Справа № 2340/3378/18
Суддя: В.П. Тимошенко
Дата ухвалення: 2018-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2018 року справа № 2340/3378/18 м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Тимошенко В.П., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом фізичної особи підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Черкаській області про визнання протиправним і скасування наказу про проведення перевірки,

ВСТАНОВИВ:

22.08.2018 до Черкаського окружного адміністративного суду звернулась фізична особа підприємець ОСОБА_1 з позовом, в якому просить визнати протиправним і скасувати наказ № 1469 від 14.08.2018 начальника Головного управління ДФС у Черкаській області Про проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1.

Позов мотивовано тим, що спірний наказ про проведення перевірки видані безпідставно, з порушенням вимог чинного законодавства та є такими, що порушують права та інтереси позивача як платника податку.

Ухвалою судді Кульчицького С.О. відкрито провадження у даній адміністративній справі.

Ухвалою судді Черкаського окружного адміністративного суду Кульчицького С.О. від 07.09.2018 задоволено заяву фізичної особи підприємця ОСОБА_1 про відвід судді Черкаського окружного адміністративного суду Кульчицького С.О. у справі № 2340/3378/18.

Ухвалою судді Черкаського окружного адміністративного суду від 11.09.2018 прийнято справо до свого провадження та вирішено здійснити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 02.10.2018 відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін та клопотання позивача про розгляд справи за правилами загального позовного

Відповідач надав суду відзив на позов, в якому зазначив, що спірний наказ прийнятий в межах повноважень, наданих відповідачу ОСОБА_2 кодексом України, зокрема, на підставі отриманої інформації щодо порушення позивачем вимог податкового законодавства. Тому, просив відмовити у задоволенні позову.

На підставі ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд справи проводиться в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд зазначає таке.

Суд встановив, що начальником Головного управління Державної фіскальної служби у Черкаській області ОСОБА_3 видано наказ від 14.08.2018 №1469 про проведення з 14 серпня 2018 року фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, за період з 01.01.2016 до 23.08.2018, за адресами фактичного здійснення діяльності:

- Черкаська область, м. Черкаси, вул. Хрещатик, 188;

- Черкаська область, м. Черкаси, вул. Гагаріна;

- Черкаська область, м. Черкаси, вул. Гетьмана ,Сагайдачного, 243;

- Черкаська область, м. Черкаси, вул. Орджонікідзе-Калініна;

- Черкаська область, м. Черкаси, вул. Смілянська, 78;

- Черкаська область, м. Черкаси, вул. Чорновола просп. Хіміків;

- Черкаська область, м. Черкаси, вул. С. Кішки;

- Черкаська область, м. Черкаси, вул. Руставі, 13;

- Черкаська область, м. Черкаси, вул. Тараскова, 16;

- Черкаська область, м. Черкаси, вул. Сумгаїтська, 24.

Посадові особи контролюючого органу не були допущені до проведення перевірки, про що було складено Акт від проведення фактичної перевірки (допуску посадових осіб контролюючого органу) №19/23-00-40-0225 від 14.08.2018.

Крім того, позивач відмовився від отримання акту недопуску до проведення фактичної перевірки (від допуску посадових осіб контролюючого органу), про що свідчить акт №20/23-00-40-0225 від 14.08.2018.

Надаючи оцінку спірному наказу в контексті позовних вимог, суд врахував таке.

Відповідно до ст. 62 ОСОБА_2 кодексу України одним із способів здійснення податкового контролю є перевірки та звірки відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірки щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

Пунктом 75.1 ст. 75 ОСОБА_2 кодексу України передбачено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Відповідно до вимог пп.75.1.3 п.75.1 ст.75 ОСОБА_2 кодексу України, фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об'єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

За приписами положень п.80.2 ст.80 ОСОБА_2 кодексу України, фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, за наявності визначених підстав.

Підставою для проведення фактичної перевірки є, окрім інших, наявність та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій, та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів ( пп. 80.2.2 п.80.2 ст.80 ОСОБА_2 кодексу України).

Як вбачається з тверджень позивача, у ГУ ДФС у Черкаській області були відсутні підстави призначення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1, передбачені пп. 80.2.2 п. 80.2 статті 80 ОСОБА_2 кодексу України.

Суд встановив, що начальником управління контролю за обігом та оподаткуванням підакцизних товарів ГУ ДФС у Черкаській області направлено відповідачу доповідну записку відповідно до якого встановлено, що середня сплата акцизного податку з роздрібної торгівлі алкогольними напоями та 1 ліцензію ФОП ОСОБА_1 становить 18 грн., а тютюновими виробами 449 грн., при тому, що на території м. Черкаси середня сплата акцизного податку з роздрібної торгівлі алкогольними напоями становить 1242 грн., а тютюновими виробами 1165 грн., що може свідчити про порушення норм регулювання обігу готівки та ухилення від сплати податків.

Отже, твердження позивача щодо відсутності підстав для проведення фактичної перевірки є необґрунтовані.

Згідно з п. 81.1 ст. 81 ОСОБА_2 кодексу України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред'явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:

- направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу;

- копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу;

- службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Непред'явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред'явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п'ятому цього пункту, не дозволяється.

Судом встановлено, що оскаржуваний наказ містить: дату видачі 17.08.2018; найменування контролюючого органу - ГУ ДФС у Черкаській області; найменування та реквізити суб'єкта господарювання ФОП ОСОБА_1; адреси об'єктів, перевірка яких проводиться, - а також інші визначені п. 81.1 ст. 81 ОСОБА_2 кодексу України реквізити.

Крім того, наказ підписано начальником головного управління, тобто уповноваженою на те особою, та скріплено печаткою контролюючого органу.

Таким чином, суд дійшов висновку, що Головне управління Державної фіскальної служби у Черкаській області мало право на проведення фактичної перевірки позивача на підставі здійснення контролюючим органом функцій (відповідно до положень п. 19-1.1 ст. 19-1 ОСОБА_2 кодексу України), визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального та рішення керівника контролюючого органу, а наказ начальника Головного управління Державної фіскальної служби у Черкаській області № 1469 від 14.08.2018 «Про проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1В.» відповідає вимогам встановленим ОСОБА_2 кодексом України, був прийнятий без порушення визначеної чинним законодавством процедури призначення фактичної перевірки та за наявності передбаченої ОСОБА_2 кодексом України підстави для її проведення.

Аналогічні висновки щодо застосування вимог законодавства відображені також в постанові Верховного Суду від 20.03.2018 у справі №820/4766/17 (провадження №К/9901/3667/18).

Відповідно до ч.4 ст.242 КАС України Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Суд наголошує, що видання керівником відповідача наказу про призначення перевірки не створює небезпеки інтересам позивача, оскільки сам собою факт проведення перевірки не може безпосередньо заподіяти майнову чи іншу шкоду особі, не призводить до настання невідворотних негативних наслідків. Проведення перевірки є лише процедурою встановлення обставин, які необхідні для контролю за правильністю нарахування і сплати податків та інших обов'язкових платежів.

Відповідно до положень ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При цьому в силу положень частини 2 статті 77 вказаного Кодексу в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Врахувавши встановлені обставини та викладені норми законодавства, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 6, 9, 14, 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову фізичної особи підприємця ОСОБА_1 відмовити повністю.

Копію рішення направити учасникам справи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення до суду апеляційної інстанції через Черкаський окружний адміністративний суд. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.П. Тимошенко