Справа № 813/4986/17
Суддя: Качмар Володимир Ярославович
Дата ухвалення: 2018-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2018 року № 857/805/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Качмара В.Я.,

суддів Курильця А.Р., Мікули О.І.,

при секретарі судового засідання Чопко Ю.Т.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Львівського міського голови ОСОБА_1 та Львівської міської ради на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 31 травня 2018 року у справі №813/4986/17 (суддя Сподарик Н.І., рішення прийнято о 13/41 год, м.Львів, повний текст складено 11 червня 2018 року) за позовом ОСОБА_2 до Львівської міської ради, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, - Львівського міського голови ОСОБА_1 та управління «Секретаріат ради» Львівської міської ради, про визнання протиправним та скасування розпорядження, -

ВСТАНОВИВ:

21.12.2017 ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом до Львівської міської ради (далі ЛМР) про визнання протиправним та скасування розпорядження Львівського міського голови ОСОБА_1 (далі Міський голова) від 21.11.2017 № 912-к «Про зняття надбавки ОСОБА_2» (далі Розпорядження) .

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що Розпорядженням позивачці скасовано надбавку за високі досягнення у праці. Вважає, що жодних порушень бухгалтерського обліку та звітності вона не вчиняла, а підстави, які слугували для скасування такої надбавки вже були предметом судового розгляду.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 31 травня 2018 року позов задоволено повністю.

Не погодившись із ухваленим судовим рішенням, його оскаржили Міський голова та ЛМР, які із покликанням на невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просять скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.

В доводах апеляційної скарги наводячи норми матеріального права та посилаючись на окремі обставини справи стверджують, що постанова Кабінету Міністрів України (далі КМУ) від 09.03.2006 №268 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів» (далі Постанова №268) не передбачає обов'язковою умововю для скасування надбавки за високі досягнення у праці притягнення особи до будь-якого виду відповідальності. Постанова Шевченківського районного суду м.Львова від 29 вересня 2017 року у справі №466/3363/17 стосується виключно поновлення на роботі позивачки і такою не охоплюються всі обставини викладені в ОСОБА_3 ревізії фінансово-господарської діяльності управління «Секретаріат ради» ЛМР (далі Управління) за період з 01.01.2014 по 30.06.2017 від 15.09.2017 №08-22/12 (далі ОСОБА_3).

Інші учасники справи відзиву на апеляційну скаргу не подали.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивачки та представників учасників справи, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем не вчинялось жодних дій чи бездіяльності, які б свідчили про невиконання вимог посадової інструкції чи нормативних актів, а тому були відсутні підстави для скасування спірної надбавки.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають встановленим обставинам справи, зроблені з додержання норм матеріального і процесуального права, з таких міркувань.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 6 пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп/2003).

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_2 з 25.05.2007 року проходить службу в органах місцевого самоврядування у ЛМР. У 2009 році призначена на посаду головного бухгалтера апарату секретаря ради Управління, з якої 01.02.2017 переведена на посаду завідувача сектора бухгалтерського обліку ради Управління (далі Посада).

03.05.2017 розпорядженням Міського голови від 27.01.2017 №132-к «Про звільнення ОСОБА_2» з урахуванням змін внесених розпорядженням Міського голови від 03.05.2017 №423-к «Про внесення змін до розпорядженням міського голови від 27.01.2017 року №132-к» позивач була звільнена з Посади.

Постановою Шевченківського районного суду м.Львова від 29 вересня 2017 року, яка залишена без змін постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 20 грудня 2017 року, було скасовано два останні розпорядження, а позивачку поновлено на Посаді з 04.05.2017 (а.с.16-21).

Розпорядженням Міського голови від 04.10.2017 №815-к «Про поновлення на посаді ОСОБА_2» остання поновлена на Посаді з 04.05.2017. Приступити до виконання посадових обовязків 05.10.2017 (а.с.249).

Розпорядженням ОСОБА_2 скасовано надбавку за високі досягнення у праці в розмірі 50 відсотків посадового окладу з врахуванням надбавки (доплати) за ранг посадової особи місцевого самоврядування та з врахуванням доплати (надбавки) за вислугу років (а.с.7).

Підставою для винесення Розпорядження стала службова записка начальника Управління ОСОБА_4 (далі Начальник) від 08.11.2017 №4-001-54, з резолюцією Міського голови (а.с.132-133).

У службовій записці зазначено, що ОСОБА_3 виявлено низку порушень під час ведення в Управлінні бухгалтерського обліку та фінансової звітності, а відповідальним за ведення такого обліку за ревізований період була позивачка.

Крім того, позивачка скерувала до територіального органу Державної казначейської служби України (далі Казначейство) примірник ОСОБА_3 про виконання бухгалтером бюджетної установи своїх повноважень за 2016 рік (далі ОСОБА_5 за 2016 рік) без відмітки про непогодження такої ОСОБА_5 за 2016 рік проставленої начальником Управління та зазначених причин цього. Окрім цього, нею без відповідних повноважень одноосібно підписано супровідний лист на бланку Управління і такий не зареєстровано у встановленому порядку.

Також, з січня 2015 року відповідно до покладених посадових завдань та обовязків нею не підготовлено проекту наказу про облікову політику в Управлінні, а це зроблено і подано на затвердження тільки 02.11.2017.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Служба в органах місцевого самоврядування - це професійна, на постійній основі діяльність громадян України, які займають посади в органах місцевого самоврядування, що спрямована на реалізацію територіальною громадою свого права на місцеве самоврядування та окремих повноважень органів виконавчої влади, наданих законом (стаття 1 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин; далі - Закон №2493-III).

Одними з основних принципів служби в органах місцевого самоврядування у відповідності до статті 4 цього ж Закону є: служіння територіальній громаді; професіоналізм, компетентність, ініціативність, чесність, відданість справі; підконтрольність, підзвітність, персональна відповідальність за порушення дисципліни і неналежне виконання службових обов'язків.

Згідно з статтею 8 Закон №2493-III основними обов'язками посадових осіб місцевого самоврядування є, зокрема:

додержання Конституції і законів України, інших нормативно-правових актів, актів органів місцевого самоврядування;

постійне вдосконалення організації своєї роботи, підвищення професійної кваліфікації;

сумлінне ставлення до виконання службових обов'язків, ініціативність і творчість у роботі;

недопущення дій чи бездіяльності, які можуть зашкодити інтересам місцевого самоврядування та держави.

Частина третя статті 7 Закону №2493-III указує, що на посадових осіб місцевого самоврядування поширюється дія законодавства України про працю з урахуванням особливостей, передбачених цим Законом.

За змістом частин другої, третьої статті 21 вказаного Закону посадові особи одержують заробітну плату, розмір якої має забезпечувати достатній життєвий рівень, а умови оплати праці посадових осіб місцевого самоврядування визначаються КМУ.

У відповідності до частини другої статті 2 Закону України «Про оплату праці» (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) додаткова заробітна плата - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій.

Порядок та умови оплати праці посадових осіб ЛМР визначено, зокрема, розпорядженням Міського голови від 25.05.2007 №207 «Про встановлення посадових окладів, надбавок і доплат працівникам виконавчих органів Львівської міської ради з 01.05.2007р.», Постановою №268 та іншими нормативно-правовими актами України.

Надбавка за високі досягнення у праці або за виконання особливо важливої роботи, відповідно до Постанови №268 (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) нараховується у встановлених відсотках до посадового окладу з рангом державного службовця з надбавкою за вислугу років.

Підпунктом «в» підпункту 1 пункту 2 цієї ж Постанови надано право керівникам органів, зазначених у пункті 1 ціє ж постанови, у межах затвердженого фонду оплати праці встановлювати надбавку за високі досягнення у праці або за виконання особливо важливої роботи: керівникам структурних підрозділів, їх заступникам, спеціалістам - у розмірі до 50 відсотків посадового окладу з урахуванням надбавки за ранг державного службовця, посадової особи місцевого самоврядування (дипломатичний ранг, кваліфікаційний клас, спеціальне звання) та надбавки (винагороди) за вислугу років; керівним працівникам і спеціалістам департаментів, управлінь, відділів, інших структурних підрозділів, які безпосередньо займаються розробленням проектів нормативно-правових актів, проводять експертизу проектів таких актів (якщо положеннями про підрозділи передбачено виконання такої роботи); керівним працівникам і спеціалістам структурних підрозділів органів Державної фіскальної служби, які забезпечують адміністрування податків, зборів, митних платежів, єдиного внеску, протидію контрабанді та порушенню митних правил, особам начальницького складу податкової міліції, які здійснюють оперативно-розшукову діяльність та досудове розслідування кримінальних правопорушень;керівним працівникам і слідчим органів Національної поліції, посади яких віднесені до відповідних категорій посад державних службовців і які здійснюють досудове розслідування кримінальних правопорушень, - у розмірі до 100 відсотків посадового окладу з урахуванням надбавки за ранг державного службовця (дипломатичний ранг, кваліфікаційний клас, спеціальне звання) та надбавки (винагороди) за вислугу років.

У разі несвоєчасного виконання завдань, погіршення якості роботи і порушення трудової дисципліни зазначена надбавка скасовується або розмір її зменшується (абзац пятий вказаного підпункту).

Стаття 139 Кодексу законів про працю України (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) вказує, що працівники зобов'язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

Трудова дисципліна на підприємствах, в установах, організаціях забезпечується створенням необхідних організаційних та економічних умов для нормальної високопродуктивної роботи, свідомим ставленням до праці, методами переконання, виховання, а також заохоченням за сумлінну працю (частина перша статті 140 вказаного Кодексу).

За частиною восьмою статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) сільський, селищний, міський голова, голова районної у місті, районної, обласної ради в межах своїх повноважень видає розпорядження.

З приводу підстав для скасування надбавки за високі досягнення у праці треба зазначити таке.

Актом виявлено ряд порушень порядку ведення бухгалтерського обліку, фінансової і бюджетної звітності (а.с.86-131).

Незважаючи на це, ні в неодноразових дорученнях, ні в Службовій записці та ні в Розпорядженні не вказано, які саме порушення ставляться у вину саме позивачці, у чому вони полягали та яким чином вчинені нею.

Виходячи із принципу служби в органах місцевого самоврядування персональної відповідальність за порушення дисципліни і неналежне виконання службових обов'язків, узагальнене (знеособлене) покликання на ряд порушень викладених в ОСОБА_3 без індивідуалізації таких по відношенню до позивачки не можуть свідчити про несвоєчасного виконання нею завдань, погіршення якості її роботи і порушення нею трудової дисципліни.

«Порядок проведення оцінки виконання головним бухгалтером бюджетної установи своїх повноважень», затверджений наказом Міністерства фінансів України (далі МФУ) від 01.12.2011 №1537 (зареєстровано в Міністерстві юстиціі України (далі МЮУ) 16.12.2011 за №1460/20198; в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин; далі - Порядок) визначає організаційні засади проведення Казначейством та її територіальними органами в межах своїх повноважень оцінки виконання головним бухгалтером бюджетної установи (далі - головний бухгалтер) своїх повноважень (далі оцінка; п.2).

За змістом пунктів 6-8, 12-13 Порядку оцінка здійснюється шляхом проведення внутрішнього та зовнішнього оцінювання діяльності головного бухгалтера.

Внутрішнє оцінювання діяльності головного бухгалтера здійснюється безпосередньо головним бухгалтером, який підлягає оцінці, а також погоджується керівником бюджетної установи, керівником та головним бухгалтером бюджетної установи, якій підпорядкована бюджетна установа, у разі, коли така установа є розпорядником коштів нижчого рівня державного або місцевого бюджету.

Внутрішнє оцінювання передбачає заповнення головним бухгалтером за погодженням із керівником бюджетної установи ОСОБА_3 про виконання головним бухгалтером бюджетної установи своїх повноважень (далі - ОСОБА_3) за формою згідно з додатком до цього Порядку.

Головний бухгалтер надає заповнену та погоджену в установленому порядку ОСОБА_5 не пізніше 1 квітня року, в якому проводиться оцінка.

У випадку відмови керівника бюджетної установи чи керівника та/або головного бухгалтера бюджетної установи, якій підпорядкована бюджетна установа, у разі, коли така установа є розпорядником нижчого рівня державного або місцевого бюджету, погодити ОСОБА_5, головний бухгалтер не пізніше 1 квітня року, в якому проводиться оцінка, надає ОСОБА_5 без відповідного погодження з інформацією щодо вжитих заходів для отримання такого погодження.

Зовнішнє оцінювання діяльності головного бухгалтера здійснюється органом Казначейства, який обслуговує бюджетну установу.

У разі необхідності ОСОБА_5 може звернутись до головного бухгалтера щодо надання пояснень, обґрунтувань, розрахунків тощо, що підтверджують наведену в ОСОБА_5 інформацію про результати його діяльності.

У разі коли головним бухгалтером надано ОСОБА_5 без погодження керівником бюджетної установи чи керівником та/або головним бухгалтером бюджетної установи, якій підпорядкована бюджетна установа, у разі, коли така установа є розпорядником коштів нижчого рівня державного або місцевого бюджету, та/або інформація структурних підрозділів органу Казначейства відповідно до Переліку питань свідчить про незадовільний результат діяльності головного бухгалтера, такий головний бухгалтер може бути запрошений ОСОБА_5 на її засідання. На засіданні ОСОБА_5 головний бухгалтер може надати на розгляд відповідні матеріали, обґрунтування, пояснення тощо.

Очевидно, що надання заповненої та погодженої або не погодженої в установленому порядку ОСОБА_5 органу Казначейства, який обслуговує бюджетну установу, не пізніше 1 квітня року, в якому проводиться оцінка є особистим обовязком відповідного головного бухгалтера.

Апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_2 заповнила ОСОБА_5 за 2016 рік та подала на погодження Начальнику, який її не погодив вказавши, що у 2016 році бухгалтером було допущено проведення платежу на суму 25180 грн за послуги, які Управління не замовляло та не отримувало. Інформацію внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001306 від 30.03.2017 (а.с.74-75).

В подальшому, супровідним за своїм підписом від 31.03.2017 №4-01-25 (вихідний номер із журналу вхідної і вихідної кореспонденції) позивачка надала Головному управлінню Казначейства у Львівській області (далі Головне управління) іншу заповнену та не погоджену начальником Управління аналогічну ОСОБА_5 за 2016 рік (а.с.25, 34, 36, 66-70, 76).

Відтак, суд апеляційної інстанції погоджується із твердженням суду першої інстанції про правомірністю скеруванням позивачем до Головного управління ОСОБА_5 за 2016 рік без відмітки про непогодження такої проставленої начальником Управління.

З результатів оцінки виконання головним бухгалтером (спеціалістом на якого покладено виконання обовязків бухгалтерської служби) бюджетної установи своїх повноважень за переліком питань для зовнішнього оцінювання від 21.04.2017 №72 ОСОБА_2 отримала найбільш максимальну оцінку, а саме - 100 відсотків від загальної кількості балів (а.с.77-80).

Більше того, із супровідного листа Головного управління від 04.08.2017 №09-05/5464, яким Управлінню на його вимогу направлено наведені вище документи вбачається, що проводячи оцінку в розпорядженні ОСОБА_5 були наявні дві заповнені позивачкою ОСОБА_5 за 2016 рік, тобто і ОСОБА_5 за 2016 рік із записами про її не погодження Начальником (а.с.65).

Не можна не відмітити і таке виглядає дивним, що описавши наведені вище факти та в світлі Порядку надавши їм хибну оцінку, Начальник листом від 20.10.2017 №0001-вих-1067 звертався до Головного управління із проханням про перегляд результатів оцінки ОСОБА_2 (а.с.157).

Щодо не підготовлення та не подання ОСОБА_2 на затвердження начальнику Управління проекту наказу про облікову політику в Управлінні, то відповідачем зроблена помилкова оцінка таких дій позивачки, а її доводи не були належним чином враховані.

Відповідно до змісту доручення Начальника від 25.10.2017 №4-0001-906 (далі Доручення) позивачці ставиться у провину не підготовлення та не подання на затвердження начальнику Управління проекту наказу про облікову політику в Управлінні в період з січня 2015 року по січень 2017 року та у періоди з 01.02.2017 (введення у дію «Положення про управління «Секретаріат ради» Львівської міської ради та його структури», затвердженого ухвалою ЛМР від 04.10.2016 №1029 (далі Положення про Управління) та нового штатного розпису) і 05.10.2017 (початку виконання посадових обовязків після поновлення на Посаді) (а.с.32-33).

Вимоги щодо розроблення проекту наказу про облікову політику в Управлінні виникли в січня 2015 року, відповідно до наказу МФУ від 25.11.2014 №1163 (зареєстровано в МЮУ 12.12.2014 за №1603/26380), яким затверджено «Зміни до деяких нормативно-правових актів Міністерства фінансів України з бухгалтерського обліку», зокрема, у Національному положенні (стандарті) бухгалтерського обліку в державному секторі 125 «Зміни облікових оцінок та виправлення помилок», затвердженому наказом МФУ від 24.12.2010 №1629 (зареєстровано в МЮУ 20.01.2011 за №90/18828) доповнено розділ І новим пунктом 4 такого змісту: «Облікова політика субєкта державного сектору визначається у розпорядчому документі, в якому мають бути встановлені методи оцінки, обліку, процедури, які має застосовувати субєкт державного сектору та щодо яких нормативно-правовими актами з бухгалтерського обліку передбачено більше ніж один варіант. Одноваріантні методи оцінки, обліку і процедур до такого розпорядчого документа включати недоцільно.».

Підпунктом 7 пункту 13 «Типового положення про бухгалтерську службу бюджетної установи», затвердженого постановою КМУ від 26.01.2011 №59 передбачено обовязок головного бухгалтера бюджетної установи подавати керівникові такої установи пропозиції щодо визначення облікової політики, зміни обраної облікової політики з урахуванням особливостей діяльності бюджетної установи і технології оброблення облікових даних, у тому числі системи та форм внутрішньогосподарського (управлінського) обліку та правил документообігу, додаткової системи рахунків і регістрів аналітичного обліку, звітності та контролю за господарськими операціями.

Згідно з підпунктом 2.2.1 пункту 2.2 «Положенням про сектор бухгалтерського обліку ради управління «Секретаріат ради» Львівської міської ради», яке затверджено наказом начальника Управління від 02.02.2017 №06 (далі Положення про сектор), відповідно до покладених завдань сектор веде бухгалтерський облік відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку в державному секторі, а також інших нормативно-правових актів щодо ведення бухгалтерського обліку, в тому числі з використанням уніфікованої автоматизованої системи бухгалтерського обліку та звітності.

Сектор очолює завідувач сектору, який здійснює функції і повноваження відповідно до Положення про сектор та Положення про Управління, організовує роботу з ведення бухгалтерського обліку та забезпечує виконання завдань, покладених на сектор, виконує інші обовязки, передбачені законодавством (пункт 4.1, підпункти 4.4.1, 4.4.4.7 пункту 4.4 Положення про сектор).

У період з 01.02.2017 (переведення на Посаду) по 05.10.2017 (поновлення на роботі) позивачка, за виключеннячм кількох днів (18.04.2017 і 03.05.2017), фактично була відсутня на роботі. Її обовязки за Посадою виконувала інша особа (а.с.14, 29).

Отже, факт відсутності працівника на роботі унеможливлює виконання ним своїх трудових (посадових) обовязків з поважних причин і на законних підставах звільняє його від їх виконання та відповідальності за їх невиконання.

Більше того, з Положенням про сектор ОСОБА_2 була ознайомлена лише 10.10.2017 (а.с. 30-31, 254).

У своїх неодноразових поясненнях позивачка послідовно підтверджувала, що ще у лютому 2015 нею було розроблено і подано на затвердження тодішньому начальнику Управління ОСОБА_6 «Положення про облікову політику управління «Секретаріат ради» Львівської міської ради», про що подала до суду самий проект такого положення (а.с.13-15, 24, 35, 142-150).

Відповідач під час судового розгляду не зміг спростувати вказані факти, як не міг їх заперечити теперішній Начальник, вказавши, що через відсутність в Управлінні відповідного наказу про облікову політику та звільнення ОСОБА_6 з посади з 02.06.2015, не вбачається можливим встановити такий факт (а.с.10).

Незважаючи на наведене, у своїх письмових пояснення від 25.10.2017 на Доручення позивачка указала, що нею доопрацьовується наказ про облікову політику Управління і такий буде поданий на затвердження до 01.11.2017, що нею було і здійснено у вказаний строк (а.с.35, 62, 133).

Помилкова позиція суду першої інстанції про те, що до посадових обов'язків за Посадою взагалі не входить розроблення проекту наказу про облікову політику, не змінює наведені вище твердження та не призвела до неправильного вирішення справи.

В підсумку, в обсязі встановлених у цій справі фактичних обставин, зважаючи на їхній зміст та юридичну природу в світлі зазначених норм права, суд апеляційної інстанції приходить до однозначного і категоричного висновку, що видаючи Розпорядження, у Міського голови як головної посадовою особою територіальної громади м.Львова не було жодних обставин (фактів), яків б свідчили про те, що ОСОБА_2 за Посадою несвоєчасно виконує завдання, погіршилася якість її роботи чи нею допускається порушення трудової дисципліни.

Насамкінець, вважається слушним зауважити, що Міському голові, з метою створенням необхідних умов для нормальної роботи Управління, потрібно визначально звернути увагу на пояснення надані ОСОБА_7 01.11.2017 з приводу фактів викладених у службовій записці Начальника від 26.10.2017 №4-0001-911 з пропозицією застосування до позивачки заходів дисципілнанарного стягнення у вигляді догани (а.с.8-15).

Вищий адміністративний суд України в абзаці 1 п.10, абзаці 9 пункту 10.2 постанови Пленуму від 20.05.2013 №7 «Про судове рішення в адміністративній справі» роз'яснив, що резолютивна частина рішення є завершальною і відображає результат вирішення справи адміністративної юрисдикції, а тому повинна містити чіткі та вичерпні висновки щодо всіх вимог, які були предметом позову, апеляційної чи касаційної скарги. Визнаючи протиправним рішення суб'єкта владних повноважень чи його окремі положення, суд повинен зазначити дату, номер рішення, найменування органу, котрий видав рішення або його окремі пункт, абзац, частину, які визнано протиправними.

Відповідно до абзацу 2 частини другої статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС) порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Згідно з частиною першою статті 253 КАС суд, який постановив судове рішення, може з власної ініціативи або за заявою учасника справи чи іншої заінтересованої особи виправити допущені в судовому рішенні цього суду описки, очевидні арифметичні помилки незалежно від того, набрало судове рішення законної сили чи ні.

Апеляційна інстанція зазначає, що описка в розумінні зазначеної статті КАС це випадкова помилка в рішенні, допущена при його викладенні.

Вирішуючи питання про виправлення описок чи арифметичних помилок, допущених у судовому рішенні (рішенні, постанові або ухвалі), суд не вправі змінювати зміст судового рішення, він лише усуває неточності щодо встановлених фактичних обставин справи (наприклад, дати події, номеру і дати документа, найменування сторін, прізвища, імені, по батькові особи тощо), або мають технічний характер (тобто виникли при виготовленні тексту рішення). Виправлення допущених у судовому рішенні описок, арифметичних помилок допускається, якщо при цьому не зачіпається суть цього рішення.

Таким чином, допущені судом першої інстанції в оскарженому рішенні описки в назві Розпорядження (зазначення «Про зняття надбавки» замість правильного «Про зняття надбавки ОСОБА_2»), не може бути підставою для зміни такого рішення, а може бути виправлена через правовий механізм регламентований статтею 253 КАС.

Відповідно до статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підсумовуючи, враховуючи вимоги наведених вище правових норм, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення суд першої інстанцій правильно встановив обставини справи, не допустив порушень норм матеріального та процесуального права, які могли б бути підставою для його скасування чи зміни, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Керуючись статями 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Львівського міського голови ОСОБА_1 та Львівської міської ради залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 31 травня 2018 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини пятої статті 328 КАС.

Головуючий суддя ОСОБА_8
судді ОСОБА_3
ОСОБА_9
Повний текст складено 5 листопада 2018 року.