Справа № 2-а-522/11
Суддя: Боровков Д. О.
Дата ухвалення: 2018-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-522/11
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2018 року Залізничний районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді Боровкова Д.О.,

при секретарі Журавльовій А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби ГТУЮ у Львівській області ОСОБА_1 про зміну способу і порядку виконання рішення,

В С Т А Н О В И В:

Державний виконавець відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби ГТУЮ у Львівській області ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про зміну способу і порядку виконання судового рішення Залізничного районного суду м. Львова від 27.06.2011 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в ОСОБА_3 районі м. Львова та ОСОБА_3 відділу соціального захисту управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради про зобовязання проведення перерахунку пенсії та одноразової допомоги на оздоровлення, мотивуючи її тим, що на виконанні у відділі примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області перебуває виконавче провадження ВП № 56645898 з примусового виконання виконавчого листа № 2-а-522/11 від 28.02.2018 року, виданого Залізничним районним судом м. Львова про зобовязання ОСОБА_3 відділ соціального захисту управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради зробити перерахунок та провести на користь ОСОБА_2 виплату щорічної одноразової допомоги на оздоровлення як особі, яка стала інвалідом ІІІ групи внаслідок Чорнобильської катастрофи за 2010 рік, відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат. Державним виконавцем 02.07.2018 року відкрито виконавче провадження, копію якого скеровано боржнику. Як убачається з листа від 12.07.2018 року № 2603-вих-944, ОСОБА_3 відділ соціального захисту управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради, посилаючись на відсутність коштів державного бюджету, вважає поважною причиною для невиконання рішення суду. Також боржник повідомив стягувача про здійснення нарахування допомоги у розмірі 3446 грн.

Представник заявника, заінтересована особа стягувач, в судове засідання не зявилися, однак звернулися до суду із клопотанням про розгляд справи за їх відсутності, заяву підтримують, просять її задовольнити, а тому згідно ч. 2 ст. 379 КАС України, суд вважає, що справу можна вирішити у їх відсутності, на підставі наявних у ній даних та доказів.

Представник боржника ОСОБА_3 відділу соціального захисту управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради у судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, однак суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутності на підставі наявних у ній даних та доказів.

Дослідивши докази наявні у матеріалах справи, суд вважає, що заяву слід задовольнити виходячи з наступного.

Згідно ч.3 ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим, сторони, а також виконавець за заявою сторін або державний виконавець з власної ініціативи у випадку, передбаченому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення.

Відповідно до ст. 378 КАС України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду. Заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду.

Під зміною способу і порядку виконання рішення розуміється прийняття судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання у порядку і способом, раніше встановленими. Ці заходи повинні забезпечити виконання конкретного судового рішення і не поширюватися на відносини, які виникли після його ухвалення. Тобто зі змісту вказаної норми випливає, що суд за наявності обґрунтованих підстав та належних доказів, може змінити спосіб та порядок виконання рішення суду, або ж відмовити по даному питанню, не змінюючи при цьому його змісту. Стаття 378 КАС України не містить виключного переліку обставин, що є підставою для вирішення питання про зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення, однак основними обставинами для цього слід вважати такі, що роблять виконання судового рішення неможливим.

Як вбачається із розяснень, даних в інформаційному листі Вищого адміністративного суду України № 846/12/13-13 від 13 червня 2013 року у даній категорії справ зміна способу і порядку виконання рішення можлива шляхом зміни зобовязання здійснити виплати на стягнення цих виплат. Така зміна можлива лише у разі виконання боржником зобовязальної частини рішення про нарахування соціальних виплат.

Судом встановлено, що на виконання рішення суду 28.02.2018 року Залізничним районним судом м. Львова видано виконавчий лист 2-а-522/11, яким зобовязано ОСОБА_3 відділ соціального захисту управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради зробити перерахунок та провести на користь ОСОБА_2 виплату щорічної одноразової допомоги на оздоровлення як особі, яка стала інвалідом ІІІ групи внаслідок Чорнобильської катастрофи за 2010 рік, відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат.

Як вбачається із долученої до матеріалів заяви копії листа ОСОБА_3 відділу соціального захисту управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради від 12.07.2018 р. № 2603-вих-944, після проведеного боржником розрахунку, розмір допомоги, що підлягає виплаті стягувачу, становить 3446 грн.

Крім цього, необхідною передумовою виплати стягувачу допомоги у виконавчому провадженні є наявність коштів державного бюджету. Станом на сьогодні, кошти, необхідні для виконання судового рішення у даній справі відсутні.

Зі змісту ст. 22 Конституції України вбачається, що конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Статтею 124 Конституції України передбачено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. Стаття 46 Конституції України передбачає, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 14 Кодексу адміністративного судочинства України постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України.

Крім цього, як вбачається із правової позиції Європейського суду з прав людини, викладеної у справі Кечко проти України від 08 листопада 2005 року органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобовязань; чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах доки відповідні положення є чинними. Аналогічну позицію викладено в справі Шмалько до України від 20 липня 2004 року, в якому зазначено, що орган державної влади не має права посилатися на брак коштів на виправдання неспроможності виконати судове рішення про виплату боргу. Зрозуміло, що за певних обставин затримка з виконанням судового рішення може бути виправданою. Але затримка не може бути такою, що зводить нанівець сутність гарантованого пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод права.

З огляду на те, що покликання на причину невиконання рішення суду не можуть прийматися до уваги, оскільки реалізація особою права, що пов'язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань, а тому суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, прийшов до переконання, що зазначені у заяві державного виконавця обставини унеможливлюють виконання судового рішення і відповідно створюють підстави для зміни способу його виконання, а тому заява є підставною та слід змінити спосіб і порядок виконання рішення.

Керуючись ст. ст. 24, 46, 124 Конституції України, ст. 378 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби ГТУЮ у Львівській області ОСОБА_1 про зміну способу і порядку виконання рішення задовольнити.

Змінити спосіб виконання судового рішення від 27.06.2011 року Залізничного районного суду м. Львова, на підставі якого 28.02.2018 року видано виконавчий лист № 2-а-522/11, за яким зобовязано ОСОБА_3 відділ соціального захисту управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради зробити перерахунок та провести на користь ОСОБА_2 виплату щорічної одноразової допомоги на оздоровлення як особі, яка стала інвалідом ІІІ групи внаслідок Чорнобильської катастрофи за 2010 рік, відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат - на стягнення з ОСОБА_3 відділу соціального захисту управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради на користь ОСОБА_2 допомоги у розмірі 3446 грн. 00 коп.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного адміністративного суду Львівської області через Залізничний районний суд м. Львова шляхом подачі апеляційної скарги протягом пяти днів з дня проголошення ухвали.

Суддя:

Оригінал ухвали.