Справа № 804/2483/18
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2018-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

30 жовтня 2018 року м. Дніпросправа № 804/2483/18

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Панченко О.М. (доповідач),

суддів: Чередниченка В.Є., Іванова С.М.,

розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за апеляційною скаргою Національної поліції України

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.06.2018 р. (суддя Коренев А.О., м. Дніпро)

у справі № 804/2483/18

за позовом Первинна професійна спілка "Правозахисники країни"

до Національної поліції України

про визнання бездіяльності протиправною, -

встановив:

У квітні 2018 року позивач звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо ненадання інформації на запит Первинної професійної спілки "Правозахисники країни" від 10 листопада 2017 року за вих. № 266 в п'ятиденний термін, що передбачений ч. 1 ст. 28 ЗУ "Про професійні спілки їх права та гарантії діяльності";

- стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Національної поліції України на користь Первинної професійної спілки "Правозахисники країни" витрати по підготовці справи до розгляду в розмірі 2 200 грн.;

- стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Національної поліції України на користь Первинної професійної спілки "Правозахисники країни" понесені судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 1 762 грн.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.06.2018 р. позов задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність Національної поліції України щодо ненадання інформації на запит Первинної професійної спілки "Правозахисники країни" за вих. № 266 від 10 листопада 2017 року в п'ятиденний термін, передбачений ч.1 ст.28 ЗУ "Про професійні спілки їх права та гарантії діяльності".

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Національної поліції України на користь Первинної професійної спілки "Правозахисники країни" (52070, Дніпропетровська область, с. Новоолександрівка, вул. Сурська, буд. 96, ) витрати по підготовці справи до розгляду в розмірі 1 000,00 грн.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Національної поліції України () на користь Первинної професійної спілки "Правозахисники країни" (52070, Дніпропетровська область, с. Новоолександрівка, вул. Сурська, буд. 96, ) сплачений судовий збір у розмірі 1 762,00 грн.

Рішення мотивовано обгрунтованістю позовних вимог позивача. Витрати по підготовці справи до розгляду стягнуто з відповідача частково в сумі 1000 грн. у зв'язку з необґрунтованістю витрат в сумі 2 200 грн.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, скаржник оскаржив його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі скаржник посилається на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Зазначає, що Національна поліція України не є роботодавцем членів Профспілки, а тому не є належним відповідачем в цій справі та не є володільцем запитуваної інформації, тому застосування судом до Національної поліції України ч. 1 ст. 28 Закону України "Про професійні спілки їх права та гарантії діяльності" № 1045-XIV (далі - Закон № 1045-XIV) щодо обов'язку надання відповіді у 5-денний термін є безпідставним.

Судом першої інстанції не залучено належних відповідачів по справі - Департаменту патрульної поліції України та ГУНП в Дніпропетровській області, та порушено п.8 ч.1 ст. 248, ст.242 КАС України.

Судом першої інстанції порушено завдання та основні засади адміністративного судочинства, що закріплені у ст.ст.1, 5 КАС України, що полягає у задоволенні позову без встановлення способу відновлення порушеного права позивача.

Зазначає, що судом не враховано, що на час звернення позивача до суду порушене право позивача вже було поновлене до фактичного звернення до суду. Витрати на правову допомогу у розмірі 1000,00 грн. стягнуто безпідставно, за відсутності належного підтвердження здійснення таких витрат.

Обидва листи у відповідь на свій запит № 266 від 10.11.2017 р. позивач отримав, що не заперечується ним у позові та копії цих листів позивач долучає до матеріалів справи, зміст та повноту відповіді позивач в своєму позові не оскаржує.

Жодного посилання на те, що членами Профспілки є працівники Національної поліції України, в запиті відсутні, що повністю підтверджує те, що запит Профспілкою надіслано до неналежного адресата.

Між Національною поліцією України та Первинною професійною спілкою "Правозахисники країни" відсутні будь-які правовідносини або діалог з питань, що стосуються діяльності профспілки або з приводу захисту прав її членів.

Національна поліція України не є ні володільцем запитуваної інформації, ні суб'єктом, до обов'язку якого входить володіння запитуваною інформацією відповідно до компетенції, питання щодо зменшення/збільшення преміювання не входить до сфери визначених законодавчо завдань та основних повноважень поліції.

Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове - про відмову в задоволенні позову або закрити провадження на підставі п. 8 ч. 1 ст. 238 КАС України.

Позивач надійслав до суду письмові пояснення, в яких посилається на правову позицію Верховного Суду, що викладена в постанові від 29.03.2018 року у справі №804/3918/17.

Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги дотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що Первинна професійна спілка "Правозахисники країни" звернулась до Національної поліції України із запитом за вих. № 266 від 10.11.2017 року в порядку статті 28 Закону України "Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності".

В зазначеному запиті позивач просив надати інформацію про загальну суму коштів у вигляді премії, на яку було позбавлено поліцейських УПП у м. Дніпро, УПП у м. Києві та ГУНП в Дніпропетровській області у 2016 році.

Зазначений запит отримано Національною поліцією України 13.11.2017 року, що підтверджується копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, що міститься у матеріалах справи (а.с.11).

Листом Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області за вих. №19/1943 від 24.12.2017 року на запит від 10.11.2017 року № 266 позивача було повідомлено, що премія поліцейським у 2016 році була зменшена на 128720,50 грн.

Крім того, на запит від 10.11.2017 року № 266 Департамент патрульної поліції направив інформацію про розмір зменшення премій в 2016 році патрульним поліцейським Управління патрульної поліції у місті Дніпрі та Управління патрульної поліції у місті Києві листом №6920/41/5/03-2017 від 18.12.2017 року до ГУНП в Дніпропетровській області, яке в свою чергу листом від 10.01.2018 року № 153/Бр направило лист Департаменту патрульної поліції від 18.12.2017 № 6920/41/5/03-2017 на адресу позивача.

У листі від 18.12.2017 року № 6920/41/5/03-2017 Департамент патрульної поліції надав інформацію на запит від 10.11.2017 № 266, де вказав, що за 2016 рік було зменшено розмір премій поліцейських Управління патрульної поліції у місті Дніпрі на загальну суму 677400,00 грн., поліцейських Управління патрульної поліції у місті Києві на загальну суму 968549,00 грн. Загальна сума коштів, на яку було зменшено розмір премій вказаним категоріям осіб становить 1645949,00 грн.

Суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення позову, оскільки:

- питання, яке висвітлювалося в запиті до відповідача, стосувалося членів профспілкової організації (відповідачем вказане твердження не спростовано), тому суд дійшов до висновку, що зазначене питання стосується прав, свобод та інтересів безпосередньо членів даної профспілки, що надає право позивачу здійснювати їх захист в порядку, передбаченому Законом України "Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності". Таким чином, розгляд запиту позивача за вих. № 266 від 10.11.2017 року відповідачем повинен був здійснюватися відповідно до вимог Закону України "Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності" від 15.09.1999 року № 1045-ХІV, зокрема статті 28 зазначеного Закону;

- посилання відповідача на те, що запит № 266 від 10.11.2017 року скерований до Національної поліції України безпідставно, оскільки відповідач не є роботодавцем жодного працівника, про яких йдеться у запиті, суд не відніс до обставин, які вказують на відсутність підстав для розгляду запитів Первинної професійної спілки "Правозахисники країни" в іншому порядку, ніж передбаченому Законом України "Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності", адже позивач як легалізована профспілкова організація має всі необхідні правовстановлюючі документи, тому користується усіма відповідними правами, що стосуються трудових і соціально-економічних прав та законних інтересів своїх членів;

- відповідач, як державний орган, не надавши інформацію на запит позивача у передбачений законом п'ятиденний строк, а переадресувавши зазначений запит до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області та Департаменту патрульної поліції, без надання такої інформації позивачу у встановлений законом строк, діяв всупереч Закону України "Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності". Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 29 березня 2018 року №К/9901/4210/18 (№804/3918/17).

Колегія суддів погоджується із зазначеним висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Предметом спірних правовідносин у цій справі є бездіяльність відповідача щодо ненадання інформації на запит позивача від 10 листопада 2017 року за вих. № 266 в п'ятиденний термін, що передбачений ч.1 ст.28 Закону України "Про професійні спілки їх права та гарантії діяльності".

Відповідач у справі не заперечує, що також знайшло своє підтвердження у матеріалах справи, що ним не було надано позивачу відповіді на запит від 10 листопада 2017 року за вих. №266 у встановлений ст.28 Закону України "Про професійні спілки їх права та гарантії діяльності" п'ятиденний строк.

Відповідно до положень Статуту первинної професійної спілки "Правозахисники країни" профспілка об'єднує осіб, які працюють в Головному управлінні Національної поліції в Дніпропетровській області, а також осіб, які звільнились у зв'язку з виходом на пенсію з Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, а також інших осіб пов'язаних з правоохоронною діяльністю.

Статтею 3 Закону України "Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності" визначено сферу дії цього закону та встановлено, що його дія поширюється на діяльність профспілок, їх організацій, об'єднань профспілок, профспілкових органів і на профспілкових представників у межах їх повноважень, на роботодавців, їх об'єднання, а також на державні органи та органи місцевого самоврядування.

Особливості застосування цього Закону у Збройних Силах України (для військовослужбовців), Національній поліції, Державній кримінально-виконавчій службі України, Службі безпеки України, Службі зовнішньої розвідки України встановлюються відповідними законами.

Частинами 1, 2 ст.104 Закону України "Про Національну поліцію" передбачено, що для захисту своїх прав та законних інтересів працівники поліції можуть утворювати професійні об'єднання та професійні спілки відповідно до Закону України "Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності". Професійні спілки поліції здійснюють свої повноваження із урахуванням обмежень, що накладаються на працівників поліції цим Законом. Професійним спілкам працівників поліції та їх членам заборонено організовувати страйки або брати в них участь.

Відповідно до ч.1 ст.19 Закону України "Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності" профспілки, їх об'єднання здійснюють представництво і захист трудових, соціально-економічних прав та інтересів членів профспілок в державних органах та органах місцевого самоврядування, у відносинах з роботодавцями, а також з іншими об'єднаннями громадян.

Відповідно до ст. 28 Закону України "Про професійні спілки їх права та гарантії діяльності" профспілки, їх об'єднання мають право одержувати безоплатно інформацію від роботодавців або їх об'єднань, державних органів та органів місцевого самоврядування з питань, що стосуються трудових і соціально-економічних прав та законних інтересів своїх членів, а також інформацію про результати господарської діяльності підприємств, установ або організацій. Зазначена інформація має бути надана не пізніше п'ятиденного терміну.

З наведених положень можна дійти висновку, що позивач має право звертатися відповідно до ст.28 Закону України "Про професійні спілки їх права та гарантії діяльності" до державних органів для захисту прав та законних інтересів своїх членів.

У запиті від 10 листопада 2017 року за вих. № 266 позивач заначив, що членами профспілки є поліцейські Соборного, Шевченківського, Чечелівського, Новокодацького, Амур-Нижньодніпровського, Дніпропетровського, Самарського, Солонянского відділень поліції та ДВП, ГУНП в Дніпропетровській області, УПП у м. Дніпро, УПП у м. Києві, УПП у м. Харкові, УПП у м. Луцьк, ГУНП в Полтавській області. Просив надати інформацію про загальну суму коштів у вигляді премії, на яку було позбавлено поліцейських УПП у м. Дніпро, УПП у м. Києві та ГУНП в Дніпропетровській області у 2016 році.

Також позивач зазначив, що звернувся до відповідача в порядку ст.28 Закону України "Про професійні спілки їх права та гарантії діяльності".

Отже, позивач у справі звернувся до відповідача із запитом, аргументуючи це тим, що цей запит стосується прав та законних інтересів його членів.

Колегія суддів погоджуться з доводами відповідача та позивач у справі не заперечує, що члени профспілки не є ані працівниками, ані колишніми працівниками саме відповідача, тобто позивач звернувся до відповідача, який не володіє запитуваною інформацією. Також відповідач не є державним органом, в розпорядженні якого перебуває запитувана інформація.

Проте, положення ст.28 Закону України "Про професійні спілки їх права та гарантії діяльності" не передбачають можливості не надання відповіді на запит у цьому випадку, тому відповідач мав повідомити позивача про відсутність запитуваної інформації у п'ятиденний строк.

Щодо посилання відповідача на неналежний спосіб захисту прав колегія суддів зазначає, що відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно до ч.2 ст.5 КАС України захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Позовні вимоги позивача не суперечать закону, тому позивач мав право звернутися із зазначеною вимогою до суду першої інстанції.

З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про протиправність бездіяльності відповідача щодо не надання інформації на запит позивача від 10 листопада 2017 року за вих. № 266 в п'ятиденний термін, передбачений ч.1 ст.28 Закону України "Про професійні спілки їх права та гарантії діяльності".

Посилання відповідача на положення п.8 ч.1 ст.238 КАС України є безпідставним, оскільки вчинене порушення не було виправлене суб'єктом владних повноважень, до якого позивач звертався із запитом та який є відповідачем у цій справі, оскільки відповіді на запит були надані ГУ НП в Дніпропетровській області та Департаментом патрульної поліції.

Щодо доводів апеляційної скарги стосовно стягнення з відповідача витрат позивача на підготовку справи до розгляду в сумі 1 000 грн. колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати, пов'язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи (п.5 ч.3 ст.132 КАС України).

Суд першої інстанції дійшов висновку про обґрунтованість витрат позивача по підготовці справи до розгляду в частині витрат в розмірі 1 000 грн., а саме за написання адміністративного позову у цій справі.

На думку скаржника, зазначена сума не підлягає стягненню з відповідача, оскільки на підтвердження вказаних витрат позивачем не було надано належного розрахункового документу, а саме надані позивачем квитанції не відповідають Положенню про форму та зміст розрахункових документів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 21.01.2016 року № 13.

Колегія суддів погоджується з доводами відповідача, що зміст квитанції від 20.03.2018 року №20/03-5 року не відповідає вимогам Положення про форму та зміст розрахункових документів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 21.01.2016 року № 13.

Проте, відповідно до ч.1 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст.73 КАС України).

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Зі змісту зазначеної квитанції можливо однозначно встановити дату здійснення платежу, найменування та вартість наданої послуги, а також замовника та платника. Таким чином, колегія суддів вважає зазначений письмий доказ таким, що підтверджує витрати позивача на написання адміністративного позову у цій справі, які відповідно до ст.139 КАС України підлягають стягненю за рахунок бюджетних асигнувань відповдіача.

За таких обставин, колегія суддів доходить висновку, що суд першої інстанції об'єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, та ухвалив судове рішення без порушення норм матеріального і процесуального права; доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись статтями 241-245, 250, 315, 316, 321, 322, 327, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу Національної поліції України залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.06.2018 р. у справі № 804/2483/18 залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених частиною 5 статті 291, пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя О.М. Панченко

Суддя В.Є. Чередниченко

Суддя С.М. Іванов