Справа № 814/2074/17
Суддя: Семенюк Г.В.
Дата ухвалення: 2018-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П'ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 листопада 2018 р.м.ОдесаСправа № 814/2074/17

Категорія: 11.5 Головуючий в 1 інстанції: Мельник О.М. час і иісце ухвалення: письмове провадження, м. Миколаїв

П'ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідачаСеменюк Г.В.
суддів: Потапчук В.О.
Шляхтицький О.І.

розглянувши у письмовому провадженні у приміщенні П'ятого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Старшого державного виконавця Інгульського відділу державної виконавчої служби м. Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївської області Севастьянової Юлії Володимирівни на Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 23 травня 2018 року по справі за позовом ОСОБА_5 до Старшого державного виконавця Інгульського відділу державної виконавчої служби м. Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївської області Севастьянової Юлії Володимирівни, Інгульського відділу державної виконавчої служби м. Миколаєва Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області про визнання протиправною та скасування постанови, -

встановиВ:

Позивач, звернувся до суду з позовом до Інгульського відділу державної виконавчої служби м. Миколаєва Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, Старшого державного виконавця Інгульського відділу державної виконавчої служби м. Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївської області Севастьянової Юлії Володимирівни про визнання протиправною та скасування постанова № 54745326, мотивуючи його тим, що відповідач прийняв оскаржувану постанову протиправно, оскільки не прийняв до уваги вимогу закону, який передбачає стягнення виконавчого збору в розмірі 10 відсотків лише від фактично стягнутої суми, а не суми яку буде стягнуто в майбутньому.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 23 травня 2018 року позов задоволено. Визнано незаконною та скасовано постанову старшого державного виконавця Інгульського відділу державної виконавчої служби м. Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївської області Севастьянової Юлії Володимирівни про стягнення з боржника ОСОБА_5 виконавчого збору у розмірі 298 177 грн. 73 копійки по виконавчому провадженню № 54745326.

Не погодившись з Рішенням суду першої інстанції, Старший державний виконавець Інгульського відділу державної виконавчої служби м. Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївської області Севастьянова Юлія Володимирівна подала апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати Рішення суду та прийняти нову постанову, якою у задоволенні вимог позивача відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що задовольняючи позов, суд першої інстанції не врахував, що стягувач звернувся з заявою про повернення виконавчого документу відповідно до пункту 1 частини першої статті 37 Закону № 1404-VIII, у зв'язку з чим настають наслідки, які передбачені частиною 3 статті 40 Закону № 1404-VIII - якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець виносить постанову про стягнення виконавчого збору.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що скарга підлягає задоволенню, з огляду на наступне:

Судом першої інстанції встановлено, що 19.04.2013 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження примусового виконання виконавчого листа № 2/1416/3004/2012 від 22.02.2013 р, керуючись ст. 17, 19, 20, 25 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції до 05.10.2016 року).

19.04.2013 року державним виконавцем винесено постанову про стягнення виконавчого збору, керуючись ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» ( в редакції до 05.10.2016 року).

11.09.2017 року стягувач ОСОБА_6 звернуся до Інгульського відділу ДВС міста Миколаєва Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області з заявою про повернення виконавчого листа № 2/1416/3004/2012 виданого 22 лютого 2013 року Ленінським районним судом міста Миколаєва.

19.09.2017 року старшим державним виконавцем Інгульського відділу ДВС міста Миколаєва Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області Севастьяновою Ю.В. було винесено постанову про повернення виконавчого документу, а саме виконавчого листа № 2/1416/3004/2012 виданого 22 лютого 2013 року Ленінським районним судом міста Миколаєва, припинено чинність арешту майна боржника та скасовані інші заходи примусового виконання рішення.

20.09.2017 року старшим державним виконавцем Інгульського відділу ДВС міста Миколаєва Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області Севастьяновою Ю.В. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 54745326 про стягнення з ОСОБА_5 на користь Інгульського відділу ДВС міста Миколаєва Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області виконавчого збору у розмірі 298 177 гривень 73 копійки на підставі заяви начальника відділу Інгульського відділу ДВС міста Миколаєва Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області Павлюка П.М. на виконання постанови у виконавчому провадженні № 37483573. Дана постанова була отримана боржником 02 жовтня 2017 року.

Не погоджуючись із вищевказаною постановою, позивач звернулась до суду.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки у зв'язку з поверненням виконавчого документа не відбулося фактичного стягнення боргу чи передачі майна боржника стягувачу, тому у Державного виконавця не було підстав для прийняття оскаржуваної постанови в частині стягнення виконавчого збору.

П'ятий апеляційний адміністративний суд не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне:

Частинами першої та другої статті 27 Закону № 1404-VIII передбачено, що виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.

За приписами пунктів 1-6 частини п'ятої статті 27 Закону № 1404-VIII встановлено, що виконавчий збір не стягується:

1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів, накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню;

2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини;

3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень»;

4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону;

5) у разі виконання рішення приватним виконавцем;

6) за виконавчими документами про стягнення заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії», а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності цим Законом.

Також, частиною дев'ятою статті 27 Закону № 1404-VIII передбачено, що виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Отже, частина перша та друга статті 27 Закону №1404-VIII встановлюють загальні правила стягнення виконавчого збору виконавцем.

Разом з тим, ця стаття передбачає винятковий перелік підстав, коли виконавчий збір не стягується.

Згідно частини третьої статті 40 Закону № 1404-VIII у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев'ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Окрім вище вказаного, слід зазначити, що частина третя статті 40 Закону № 1404-VIII є спеціальною нормою, яка регулює окремі випадки стягнення виконавчого збору, а тому загальні правила встановлені частинами першою та другою статті 27 зазначеного закону - не можуть застосовуватися.

Тобто, стягувач звернувся з заявою про повернення виконавчого документу відповідно до пункту 1 частини першої статті 37 Закону № 1404-VIII, у зв'язку з чим настають наслідники які передбаченні частиною третьою статті 40 Закону № 1404-VIII - якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець виносить постанову про стягнення виконавчого збору.

На підставі вище зазначеного, колегія суддів приходить до висновку, що примусове виконання судового рішення розпочинається з моменту прийняття постанови про відкриття виконавчого провадження, якщо інше не передбачено законом. Під час вчинення виконавчих дій виконавцем у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначається про стягнення виконавчого збору у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.

При цьому, норми статті 27 вказаного Закону містять вичерпний перелік підстав та умови за якими виконавчий збір не стягується, зокрема, визначено, що виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, за умови, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Таким чином, відповідачем були вчинені дії, направлені на виконання постанови про стягнення виконавчого збору у відповідності до вимог Закону № 1404 від 02.06.2016.

Аналогічної правової позиції притримується Верховний суд, що знайшло своє відображення у постанові від 30 травня 2018 року у справі № 808/3791/16.

Згідно з частиною першою ст.11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

З огляду на викладене, відповідач як суб'єкт владних повноважень, на якого частиною другою статті 71 КАС України покладено обов'язок щодо доказування правомірності своїх дій та рішень, довів суду правомірність своїх дій щодо винесення оскаржуваної постанови.

Зі змісту частин 1-4 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

З огляду на викладене, оскаржуване позивачем Рішення суду першої інстанції не можна вважати таким, що прийнято відповідно до вимог ч. 2 ст. 2 КАС України, а тому колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для його скасування.

Враховуючи вище викладене, колегія судів приходить до висновку, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення було неповно з'ясовано судом обставин, що мають значення для справи, а відтак, відповідно до ст. ст. 315, ст. 317 КАС України, - оскаржуване Рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення у справі.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Старшого державного виконавця Інгульського відділу державної виконавчої служби м. Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївської області Севастьянової Юлії Володимирівни, - задовольнити.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 23 травня 2018 року по справі № 814/2074/17, - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову ОСОБА_5, - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя-доповідач Семенюк Г.В.
Судді Потапчук В.О. Шляхтицький О.І.