Справа № 825/2077/18
Суддя: Безименна Наталія Вікторівна
Дата ухвалення: 2018-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 825/2077/18 Суддя (судді) першої інстанції: Баргаміна Н.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2018 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Безименної Н.В.

суддів Аліменка В.О. та Кучми А.Ю.

за участю секретаря судового засідання Цюпка Б.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 26 червня 2018 року (повний текст виготовлено 02 липня 2018 року) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Департаменту патрульної поліції про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

в с т а н о в и л а:

Позивач звернувся до Чернігівського окружного адміністративного суду з позовом до Департаменту патрульної поліції, в якому просив визнати протиправним та скасувати наказ відповідача від 19 квітня 2018 року №370 о/с «По особовому складу» в частині звільнення старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 (0097508), інспектора роти №2 батальйону Управління патрульної поліції в Чернігівській області Департаменту патрульної поліції зі служби в поліції у зв'язку із скороченням штатів або проведенням реорганізаційних заходів за п.4 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію», поновити старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 (0097508) на посаді інспектора роти №2 батальйону Управління патрульної поліції в Чернігівській області Департаменту патрульної поліції з 20 квітня 2018 року, стягнути з відповідача на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 19 квітня 2018 року по день ухвалення рішення суду з вирахуванням з суми належних до сплати податків і зборів.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 26 червня 2018 року позов задоволено повністю, визнано протиправним та скасовано наказ Департаменту патрульної поліції від 19 квітня 2018 року №370 о/с «По особовому складу» в частині звільнення старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2, інспектора роти №2 батальйону Управління патрульної поліції в Чернігівській області Департаменту патрульної поліції зі служби в поліції у зв'язку із скороченням штатів або проведенням реорганізаційних заходів за п.4 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію», поновлено ОСОБА_2 на службі в поліції на посаді інспектора роти №2 батальйону Управління патрульної поліції в Чернігівській області Департаменту патрульної поліції з 20 квітня 2018 року, стягнуто з Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 20 квітня 2018 року по 26 червня 2018 року в розмірі 18955,68 грн. без урахування обов'язкових податків та зборів, звернуто до негайного виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_2 на службі в поліції на посаді інспектора роти №2 батальйону Управління патрульної поліції в Чернігівській області Департаменту патрульної поліції, звернуто до негайного виконання рішення суду в частині стягнення з Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу за один місяць в розмірі 8362,80 грн. без урахування обов'язкових податків та зборів.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю. На думку апелянта, рішення суду першої інстанції не відповідає матеріальним та процесуальним нормам права. Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані тим, що відповідачем було дотримано процедуру вивільнення позивача у зв'язку із скороченням штатів або проведенням реорганізаційних заходів.

Позивач відзив на апеляційну скаргу не подавав. В суді першої інстанції позиція позивача обґрунтовувалась тим, що відповідачем не було дотримано встановленого законодавством порядку звільнення, не доведено переважного права залишення на роботі іншого працівника, порушено норми законодавства щодо пропонування позивачу вакантних посад.

Позивач в судове засідання не з'явився, хоча про день, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Статтею 242 КАС України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, позивач з 15 березня 2004 року по 06 листопада 2015 року працював в органах внутрішніх справ та 07 листопада 2015 прийнятий на службу в Національну поліцію, що підтверджується копією трудової книжки позивача НОМЕР_1 (а.с.7).

Наказом Національної поліції України від 06 лютого 2018 року №109 «Про організаційно-штатні зміни в Департаменті патрульної поліції Національної поліції» (а.с.15) затверджено перелік змін у штатах Національної поліції, згідно з яким в Управлінні патрульної поліції в Чернігівській області скорочено 386 посад, введено 356 посад, серед них у батальйоні введено 281 посаду.

19 лютого 2018 року було проведено оперативну нараду Управління патрульної поліції в Чернігівській області ДПП, результати якої оформлені протоколом №3802/41/22/01-2018 (а.с.19), згідно з яким на оперативній нараді був присутній особовий склад УПП в Чернігівській області ДПП та п.2 порядку денного було питання про стан реалізації наказу Національної поліції України від 06 лютого 2018 року №109 «Про організаційно-штатні зміни в Департаменті патрульної поліції Національної поліції» в частині персонального письмового попередження про можливе наступне звільнення зі служби в поліції за два місяці до такого звільнення, за наслідком розгляду якого встановлено, що станом на 19 лютого 2018 року відділом кадрового забезпечення УПП в Чернігівській області із 264 працівників під підпис попереджено 361 працівник (за виключенням ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5.).

Згідно з протоколом наради УПП в Чернігівській області ДПП від 27 лютого 2018 року №4131/41/22-2018 (а.с.22) позивачу було запропоновано ознайомитись з «Переліком вакантних посад Департаменту патрульної поліції, які запропоновані працівникам Управління патрульної поліції в Чернігівській області для подальшого проходження служби у зв'язку з проведенням організаційно-штатних змін в Управлінні патрульної поліції в Чернігівській області».

В наданому позивачу для ознайомлення переліку вакантних посад ДПП, які запропоновані працівникам УПП в Чернігівській області для подальшого проходження служби у зв'язку з проведенням організаційно-штатних змін в УПП в Чернігівській області (а.с.25) містилась посада заступника командира взводу №1 роти №4 батальйону, на яку позивач погодився шляхом написання відповідного рапорту на ім'я начальника ДПП підполковника поліції ОСОБА_6 від 27 лютого 2018 року (а.с.56). Разом з тим, на вказаному рапорті наявна резолюція «заперечую».

06 квітня 2018 року було проведено нараду Управління патрульної поліції в Чернігівській області, результати якої оформлені протоколом від №6189/41/22-2018 (а.с.26) на яку був запрошений позивач та йому було запропоновано ознайомитись з «Переліком вакантних посад Департаменту патрульної поліції, які запропоновані працівникам Управління патрульної поліції в Чернігівській області для подальшого проходження служби у зв'язку з проведенням організаційно-штатних змін в Управлінні патрульної поліції в Чернігівській області» (а.с.28), в якому вже були відсутні раніше запропоновані посади в Управлінні патрульної поліції в Чернігівській області, та ОСОБА_2 від ознайомлення із запропонованими посадами та написання рапорту відмовився, що відображено у протоколі наради та в акті про відмову в ознайомленні під підпис від 06 квітня 2018 року (а.с.52).

В матеріалах справи наявна копія попередження позивача про його можливе вивільнення із 05 квітня 2018 року (а.с.61).

Наказом Департаменту патрульної поліції Національної поліції України від 19 квітня 2018 року №370 о/с «По особовому складу» старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 (0097508), інспектора роти №2 батальйону Управління патрульної поліції в Чернігівській області відповідно до п.4 ч.1 ст.77 Закону України «Про національну поліцію» звільнено зі служби в поліції.

Вважаючи своє звільнення протиправним, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, дійшов висновку, що наявна в матеріалах справи копія попередження про можливе вивільнення ОСОБА_2 не містить дати, що позбавляє можливості встановити початок перебігу двомісячного строку та з поданих відповідачем доказів не вбачається, яким чином відбувалось порівняння працівників за продуктивністю праці та кваліфікацією, а тому відповідачем не доведено дотримання процедури вивільнення позивача у зв'язку із скороченням штатів або проведенням реорганізаційних заходів.

За наслідком перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку, колегія суддів доходить наступних висновків.

Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Конституцією України, Законом України «Про Національну поліцію», який визначає правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України.

В силу вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.17 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Пунктом 4 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв'язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів.

Порядок призначення поліцейських на посади під час здійснення реорганізації визначається ст.68 Закону України «Про Національну поліцію», відповідно до ч.ч.1-3 якої у разі здійснення реорганізації, внаслідок якої на підставі відповідного наказу скорочуються посади в органі чи окремому підрозділі органу (закладу, установи) поліції, поліцейський, посада якого буде скорочена, має бути персонально письмово попереджений про можливе наступне звільнення зі служби в поліції за два місяці до такого звільнення.

Поліцейський, посада якого скорочена, може бути призначений за його згодою з урахуванням досвіду роботи, освітнього рівня, стану здоров'я, ставлення до виконання службових обов'язків на іншу посаду в будь-якому органі (закладі, установі) поліції до закінчення двомісячного строку з дня його персонального попередження про можливе подальше звільнення зі служби в поліції відповідно до частини першої цієї статті.

Поліцейський, посада якого була скорочена і якого не призначено на іншу посаду в поліції відповідно до частини другої цієї статті, після закінчення двомісячного строку з дня попередження про можливе подальше звільнення зі служби в поліції має бути звільнений зі служби в поліції на підставі пункту 4 частини першої статті 77 цього Закону.

Відповідно до ч.5 ст.68 Закону України «Про Національну поліцію» переважне право на залишення на службі в поліції при реорганізації надається поліцейським з більш високими кваліфікацією та досягненнями у службовій діяльності. За рівних умов щодо кваліфікації та досягнень у службовій діяльності перевага в залишенні на службі надається особам, які мають таке право відповідно до вимог законодавства.

Положеннями ч.1 ст.65 наведеного Закону передбачено, що переміщення поліцейських здійснюється на вищу посаду - у порядку просування по службі, а на рівнозначні посади, у зв'язку, зокрема, зі скороченням штатів або проведенням реорганізації.

Згідно з ч.2 наведеної статті посада вважається вищою, якщо за цією посадою штатом (штатним розписом) передбачене вище спеціальне звання поліції.

З аналізу наведених норм законодавства України, що регулює спірні правовідносини, вбачається, що у випадку скорочення штатів або проведення організаційних заходів внаслідок яких на підставі відповідного наказу скорочуються посади в органі поліції, поліцейський, посада якого буде скорочена, має бути персонально письмово попереджений про можливе наступне звільнення зі служби в поліції за два місяці до такого звільнення. При цьому, під час скорочення штатів або проведенням реорганізації, поліцейський, за його згодою, може бути переміщений на рівнозначну посаду (за якою передбачено аналогічне спеціальне звання поліції), при цьому переважне право на залишення на службі в поліції надається поліцейським з більш високими кваліфікацією та досягненнями у службовій діяльності, а за їх рівності відповідне право визначається за нормами загального законодавства.

З матеріалів справи вбачається, що організаційно-штатні зміни в Управлінні патрульної поліції в Чернігівській області в результаті яких скорочуються 386 посад та вводиться 356 посад відбуваються на підставі наказу Національної поліції України від 06 лютого 2018 року №109 «Про організаційно-штатні зміни в Департаменті патрульної поліції Національної поліції».

Апелянт зазначає, що ним було дотримано вимоги Закону України «Про Національну поліцію» в частині персонального письмового повідомлення позивача про можливе наступне звільнення зі служби в поліції за два місяці до такого звільнення, а саме 19 лютого 2018 року.

Відповідно до ч.1 ст.73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Отже, в даній справі саме на відповідача покладено обов'язок доведення дотримання ним вимог законодавства та правомірності своїх дій та рішень.

Колегія суддів зазначає, що наявна в матеріалах справи копія попередження про можливе наступне вивільнення ОСОБА_2, яке написано позивачем власноручно, не містить дати такого попередження. Таким чином, з нього не можливо встановити чи було позивача персонально письмово попереджено про його можливе звільнення саме за 2 місяці до видачі оскаржуваного наказу про звільнення ОСОБА_2 зі служби в поліції.

Таким чином, письмове попередження позивача про його можливе вивільнення у зв'язку з реорганізацією не містить інформації щодо дати такого попередження, а тому не підтверджує дотримання відповідачем встановленого ч.1 ст.68 Закону України «Про Національну поліцію» строку.

Колегія суддів відхиляє посилання апелянта, що жодним нормативно-правовим актом не встановлено форми відповідного попередження. Таке попередження має надавати змогу встановити, що відповідачем дотримано вимоги ст.68 Закону України «Про Національну поліцію» в частині попередження поліцейського про його можливе звільнення, яке має відбуватись персонально, у письмові формі та не пізніше ніж за 2 місяці до можливої події звільнення.

Крім того, наказом Держспоживстандарту України від 07 квітня 2003 року №55 затверджено Національний стандарт України ДСТУ 4163-2003 «Вимоги до оформлювання документів», який, згідно п.п.1.1-1.2 поширюється на організаційно-розпорядчі документи (далі - документи) - постанови, розпорядження, накази, положення, рішення, протоколи, акти, листи тощо, створювані в результаті діяльності: - органів державної влади України, органів місцевого самоврядування; підприємств, установ, організацій та їх об'єднань усіх форм власності (далі - організацій). Цей стандарт установлює: склад реквізитів документів; вимоги до змісту і розташовування реквізитів документів; вимоги до бланків та оформлювання документів; вимоги до документів, що їх виготовляють за допомогою друкувальних засобів. Відповідно до р.4 ДСТУ 4163-2003 дата документа є його обов'язковим реквізитом.

Посилання апелянта на те, що попередження позивача про його можливе звільнення відбулось із дотриманням вимог законодавства, шляхом проведення оперативної наради 19 лютого 2018 року, суперечить вимогам ч.1 ст.68 Закону України «Про Національну поліцію», яким встановлено, що таке попередження має бути персональним та письмовим, а тому наявний в матеріалах справи протокол оперативної наради УПП в Чернігівській області ДПП від 19 лютого 2018 року №3802/41/22/01-2018 не є належним та допустимим доказом дотримання відповідачем вимог ч.1 ст.68 Закону України «Про Національну поліцію».

Крім того, під час проведення 27 лютого 2018 року оперативної наради УПП в Чернігівській області ДПП позивачу було запропоновано ознайомитись з «Переліком вакантних посад Департаменту патрульної поліції, які запропоновані працівникам Управління патрульної поліції в Чернігівській області для подальшого проходження служби у зв'язку з проведенням організаційно-штатних змін в Управлінні патрульної поліції в Чернігівській області», внаслідок чого ОСОБА_2 написав рапорт на ім'я начальника ДПП підполковника поліції ОСОБА_6 від 27 лютого 2018 року про його згоду на запропоновану посаду заступника командира взводу №1 роти №4 батальйону УПП в Чернігівській області.

Таким чином, позивач погодився на запропоновану йому посаду заступника командира взводу №1 роти №4 батальйону УПП в Чернігівській області, однак наказом Департаменту патрульної поліції Національної поліції України від 19 квітня 2018 року №370 о/с його звільнено зі служби в поліції.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.65 Закону України «Про Національну поліцію» переміщення поліцейських здійснюється на рівнозначні посади, у зв'язку, зокрема, зі скороченням штатів або проведенням реорганізації.

Колегія суддів зазначає, що з наданого на запит суду апеляційної інстанції Переліку посад молодшого та середнього складу поліції і відповідних їм граничних спеціальних звань, затверджених наказом Національної поліції України від 04 грудня 2015 року №142, за посадою заступника командира взводу та посадою інспектора передбачено граничне спеціальне звання - старший лейтенант поліції.

Апелянт зазначав, що посада заступника командира взводу №1 роти №4 батальйону УПП в Чернігівській області є вищою ніж посада, яку обіймав позивач на день звільнення, оскільки наказом Національної поліції України від 11 вересня 2017 року №960 внесено зміни в р.V Переліку посад молодшого та середнього складу поліції і відповідних їм граничних спеціальних звань: 1) у п'ятому рядку після слова «інспектор» доповнити словами «(крім стройових підрозділів Департаменту патрульної поліції)»; 2) доповнити розділ шостим рядком такого змісту: «Інспектор (для стройових підрозділів Департаменту патрульної поліції) - Лейтенант поліції».

Однак, відповідачем не надано доказів того, що посада позивача, а саме інспектор роти №2 батальйону УПП в Чернігівській області, належить саме до стройових підрозділів Департаменту патрульної поліції, а тому не доведено, що внаслідок внесених наказом Національної поліції України від 11 вересня 2017 року №960 змін, посада заступника командира взводу №1 роти №4 батальйону УПП в Чернігівській області стала вищою, ніж та посада, яку обіймав позивач на день звільнення.

Крім того, саме посаду заступника командира взводу №1 роти №4 батальйону УПП в Чернігівській області було запропоновано позивачу як вакантну для подальшого проходження ним служби у зв'язку з проведенням організаційно-штатних змін, на нараді УПП в Чернігівській області ДПП, яка відбулась 27 лютого 2018 року. Тобто відповідач, пропонуючи позивачу зазначену посаду для подальшого проходження служби, погодився з можливістю переведення ОСОБА_2 на цю посаду у зв'язку з проведенням організаційно-штатних змін. Отже, відповідач визнавав, що така посада є рівнозначною, відповідно до п.2 ч.1 ст.65 Закону України «Про Національну поліцію».

Таким чином, ОСОБА_2, який має спеціальне звання - старший лейтенант поліції, міг бути переведений з посади інспектора роти №2 батальйону УПП в Чернігівській області на рівнозначну посаду (в розумінні ст.65 Закону України «Про національну поліцію») заступника командира взводу №1 роти №4 батальйону УПП в Чернігівській області, у зв'язку зі скороченням штатів або проведенням реорганізації.

В той же час, ст.65 Закону України «Про національну поліцію» не передбачено можливості заперечення у переведенні поліцейського на запропоновану рівнозначну посаду у зв'язку зі скороченням штатів або проведенням реорганізації.

В матеріалах справи наявна копія службової характеристики позивача від 04 квітня 2018 року (а.с.47) за якою ОСОБА_2 за час проходження служби зарекомендував себе посередньо, у службовій діяльності дотримується вимог законів, але не вболіває за результати роботи, посередньо відноситься до виконання своїх службових обов'язків, має достатню теоретичну підготовку та досвід практичної роботи, але не в повній мірі володіє наказами, інструкціями та іншими нормативно правовими актами, що регламентують діяльність поліції, не проявляє ініціативи до роботи, за що мав доріканні від начальства. На критику в свою адресу реагує правильно, усуває виявлені недоліки.

Загалом, наведена службова характеристика є в цілому позитивною та не містить жодної інформації про неналежне ставлення позивача до своїх обов'язків як поліцейського, або вчинення ним будь-яких проступків.

Разом з тим, відповідачем не надано доказів проведення порівняння кваліфікації та досягнень у службовій діяльності позивача із іншими поліцейськими, які були залишені на службі в поліції внаслідок скорочення штатів, або переведені на рівнозначні посади, з метою встановлення переважного права на залишення на службі в поліції, що передбачено ч.5 ст.68 Закону України «Про Національну поліцію».

Згідно ч.1 ст.235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв'язку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

З огляду на викладені обставини, за результатами розгляду апеляційної скарги, з урахуванням наведених норм права, колегія суддів доходить висновку, що відповідачем, всупереч ч.2 ст.77 КАС України, не доведено правомірність звільнення позивача зі служби в поліції, а тому позовні вимоги в частині визнання протиправним та скасування наказу відповідача від 19 квітня 2018 року №370 о/с в частині звільнення старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 зі служби в поліції та поновлення позивача на посаді інспектора роти №2 батальйону Управління патрульної поліції в Чернігівській області Департаменту патрульної поліції підлягають задоволенню.

Частиною 2 ст.235 КЗпП України передбачено, що при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Так, враховуючи дані наявної у матеріалах справи довідки про доходи позивача від 07 червня 2018 року №979 (а.с.48), з урахуванням Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100, судом першої інстанції встановлено, що сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 20 квітня 2018 року по 26 червня 2018 року становить: 278,76 грн. (середньоденне грошове забезпечення)х68 к.д. (кількість днів вимушеного прогулу) = 18955,68 грн., яку судом першої інстанції обґрунтовано стягнуто на користь позивача.

На підставі вищенаведеного, приймаючи до уваги, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, рішення суду ґрунтується на засадах верховенства права, є законним і обґрунтованим, висновки суду першої інстанції доводами апелянта не спростовані, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для його зміни або скасування.

Керуючись ст.ст.243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції - залишити без задоволення.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 26 червня 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів, з урахуванням положень ст.329 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 05 листопада 2018 року.

Головуючий суддя Н.В.Безименна

Судді В.О.Аліменко

А.Ю.Кучма