Справа № 759/14569/17
Суддя: Степанюк Анатолій Германович
Дата ухвалення: 2018-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2018 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Степанюка А.Г.,

суддів - Губської Л.В., Епель О.В.,

при секретарі - Ліневській В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на проголошене о 12 годині 00 хвилин рішення Святошинського районного суду міста Києва від 25 травня 2018 року, повний текст якого складено 25 травня 2018 року, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у місті Києві про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2017 року ОСОБА_1 (далі - Позивач, ОСОБА_1) звернувся до Святошинського районного суду міста Києва з позовом до Головного управління Національної поліції у м. Києві (далі - Відповідач, ГУ НП у м. Києві) про:

- визнання протиправними дій ГУ НП у м. Києві щодо неперерахування вислуги років ОСОБА_1 у пільговому обчисленні;

- зобов'язання ГУ НП у м. Києві перерахувати вислугу років проходження ОСОБА_1 служби на пільгових умовах у період з 29.07.2008 року по 31.08.2011 року з розрахунку один місяць за півтора місяці;

- встановлення судового контролю за виконанням рішення суду шляхом зобов'язання ГУ НП у м. Києві подати у двотижневий строк з моменту набрання рішенням законної сили звіту про виконання рішення суду (відповідно до ст. 267 КАС України).

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 25.05.2018 року у задоволенні позову відмовлено повністю. При цьому суд першої інстанції виходив з того, що, звертаючись із заявою про надання довідки про вислугу років, Позивач не зазначив про бажання отримати інформацію щодо календарного чи пільгового розрахунку стажу роботи. Крім того, у наданій ОСОБА_1 довідці зазначено, що вона містить дані щодо календарного, а не пільгового стажу, у зв'язку з чим підстави стверджувати про порушення прав Позивача з боку Відповідача відсутні.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду, Позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його та ухвалити нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити:

- визнати протиправними дії ГУ НП у м. Києві щодо неперерахування вислуги років ОСОБА_1;

- зобов'язати ГУ НП у м. Києві перерахувати вислугу років проходження ОСОБА_1 служби у період з 17.01.2002 року по 29.07.2008 року з розрахунку один місяць за півтора місяці у стаж в календарному обчисленні;

- зобов'язати ГУ НП у м. Києві перерахувати вислугу років проходження ОСОБА_1 служби у період з 29.07.2008 року по 31.01.2011 року з розрахунку один місяць за півтора місяці у стаж в календарному обчисленні.

При цьому посилається на неврахування судом, що всупереч вимог наказу МВС України від 17.01.2002 року №42 та наказу МВС України від 29.07.2008 року №361, Відповідачем не було враховано Позивачу вислугу років у пільговому обчисленні. Зазначає, що правильність такої позиції підтверджується судовою практикою, зокрема, постановою Галицького районного суду міста Львова від 25.01.2017 року у справі №461/7343/16-а, яка набрала законної сили. Крім того, наголошує, що у зв'язку з відсутністю судового рішення суду першої інстанції звертався із заявою про уточнення позовних вимог, яка не була судом розглянута.

Ухвалами Київського апеляційного адміністративного суду від 07.09.2018 року відкрито апеляційне провадження, встановлено строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні на 16.10.2018 року.

У відзиві на апеляційну скаргу ГУ НП у м. Києві просить у задоволенні позову відмовити. В обґрунтування своєї позиції зазначає, що Позивач не звертався із заявою про перерахунок вислуги років, тому з боку Відповідача відсутні будь-які протиправні дії чи бездіяльність. Крім того, підкреслює, що у матеріалах справи наявна довідка із розрахунком як пільгового, так і календарного стажу роботи Позивача. Також наголошує на безпідставності посилання Апелянта на рішення суду у справі №461/7343/16-а з огляду на те, що, по-перше, дане судове рішення скасовано судом апеляційної інстанції, по-друге, воно стосується інших правовідносин, по-третє, таке рішення не ухвалено у рамках зразкової справи.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 16.10.2018 року справу було прийнято до провадження та призначено її до розгляду у відкритому судовому засіданні на 07.11.2018 року.

У судовому засіданні представник Апелянта доводи апеляційної скарги підтримав та просив суд її вимоги задовольнити повністю з викладених у ній підстав.

Представник Відповідача наполягав на залишенні апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін з викладених у відзиві на апеляційну скаргу підстав.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін з огляду на таке.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1, починаючи з 15.08.1997 року проходив службу в органах внутрішніх справ, а з 07.11.2015 року - в органах Національної поліції (а.с. 8-9).

У серпні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до начальника УКЗ ГУ НП у м. Києві із завою, в якій просив, зокрема, надати довідку про вислугу років (а.с. 28).

За наслідками розгляду даної заяви Відповідачем було надано Позивачу довідку від 08.09.2017 року, згідно якої станом на 11.09.2017 року стаж служби у поліції полковника поліції ОСОБА_1, інспектора чергової частини управління організаційно-аналітичного забезпечення та оперативного реагування ГУ НП у м. Києві, складає у календарному обчисленні - 20 років 00 місяців 25 днів (а.с. 5).

На підставі встановлених вище обставин, виходячи з системного аналізу приписів ст. 55 Конституції України, ст. ст. 59, 78 Закону України «Про Національну поліцію», Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», суд першої інстанції прийшов до висновку про необґрунтованість позовних вимог з огляду на відсутність доказів будь-яких порушень Відповідачем прав Позивача.

З таким висновком суду першої інстанції не можна не погодитися з огляду на таке.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 59 Закону України «Про Національну поліцію» (далі - Закон) служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

Час проходження служби в поліції зараховується до страхового стажу, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

За правилами ст. 78 Закону стаж служби в поліції дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки.

До стажу служби в поліції зараховуються: 1) служба в поліції на посадах, що заміщуються поліцейськими, з дня призначення на відповідну посаду; 2) військова служба в Збройних Силах України, Державній прикордонній службі України, Національній гвардії України, Управлінні державної охорони, Цивільній обороні України, внутрішніх військах Міністерства внутрішніх справ України та інших військових формуваннях, утворених відповідно до закону, Службі безпеки України, Службі зовнішньої розвідки, Державній спеціальній службі транспорту; 3) служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу з дня призначення на відповідну посаду; 4) час роботи у Верховній Раді України, місцевих радах, центральних і місцевих органах виконавчої влади із залишенням на військовій службі, на службі в органах внутрішніх справ України або на службі в поліції; 5) час роботи в органах прокуратури і суду осіб, які працювали на посадах суддів, прокурорів, слідчих; 6) дійсна військова служба в Радянській Армії та Військово-Морському Флоті, прикордонних, внутрішніх, залізничних військах, в органах державної безпеки та інших військових формуваннях колишнього СРСР, а також служба в органах внутрішніх справ колишнього СРСР.

Під час обчислення стажу служби в поліції враховуються тільки повні роки вислуги років без округлення фактичного розміру вислуги років у бік збільшення.

Порядок обчислення вислуги років у поліції встановлює Кабінет Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 року №393 затверджено Порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей (далі - Порядок №393).

Зі змісту положень даного Порядку №393 вбачається, що останній, як і Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», містить два способи обчислення вислуги років - календарне та пільгове. При цьому, під календарною формою обчислення вислуги років розуміється розрахунок періоду служби, тривалість якого відповідатиме періоду роботи в органах внутрішніх справ. У той час як пільгове обчислення вислуги років здійснюється з урахуванням коефіцієнтів, передбачених положеннями Порядку №393, щодо календарної вислуги.

Як вбачається з матеріалів справи та було вірно підкреслено Апелянтом, у своїй заяві ОСОБА_1 не деталізовував, інформацію про який вид вислуги років необхідно надати останньому, а тому надання ГУ НП у м. Києві останньому довідки із зазначенням виключно календарної вислуги років не може свідчити про неперерахування вислуги років ОСОБА_1 у пільговому обчисленні.

Відтак, посилання Апелянта на те, що при обчисленні вислуги Позивача Відповідачем не було зараховано до пільгового стажу період служби з 29.07.2008 року по 31.08.2011 року виходячи з одного місяця за півтора відповідно до наказу МВС України від 29.07.2008 року №361, є безпідставними, оскільки, як вже було підкреслено вище, у довідці від 08.09.2017 року було зазначено стаж служби ОСОБА_1 у поліції у календарному обчисленні.

Крім того, Позивачем не було враховано, що до відзиву на позов, який було направлено учасникам справи (а.с. 30), Відповідачем було додано складену 22.05.2018 року довідку, в якій зазначено, що стаж служби ОСОБА_1 у поліції станом на 11.09.2017 року у календарному обчисленні складав 20 років 00 місяців 25 днів, а в пільговому обчисленні - 23 роки 07 місяців 23 дні (а.с. 29). Жодних заперечень або зауважень щодо змісту даної довідки Позивачем в апеляційній скарзі не наведено.

З урахуванням наведеного судова колегія приходить до висновку про відсутність правових підстав стверджувати, що Відповідачем було неправомірно відмовлено Позивачу у зарахуванні до пільгового стажу останнього періоду служби з 29.07.2008 року по 31.08.2011 року у пільговому обчисленні, що у свою чергу виключає можливість задоволення вимог апеляційної скарги. Доводів, які б спростували відповідні твердження суду першої інстанції, Апелянтом не наведено.

Посилання Апелянта на судову практику у даній категорії справ, зокрема, на постанову Галицького районного суду міста Львова від 25.01.2017 року у справі №461/7343/16-а є, на переконання судової колегії, безпідставним, оскільки, по-перше, вказана постанова суду скасована постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 13.09.2017 року, по-друге, дана справа не належить до зразкової, що унеможливлює обов'язкове врахування судом апеляційної інстанції ухваленого у ній рішення.

Твердження ОСОБА_1 в апеляційній скарзі про те, що суд першої інстанції не розглянув заяву останнього про уточнення позовних вимог, є необґрунтованим, оскільки матеріали справи не містять доказів подання ОСОБА_1 або його представником відповідної заяви до Святошинського районного суду міста Києва.

У контексті наведеного судова колегія вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ч. 5 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції не може розглядати позовні вимоги та підстави позову, що не були заявлені в суді першої інстанції.

Відтак викладені в апеляційній скарзі вимоги про зобов'язання ГУ НП у м. Києві перерахувати вислугу років проходження ОСОБА_1 служби у період з 17.01.2002 року по 29.07.2008 року з розрахунку один місяць за півтора місяці у стаж в календарному обчисленні, як і позовні вимоги про перерахування вислуги років проходження служби у період з 29.07.2008 року по 31.08.2011 року з розрахунку один місяць за півтора місяці у стаж саме в календарному обчисленні не можуть бути предметом розгляду суду апеляційної інстанції, оскільки не заявлялися в суді першої інстанції. З аналогічних підстав не можуть розглядатися судом апеляційної інстанції підстави уточненого позову, зокрема, посилання Позивача на порушення Відповідачем положень наказу МВС України від 17.01.2002 року №42.

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов'язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Таким чином, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а викладені в апеляційній скарзі доводи позицію суду першої інстанції не спростовують.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Приписи ст. 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 25 травня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у місті Києві про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити дії - залишити без задоволення, а рішення Святошинського районного суду міста Києва від 25 травня 2018 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття.

Касаційна скарга на рішення суду апеляційної інстанції подається безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Головуючий суддя А.Г. Степанюк

Судді Л.В. Губська

О.В. Епель

Повний текст постанови складено « 07» листопада 2018 року.