Справа № 826/6187/18
Суддя: Чудак О.М.
Дата ухвалення: 2018-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

02 листопада 2018 року № 826/6187/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Чудак О.М., розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 (ОСОБА_1.) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в місті Києві, у якому з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просив:

- визнати дії відповідача щодо відмови в призначенні йому пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2, - протиправними;

- зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду в місті Києві (ГУПФ України в м. Києві) призначити та виплачувати йому пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 з 29.12.2017.

В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що досяг 55-річного віку та має необхідний стаж для призначення пенсії на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до абзацу 1 пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII. Під час звернення до відповідача за призначенням пенсії надав всі необхідні документи, які підтверджують наявність стажу для призначення пенсії на пільгових умовах та проведення атестації робочого місця.

Однак, Правобережним об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України в місті Києві листом від 05.02.2018 №6303/07 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 відмовлено через відсутність на момент звернення необхідного пільгового стажу, підтвердженого у встановленому законом порядку.

Позивач вважаючи дії відповідача щодо відмови в призначенні йому пенсії за віком на пільгових умовах протиправними, просить суд зобов'язати відповідача призначити та виплачувати пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 з 29.12.2017.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 23.04.2018 відкрито провадження у справі та призначено судове засідання.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 07.06.2018 замінено відповідача у справі №826/6187/18, а саме Правобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в місті Києві, його правонаступником - ГУПФ України в м. Києві.

В судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві та надані у справу докази.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечила, надавши копії документів із пенсійної справи позивача.

Зважаючи на відсутність перешкод для розгляду справи у судовому засіданні та потреби заслухати свідка чи експерта, суд за клопотаннями представників сторін, на підставі частини третьої статті 194 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України), ухвалив розглянути справу в порядку письмового провадження.

Так, розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

У зв'язку з досягненням 55-річного віку, позивач (ІНФОРМАЦІЯ_1), зважаючи, що він має відповідний спеціальний трудовий стаж, що підтверджується записами в трудовій книжці, 29.12.2017 звернувся до Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в місті Києві із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

У трудовій книжці позивача міститься запис, про те, що в період з 25.09.1986 по 30.10.1994 він працював на посаді акумуляторника 3-го, а потім 4-го розряду в КТТУ Тролейбусному ремонтно-експлуатаційному депо №3, що передбачена Розділом XXVIII Списку №2, затвердженим постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 №1173 та Розділом XXХIII «Загальні професії», 047 - акумуляторники, затвердженим Кабінетом міністрів України від 11.03.1994 №162.

Вказаний стаж роботи позивача з 25.09.1986 по 30.10.1994 підтверджується, як записом в трудовій книжці, так і довідкою №12 від 18.10.2017, виданою Комунальним підприємством «Київпастранс» Тролейбусне ремонтно-експлуатаційне депо №3.

З 16.11.1994 по 31.12.1999 ОСОБА_1 працював на посаді акумуляторника 4-го та 5-го розряду в Київському автотранспортному підприємстві 13055 (з 01.01.1998 перейменовано у Відкрите акціонерне товариство «Київське автотранспортне підприємство 13055»), яка передбачена Списком №2, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 №162.

З 04.01.2000 по 31.10.2003 він працював на посаді акумуляторника 5-го розряду в філії ТЕП Закритого акціонерного товариства «Укрпромінвест», яка постановами Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 №162 та від 16.01.2003 №36 віднесена до Списку №2.

З 03.11.2003 по 31.07.2007 позивач працював на посаді акумуляторника 5-го розряду у Відкритому акціонерному товаристві «Укрпромінвест-Транс» (з 24.03.2004 перейменовано у Відкрите акціонерне товариство «Київське автотранспортне підприємство - 2240»), яка постановою Кабінету міністрів України від 16.01.2003 №36 віднесена до Списку №2.

Вказані відомості зазначено у трудовій книжці позивача.

Відповідно до частини першої статті 48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. В даному випадку відомості про роботу позивача, зокрема за визначений ним період з 25.09.1986 по 31.07.2007 занесені у його трудову книжку.

Підстав вважати такі дані трудової книжки недостатніми про його роботу на посаді акумуляторника для врахування при вирішенні уповноваженим органом питання призначення пенсії на пільгових умовах з врахуванням включення даної посади до Списку №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах - немає. Записи у трудовій книжці позивача за визначений ним період виконано відповідно до вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17.08.1993 за №110.

Проте, листом від 05.02.2018 №6303/07 відповідач повідомив ОСОБА_1 про те, що йому відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 у зв'язку з відсутністю необхідного пільгового стажу роботи, підтвердженого у встановленому законодавством порядку. Зокрема, вказано, що на підставі наданих документів розраховано пільговий стаж, який можливо зарахувати для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2, який становить 5 років 10 місяців 28 днів, що недостатньо для призначення даного виду пенсії.

Вважаючи таку відмову пенсійного органу протиправною, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Суд, визначаючись щодо заявлених вимог по суті, виходить з того, що відповідно до пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції, чинній на момент спірних правовідносин, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабміном України.

Постановою Кабінету Міністрів України №63 від 12.08.1993 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Пунктом 1 вказаного Порядку передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Однією з обов'язкових умов для зарахування до пільгового стажу періодів роботи після 01.08.1992 є атестація робочого місця.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком проведення атестації та розробленими на виконання постанови №442 Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України від 01.09.1992 №41. Основна мета атестації, як випливає із зазначених нормативних актів, полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Таким чином, своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Згідно з пунктом 4 Порядку проведення атестації та підпунктом 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій періодичність проведення атестації робочих місць визначається безпосередньо колективним договором підприємства і проводиться не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства чи організації.

При цьому, якщо чергова атестація була проведена з порушенням передбачених пунктом 4 Порядку проведення атестації строків, а працівник до її проведення виконував роботу, яка дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, цей період його роботи має бути зарахований до пільгового стажу за результатами попередньої атестації.

Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права була висловлена у постанові Верховного Суду України від 16.09.2014 у справі №21-307а14.

Пунктом 3 Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 №383, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01.12.2005 за №1451/11731, передбачено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що були чинними на період роботи особи. При цьому, до пільгового стажу роботи зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати внесення цієї посади чи професії до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992.

Таким чином, з викладених законодавчих норм вбачається, що правовою підставою для виникнення в особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» є набуття нею відповідного стажу при виконанні робіт, передбачених Списком №2.

При цьому, за правилами застосування Списку №2, визначеними у наведених вище правових нормах, якщо пільгова робота виконувалася до 31.12.1991, то застосовується Список №2, затверджений постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 №1173, а якщо виконання пільгової роботи продовжувалося після 01.01.1992 або розпочато після цієї дати, але не більше як до 11.03.1994, то застосовується Список №2, затверджений постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 №10. Якщо ж пільгова робота продовжувалася після 11.03.1994 або розпочата після цієї дати, але не більше як до 16.01.2003, то застосовується Список №2, затверджений постановою Кабміну України від 11.03.1994 №162.

Основним документом, який підтверджує наявність у особи відповідного стажу роботи, є трудова книжка, а за відсутності записів в ній - уточнюючі первинні документи.

Відповідно до підпункту 2.1 пункту 2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за №1566/11846, до заяви про призначення пенсії, серед іншого, додаються документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637.

Таким чином, додаткові документи для підтвердження стажу роботи вимагаються лише у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Записами в трудовій книжці позивача підтверджується, що з 25.09.1986 по 31.07.2007 він працював на посадах акумуляторника, які передбачені Списком №2, затвердженим відповідними нормативно-правовими актами, а саме: до 31.12.1991 Списком №2, затвердженим постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 №1173 - Розділ XXVIII Списку №2; з 01.01.1992 до 11.03.1994 Списком №2, затвердженим постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 №10; з 12.03.1994 до 16.01.2003 Списком №2, затвердженим постановою Кабінету міністрів України від 11.03.1994 №162; після 16.01.2003 Списком №2, затвердженим постановою Кабінету міістрів України від 16.01.2003 №36.

Факт проведення атестації робочого місця позивача у період роботи з 25.09.1986 по 30.10.1994 на посаді акумуляторника 3-го та 4-го розряду в КТТУ Тролейбусному ремонтно-експлуатаційному депо №3 підтверджується довідкою №12 від 18.10.2017, виданою Тролейбусним ремонтно-експлуатаційним депо №3 Комунального підприємства «Київпастранс» та наказом №60 від 10.05.1994, виданим ДКП Київелектротранс Тролейбусне депо №3 «Про підсумки атестації робочих місць за умовами праці» згідно додатку №2 до якого: робота на посаді акумуляторника дає право на пенсію по віку на пільгових умовах .

Окрім того, наявним у трудовій книжці записом підтверджується факт проведення атестації робочого місця позивача у період роботи з 16.11.1994 по 31.12.1999 на посаді акумуляторника 4-го та 5-го розряду в Київському автотранспортному підприємстві 13055. Зокрема, в трудовій книжці позивача міститься запис від 27.06.1997 про те, що згідно наказу №84 від 27.06.1997 за результатами атестації робочого місця, акумуляторщик має право на пенсійне забезпечення згідно Списку №2.

Факт проведення атестації робочого місця у період роботи з 04.01.2000 по 31.10.2003 на посаді акумуляторника 5-го розряду в філії ТЕП Закритого акціонерного товариства «Укрпромінвест» підтверджується відомостями з трудової книжки, а саме, міститься запис, що згідно наказу по результатах атестації робочого місця №58 від 31.05.2000 робоче місце акумуляторщика має право на пенсійне забезпечення згідно Списку №2.

Проведення атестації робочого місця, коли позивач працював акумуляторником у Відкритому акціонерному товаристві «Укрпромінвест-Транс» у період з 03.11.2003 по 31.07.2007 підтверджується записом від 29.09.2004, а саме, згідно з результатами атестації робочих місць та наказу №152 від 29.09.2004 акумуляторник має право на пільгове пенсійне забезпечення згідно Списку №2.

Таким чином, загальний пільговий стаж позивача складає 19 років 9 місяців 19 днів, що дає право на призначення пільгової пенсії за віком за Списком №2.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцію та законами України.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС України в справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За наведених обставин, суд дійшов висновку, що дії відповідача не відповідають вимогам статті 2 КАС України, зокрема, щодо вимог про вчинення таких дій: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано; безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення.

Тобто відмова відповідача в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком по Списку №2, викладена в листі від 05.02.2018 №6303/07, є протиправною.

А враховуючи, що позивач має право на призначення та отримання пенсії на пільгових умовах відповідно до пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», то суд доходить висновку, що і вимоги про зобов'язання ГУПФ України в м. Києві призначити йому пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 з 29.12.2017 підлягають задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частинами першою, другою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні (ст. 90 КАС України).

Таким чином, оскільки вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими, відповідають дійсним обставинам та знайшли своє підтвердження в матеріалах справи, в той час, коли ГУПФ України в м. Києві належним чином наведені позивачем посилання не спростовано, суд доходить висновку про необхідність захисту прав позивача в судовому порядку.

Вирішуючи питання про розподіл відповідно до пункту 5 частини першої статті 244 КАС України між сторонами судових витрат, суд виходить з того, що відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки даний позов сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, підлягає задоволенню повністю, а згідно наявної у справі квитанції №74813 від 16.04.2018 позивачем за його подання сплачено судовий збір у розмірі 704,80 грн, то вказана сума підлягає поверненню позивачу за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 72-77, 139, 242-246, 255 КАС України

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві щодо відмови в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2, - протиправними.

Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду в місті Києві призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 з 29.12.2017.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 704,80 грн (сімсот чотири гривні вісімдесят копійок).

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Позивач - ОСОБА_1 (місце проживання фізичної особи: 03049, АДРЕСА_1; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1).

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві (місцезнаходження юридичної особи: 04053, місто Київ, вулиця Бульварно-Кудрявська, будинок 16; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 42098368).

Суддя О.М. Чудак