Справа № 392/788/18(2-а/392/35/18)
Суддя: Шлай А.В.
Дата ухвалення: 2018-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а їн и

07 листопада 2018 року м. Дніпросправа № 392/788/18(2-а/392/35/18)

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Шлай А.В. (доповідач),

суддів: Кругового О.О., Суховарова А.В.,

за участю секретаря судового засідання Горшкова В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу інспектора роти №4 батальйону УНП в Кіровоградській області ДПП лейтенанта поліції Коробкова Олексія Олексі йовича на постанову Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 20 серпня 2018 року (суддя Кавун Т.В.), ухвалену в м. Мала Виска в адміністративній справі № 392/788/18 (2-а/392/35/18) за позовом ОСОБА_2 до інспектора роти №4 батальйону УНП в Кіровоградській області ДПП лейтенанта поліції Коробкова Олексія Олексійовича, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ВР № 009566 від 11.06.2018 року-,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 13 червня 2018 року звернувся до суду з позовом, в якому просив скасувати постанову серії ВР № 009566 про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, винесену 11.06.2018 року інспектором роти №4 батальйону УНП в Кіровоградській області ДПП лейтенантом поліції Коробковим О.О., за порушення ч. 2 ст. 122 КУпАП. В обґрунтування позову ОСОБА_2 зазначалось про відсутність жодного належного та допустимого доказу скоєння ним адміністративного правопорушення. Наданий відповідачем відеозапис події, на думку позивача, не може бути врахований в якості доказу, оскільки у спірній постанові не зазначені номер, марка, дата останньої технічної повірки приладу, яким здійснювалось фіксування. Позивач також вказував на увімкнення покажчику правого повороту при завершенні маневру «Обгін», який автоматично вимкнувся. При вирішенні спору, позивач наполягав на застосуванні правової позиції, висловленої Верховним Судом у постанові від 30.05.2018 року у справі № 337/3389/16-а, щодо необхідності закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у випадку незазначення у постанові про накладення адміністративного стягнення технічного засобу, яким здійснено фото або відеозапис.

Постановою Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 20 серпня 2018 року позов ОСОБА_2 задоволено. Суд скасував спірну постанову, закривши провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на не дослідження у повному обсязі наданих ним доказів на підтвердження скоєння позивачем адміністративного правопорушення, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, відмовивши у задоволенні позову. Скаржник вказує

на наявність відеозапису, на якому зафіксовані дійсні обставини порушення позивачем п. 9.2 «б» Правил дорожнього руху України, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст. 122 КУпАП.

У відзиву на апеляційну скаргу позивач просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, залишивши оскаржене рішення суду першої інстанції без змін, як законне та обґрунтоване. Позивач вказує на те, що у наданому відповідачем відеозапису не зафіксована обставина порушення Правил дорожнього руху.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 17 вересня 2018 року у складі колегії суддів: головуючий суддя Баранник Н.П., судді Малиш Н.А., Щербака А.А. відкрито апеляційне провадження (а.с.41). Ухвалою від 21 вересня 2018 року розгляд справи призначений в порядку письмового провадження на 17 жовтня 2018 року (а.с.43).

З 03 жовтня 2018 року розпочав роботу Третій апеляційний адміністративний суд, і справи, які перебували в провадженні Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду, були передані до Третього апеляційного адміністративного суду.

Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 16 жовтня 2018 року адміністративна справа № 392/788/18(2-а/392/35/18) прийнята до свого провадження колегією суддів у складі головуючого судді - доповідача Шлай А.В., суддів Кругового О.О., Суховарова А.В. Апеляційний розгляд призначено у судовому засіданні на 07 листопада 2018 року о 09.00 год.

У судове засідання сторони, належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, не прибули. Від скаржника до суду надійшло письмове клопотання про розгляд справи без його участі.

Відповідно до частини 2 статті 313 Кодексу адміністративного судочинства України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Здійснюючи перевірку оскарженого рішення суду першої інстанції, колегія суддів керується приписами статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до яких рішення суду повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини:

Відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху від 11.06.2018 року серії ВР № 009566, 11.06.2018 року о 17 год 15 хв. по автодорозі Кропивницький-Тернопіль-Стрій км.680 + 200 м., гр.ОСОБА_2, керуючи автомобілем CHEVROLET Aveo, державний номерний знак НОМЕР_1, не увімкнув покажчик правого повороту перед перестроюванням, чим порушив п.п. 9.2 "б" ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 122 КУпАП. Інспектором прийнято рішення про накладення на ОСОБА_2 стягнення у вигдяді штрафу в розмірі 425 грн.

В якості підстави для задоволення позову суд першої інстанції зазначив не надання інспектором патрульної поліції належних та допустимих доказів щодо правомірності прийнятого ним рішення. На підставі досліджених доказів, які було надано учасниками, суд дійшов висновку, що позивачем під час виконання маневру обгону, було подано сигнал

світловим покажчиком лівого повороту, а після завершення маневру обгону він повернувся на займану смугу руху, тобто, ним не було здійснено перестроювання, а отже не було допущено порушення правил обгону.

Колегія суддів зазначає, що судом першої інстанції правильно встановлений характер спірних правовідносин, які регулюються Кодексом України про адміністративній правопорушення, Законом України «Про Національну поліцію», Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року.

Згідно із статтею 245 Кодексу України про адміністративній правопорушення (КУпАП) завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне та об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, вихованням громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення (КУпАП) визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Кодексом адміністративного судочинства України також визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (стаття 72 Кодексу адміністративного судочинства України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (стаття 73 Кодексу адміністративного судочинства України). Речовими доказами є предмети матеріального світу, які своїм існуванням, своїми якостями, властивостями, місцезнаходженням, іншими ознаками дають змогу встановити обставини, що мають значення для справи (Стаття 96 Кодексу адміністративного

судочинства України). Крім того, електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних та інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема на портативних пристроях (картах пам'яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет) (стаття 99 Кодексу адміністративного судочинства України).

Відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, на виконання приписів частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України до суду першої інстанції надано відеозапис з портативного відеореєстратора, який використовується на підставі статті 40 Закону України «Про Національну поліцію».

Зазначеним відеозаписом, який досліджений колегією суддів, зафіксована обставина руху автомобіля CHEVROLET Aveo, державний номерний знак НОМЕР_1, 11.06.2018 року в період часу з 17:15:15 год. по 17:15:51 год., здійснення маневру (обгону) патрульної поліції без подачі сигналу світлового покажчика повороту направо. При спілкування з інспектором поліції позивач висловив свою незгоду із описом суті адміністративного правопорушення, суті обставин, повідомив про увімкнення лівого покажчика повороту перед перестроюванням, як це передбачено п. 9.2 Правил дорожнього руху, та зазначив, що цим пунктом не передбачено обов'язок водія увімкнути правий покажчик повороту. Позивач також наполягав на тому, що, повертаючись на смугу руху, він завершував маневр, тому не повинен був подавати покажчик повороту направо (17:30:34 год. - 17:36:55 год.).

Пункт 9.2 «б» Правил дорожнього руху (ПДР) зобов'язує водія подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку перед перестроюванням, поворотом або розворотом. Пункт 1.10 загальних положень ПДР обгін, як випередження одного або кількох транспортних засобів, пов'язане з виїздом на смугу зустрічного руху.

Як свідчить зазначений вище відеозапис, автомобіль CHEVROLET Aveo, державний номерний знак НОМЕР_1, яким керував позивач, здійснював обгін інших транспортних засобів шляхом виїзду на смугу зустрічного руху із подальшим поверненням на займану смугу. Зазначений маневр передбачає перестроювання як у лівому напрямку, так і правому напрямку. Відтак, водій зобов'язаний перед здійсненням обгону подати спочатку сигнал світловим покажчиком лівого повороту і перед поверненням на смугу зустрічного руху подати сигнал показжчиком правого повороту.

11 червня 2018 року при спілкуванні з інспектором поліції позивач не оспорював ту обставину, що ним не був поданий сигнал покажчиком правого повороту. Також, позивач наполягав на тому, що зазначена дія не передбачена п. 9.2 ПДР, оскільки він завершував маневр. Суд першої інстанції погодився із такими доводами, дійшовши висновку, що позивачем не здійснювалось перестроювання, а завершувався маневр обгону шляхом повернення на займану смугу.

Колегія суддів зазначає про помилковість висновку суду першої інстанції, оскільки вимоги ПДР щодо подачі сигналу світловими покажчиками повороту відповідного напрямку спрямовані на інформування інших учасників дорожнього руху про здійснення певного маневру на дорозі (поворот, розворот, початок руху, зупинка руху, перестроювання). Наслідком невиконання цих приписів є створення небезпеки дорожнього руху.

Частиною 2 статті 122 КУпАП передбачена відповідальність, у тому числі, за порушення правил користування попереджувальними сигналами при зміні напрямку руху.

Органи Національної поліції розглядають, у тому числі, справи про адміністративні правопорушення, передбачені частинами першою, другою і третьою статті 122 Кодексу. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів

Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень (частина 1 статті 222 КУпАП).

Відповідно до частини 4 статті 258 КУпАП випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

За результатами розгляду апеляційної скарги колегія суддів дійшла висновку про правомірність спірної постанови про накладення на позивача адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ВР № 009566 від 11.06.2018 року. Обставина скоєння ним адміністративного проступку підтверджена відеозаписом з портативного відеореєстратора, застосування якого, як зазначалось вище, передбачено статтею 40 Закону України «Про Національну поліцію».

Позивач поставив під сумнів відповідність зазначеного доказу вимогам належності та допустимості внаслідок відсутності у спірній постанові номеру, марки, дати останньої технічної повірки приладу, яким здійснювалось фіксування. При цьому, позивач наполягав на застосуванні правової позиції, висловленої Верховним Судом у постанові від 30.05.2018 року у справі № 337/3389/16-а.

Зазначені доводи колегія суддів відхиляє з наступних підстав:

По-перше, у спірній постанові зазначено в якості додатку відео камери № 67 з автовідеореєстратора. Доводи позивача про необхідність зазначення у постанові про накладення адміністративного стягнення дати останньої технічної повірки приладу не гуртуються на вимогах закону.

По-друге, у справі № 337/3389/16-а висновок Верховного Суду про протиправне притягнення особи до адміністративної відповідальності був зроблений за результатами дослідження інших обставин - складання постанови не на місці вчинення правопорушення, невірного зазначення місця вчинення правопорушення та не зазначення технічного засобу, яким здійснено відеозапис.

Згідно пункту 3 частини 1 статті 317 цього ж Кодексу підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

Зважаючи на те, що суд першої інстанції надав невірну оцінку наданому відповідачем доказу, дійшовши помилкового висновку про відсутність підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності, прийняте ним рішення підлягає скасуванню. Позов ОСОБА_2 задоволенню не підлягає, оскільки наведені ним доводи не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу інспектора роти №4 батальйону УНП в Кіровоградській області ДПП лейтенанта поліції Коробкова Олексія Олексійовича - задовольнити.

Постанову Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 20 серпня 2018 року в адміністративній справі № 392/788/18 (2-а/392/35/18) - скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до інспектора роти №4 батальйону УНП в Кіровоградській області ДПП лейтенанта поліції Коробкова Олексія Олексійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ВР № 009566 від 11.06.2018 року - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили 07 листопада 2018 року

та, відповідно до частини 3 статті 272 Кодексу адміністративного судочинства України, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий - суддя А.В. Шлай

суддя О.О. Круговий

суддя А.В. Суховаров