Справа № 2-а-5492/11
Суддя: Епель Оксана Володимирівна
Дата ухвалення: 2018-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у першій інстанції: Гребенюк В.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2018 року Справа № 2-а-5492/11

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Епель О.В.,

суддів: Губської Л.В., Степанюка А.Г.,

за участю секретаря Лісник Т.В.,

апелянта ОСОБА_2,

представника відповідача Палажчук Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 23 липня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Головного управління праці та соціального захисту населення виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 (далі - заявник) звернулася до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Головного управління праці та соціального захисту населення виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії.

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 23 липня 2018 року в задоволенні зазначеної заяви було відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та задовольнити її вимоги в повному обсязі, посилаючись на те, що через тривалість процедури виконання судового рішення позивач ОСОБА_4 не зміг отримати присуджену йому виплати у зв'язку зі смертю.

Крім того, апелянт зазначає, що сума присудженої позивачу разової грошової допомоги не включається до складу спадщини, а підлягає виплаті їй, оскільки вона проживала разом з ОСОБА_4, доглядала за ним та має довіреність на представництво його інтересів.

З цих та інших підстав апелянт вважає, що рішення суду першої інстанції прийнято за неповно встановлених обставин, з порушенням норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.

У відзиві на апеляційну скаргу Київський міський центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат просить суд залишити її без задоволення, а ухвалу суду - без змін, зазначаючи, що судом повно та правильно встановлено обставини справи і застосовано норми права, а також наголошуючи на тому, що позивач не є є дружиною ОСОБА_4 або родичем, що проживав разом з ним, та не має права на отримання присудженої йому за життя соціальної виплати, а також звертає увагу на те, що представництво за довіреністю, виданою ОСОБА_2 ОСОБА_4 припинилося у зв'язку з його смертю.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду - без змін з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 05.10.2011 р. ОСОБА_4 довіреністю, виданою на ім'я ОСОБА_2, посвідченою приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гришко Н.В. за реєстровим номером 1498, уповноважив ОСОБА_2 на представлення його інтересів у відповідних органах з усіх питань, що пов'язані з пенсійними виплатами, оформленням, переоформленням, перерахуванням, переведенням тощо, без права отримання присудженого.

Постановою Подільського районного суду м. Києва від 16.11.2011 р. по справі № 2-а-5492/11, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 12.03.2013 р., було зобов'язано Київський міський центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат нарахувати та виплатити ОСОБА_4 як інваліду війни щорічну разову грошову допомогу відповідно до ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» в розмірі 8-ми мінімальних пенсій за віком за 2011 рік, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленої ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням встановленого законодавством прожиткового мінімуму для осіб, що втратили працездатність та з урахуванням раніше сплачених сум.

07.06.2013 р. Подільським районним судом м. Києва було видано виконавчий лист на виконання вказаного рішення суду.

13.06.2013 р. старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень УДВС ГУЮ у м. Києві Нечай Г.П. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 38418796 щодо примусового виконання зазначеного виконавчого листа.

21.06.2013 р. боржником було направлено лист до відділу примусового виконання рішень УДВС ГУЮ у м. Києві про те, що ним здійснено нарахування стягувачу допомоги, однак він не може її виплатити через відсутність коштів.

У зв'язку з цим державний виконавець звернувся до суду із поданням про зміну способу та порядку виконання рішення суду, яке ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 06.11.2013 р. було задоволено та змінено спосіб виконання рішення суду із зобов'язання відповідача виплатити допомогу на її стягнення з нього.

27.12.2013 р. виконавчий лист було повернуто до суду на підставі п. 9 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» у відповідній редакції (через неможливість виконання судового рішення).

ІНФОРМАЦІЯ_1 р. ОСОБА_4 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1, виданим відділом реєстрації смерті у м. Києві Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві ІНФОРМАЦІЯ_1 р., актовий запис № 5608.

16.11.2017 р. ОСОБА_2 звернулася до ДКСУ із заявою, у відповідь на яку листом ДКСУ від 18.12.2017 р. № 5-13/7805-21208 її було повідомлено?що вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження належить до компетенції суду.

30.05.2018 р. ОСОБА_2 звернулася до суду з даною заявою про заміну сторони виконавчого провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Головного управління праці та соціального захисту населення виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії.

Судова колегія встановила, що відмовляючи в задоволенні вказаної заяви, суд першої інстанції виходив з того, що представництво за довіреністю припиняється у разі смерті особи, яка її видала, і що сторона виконавчого провадження може бути замінена на її правонаступника, але ОСОБА_2 не є правонаступником ОСОБА_4

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Спірні правовідносини регулюються Конституцією України, Кодексом адміністративного судочинства України (далі - КАС України), Цивільним кодексом України (далі - ЦК України), Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 р. № 3551-XII (далі - Закон № 3551-XII).

Так, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 248 ЦК України представництво за довіреністю припиняється у разі смерті особи, яка видала довіреність.

У ст.ст. 1216, 1218 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтею 1227 ЦК України передбачено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були одержані за життя, передаються членам його сім'ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Відповідно до ч. 8 ст. 17-1 Закону № 3551-XII сума разової грошової допомоги, що належала особі згідно з цим Законом і залишилася не одержаною у зв'язку з її смертю, не включається до складу спадщини і виплачується батькам, чоловіку (дружині), дітям особи, якій передбачена виплата разової грошової допомоги, або родичам, що проживали разом з нею.

У ч. 1 ст. 379 КАС України визначено, що в разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.

Згідно зі ст. 52 КАС України, у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов'язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов'язкові для особи, яку він замінив.

Системний аналіз викладених правових норм надає підстави стверджувати, що законодавством регламентовано коло осіб, які є правонаступниками сторін у виконавчому провадженні та можуть бути замінені судом у порядку ст.379 КАС України.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів звертає увагу на те, що ОСОБА_2 не є правонаступником ОСОБА_4 у даній справі у розумінні чинного законодавства, зокрема вона не є членом його сім'ї, згідно зі ст. 1227 ЦК України та ч. 8 ст. 17-1 спеціального Закону № 3551-XII.

При цьому, сам лише факт реєстрації місця проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_4 за однією адресою (АДРЕСА_1) не є достатньою та необхідною правовою підставою для визнання заявниці членом сім'ї ОСОБА_4 та не надає правових підстав для здійснення нею правонаступництва його прав у виконавчому провадженні.

У контексті даного питання судова колегія зазначає, що поняття «член сім'ї» слід тлумачити через такі одночасно наявні складові: 1) як спільне проживання; 2) спільний побут; 3) взаємні права та обов'язки.

Однак, ані до суду першої інстанції, ані в ході апеляційного провадження ОСОБА_2 не було надано належних та допустимих доказів, які б підтверджували, що вона є членом сім'ї ОСОБА_4

Крім того, апеляційний суд зазначає, що виконавче провадження за виконавчим листом, виданим Подільським районним судом м. Києва 07.06.2013 р. у справі № 2-а-5492/11 щодо зобов'язання КМЦ по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат нарахувати та виплатити ОСОБА_4 як інваліду війни щорічну разову грошову допомогу відповідно до ст. 13 Закону № 3551-XII у розмірі 8-ми мінімальних пенсій за віком за 2011 рік, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленої ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням встановленого законодавством прожиткового мінімуму для осіб, що втратили працездатність та з урахуванням раніше сплачених сум, було закінчено державним виконавцем ще у грудні 2013 року у зв'язку з поверненням виконавчого документу через неможливість його виконання.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність достатніх та необхідних правових підстав для задоволення заяви ОСОБА_2 про заміну сторони виконавчого провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Головного управління праці та соціального захисту населення виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії.

При цьому, доводи апелянта про те, що через тривалість процедури виконання судового рішення позивач ОСОБА_4 не зміг отримати присуджену йому виплату у зв'язку зі смертю, жодним чином не підтверджують наявності правових підстав для здійснення процесуального правонаступництва, як про таке просить заявниця.

Посилання апелянта на те, що сума присудженої позивачу разової грошової допомоги не включається до складу спадщини, а підлягає виплаті їй, оскільки вона проживала разом з ОСОБА_4, доглядала за ним та має довіреність на представництво його інтересів, є необґрунтованими з огляду на вищезазначене.

Таким чином, проаналізувавши ці та всі інші доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає їх такими, що не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, яким було повно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з дотриманням норм процесуального права, у відповідності до вимог ст. 242 КАС України.

Згідно зі ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Отже, апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає залишенню без задоволення, а ухвала Подільського районного суду м. Києва від 23 липня 2018 року - без змін.

Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення, а ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 23 липня 2018 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Повний текст рішення, відповідно до ч. 3 ст. 243 КАС України, виготовлено 07 листопада 2018 року.

Головуючий суддя

Судді: