Справа № 317/3393/18
Суддя: Нікітін В. В.
Дата ухвалення: 2018-11-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/317/52/2018
Справа № 317/3393/18

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2018 року м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області у складі головуючого судді Нікітіна В.В., розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції, лейтенанта поліції ОСОБА_2 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького районного суду Запорізької області надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції, лейтенанта поліції ОСОБА_2 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що відповідачем відносно нього було складено постанову про накладення адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 121 КпАП України, в якій зазначено, що о 02 годині 54 хвилини 13 вересня 2018 року він їхав на своєму автомобілі НОМЕР_1 по вулиці Василя Сергієнка в м. Запоріжжі з несправним заднім габаритним ліхтарем з лівого боку, чим порушив п. 31.4.3 Правил дорожнього руху України.

Позивач не згоден зі складеною постановою та просив суд її скасувати з підстав, викладених в позовній заяві та зазначив, що під час складання постанови він не погоджувався з наявністю в його діях складу адміністративного правопорушення, однак відповідач його не слухала та не надала йому можливості викласти свої пояснення в постанові, а просто роздрукувала її на місці.

Відповідач про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення № 867 від 24 жовтня 2018 року, яке отримано відповідачем 29 жовтня 2018 року.

Не зважаючи на належне та своєчасне повідомлення про час та місце розгляду справи, відповідач в призначене на 01 листопада 2018 року содове засідання не зявився, жодних повідомлень про причини своєї неявки до суду не надав. Своїм правом на надання відзиву на позовну заяву не скористався.

Враховуючи вимоги ч. 1 ст. 205 КАС України, суд вважає можливим провести судовий розгляд даної справи, оскільки неявка належним чином повідомленого відповідача, від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, не перешкоджає проведенню судового розгляду.

В судовому засіданні позивач та його представник підтримали заявлений адміністративний позов та просили суд його задовольнити з підстав, у ньому зазначених.

Вислухавши позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що 13 вересня 2018 року інспектором Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції, лейтенантом поліції ОСОБА_2 винесено постанову серія ЕАВ № 594682 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП.

За змістом вказаної постанови, поліцейський встановив, що водій ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом ВАЗ 2107, номерний знак НОМЕР_2, 13.09.2018 р. о 02 год. 54 хв. по вулиці Василя Сергієнка в місті Запоріжжі здійснював рух темної пори доби з непрацюючим заднім габаритним ліхтарем з лівого боку, чим порушив вимоги п. 31.4.3 Правил дорожнього руху України.

Статтею 283 КпАП України встановлено вимоги до постанови у справі про адміністративне правопорушення. Серед цих вимог у ч. 2 цієї статті зазначено необхідність зазначення нормативного акту, що передбачає відповідальність за таке правопорушення.

Дії позивача відповідачем кваліфіковано за ч. 1 ст. 121 КпАП України.

Диспозиція ч. 1 ст. 121 КпАП України має наступний зміст: «Керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів».

В оскаржуваній постанові суть правопорушення, інкримінованого ОСОБА_1 викладено таким чином: «Здійснював рух темної пори доби з непрацюючим заднім габаритним ліхтарем з лівого боку, чим порушив вимоги п. 31.4.3 Правил дорожнього руху України».

В той же час, пункт 31.4.3 Правил дорожнього руху України, на які міститься посилання в оскаржувані постанові, містить наступну редакцію: «Зовнішні світлові прилади:

а) кількість, тип, колір, розміщення і режим роботи зовнішніх світлових приладів не відповідають вимогам конструкції транспортного засобу;

б) порушено регулювання фар;

в) не горить лампа лівої фари в режимі ближнього світла;

г) на світлових приладах немає розсіювачів або використовуються розсіювачі і лампи, що не відповідають типу даного світлового приладу;

ґ) на розсіювачах світлових приладів нанесено тонування або покриття, що зменшує їх прозорість чи світлопропускання».

Таким чином, суд констатує, що відповідач при складанні оскаржуваної постанови обмежився лише посиланням на пункт ПДР без зазначення, який конкретно підпункт вказаного пункту було порушено ОСОБА_1 Тобто працівником поліції при винесенні постанови у справі про адміністративне правопорушення не проведено конкретної кваліфікації дій особи, що суперечить принципу законності, встановленому ч. 1 ст. 7 КпАП України, відповідно до якого ніхто не може бути підданий заходам впливу в звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Крім того, слід зазначити наступне.

Частиною 1 статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 33 КУпАП передбачено, що стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Отже вина водія у порушенні Правил дорожнього руху повинна доводитись певними доказами, серед яких показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, пояснення свідків тощо.

Будь-яких доказів на те, що факт адміністративного правопорушення з боку ОСОБА_1 мав місце відповідачем до справи не додано. Жодних відеозаписів або даних з інших технічних носіїв в справі не міститься.

Інших доказів, які б вказували на вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП, матеріали справи також не містять, хоча відповідач, усвідомлюючи зміст та характер заперечень ОСОБА_1 та враховуючи вимоги законодавства, мав обєктивну можливість здійснити фото-, відеофіксацію адміністративного правопорушення, запросити свідків очевидців самої події, чи тих, які б підтвердили або спростували наявність обставин, які вказують на вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.

У даному випадку відповідачем у встановленому порядку не доведено належними та допустимими доказами факт порушення позивачем п. 31.4.3 Правил дорожнього руху, хоча за приписами ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається саме на відповідача.

З наведених підстав суд вважає за необхідне відповідно до ст. 286 КАС України скасувати постанову від 13.09.2018 р. про накладення на позивача адміністративного стягнення як таку, що є протиправною, справу про адміністративне правопорушення закрити в звязку з відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 9, 73-79, 159, 205, 211, 217, 227-228, 241-246, 250, 255, 286 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, 70441, с. Біленьке Запорізького району Запорізької області, вул. Пушкіна, буд. 32, РНОКПП НОМЕР_3) до інспектора Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції, лейтенанта поліції ОСОБА_2 (69005, м. Запоріжжя, вул. Перемоги, 96) про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення задовольнити у повному обсязі.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАВ № 594682 від 13.09.2018 р. відносно ОСОБА_1 про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у сумі 340,00 грн., а справу про адміністративне правопорушення закрити.

Рішення суду може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду (49005, м. Дніпро, вул. Василя Жуковського, 23) через Запорізький районний суд Запорізької області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.В. Нікітін