Справа № 802/112/18-а
Суддя: Полотнянко Ю.П.
Дата ухвалення: 2018-09-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 802/112/18-а

Головуючий у 1-й інстанції: Комар П.А.

Суддя-доповідач: Полотнянко Ю.П.

20 вересня 2018 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Полотнянка Ю.П.

суддів: Драчук Т. О. Загороднюка А.Г.

за участю:

секретаря судового засідання: Аніщенко А.О.,

Позивача: ОСОБА_2

Представника позивача: ОСОБА_3

Представника позивача: ОСОБА_4

Представника відповідача: Попик О.О.

Представника відповідача: Глінчук К.О.

Представника відповідача Остапенко О.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 05 квітня 2018 року у справі за адміністративним позовом арбітражного керуючого ОСОБА_2 до Міністерства юстиції України, Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області про визнання протиправним наказу та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

в січні 2018 року арбітражний керуючий (розпорядник майна, керуючий санацією, ліквідатор) ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Міністерства юстиції України, Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області в якому просив:

- визнати незаконним та скасувати наказ Міністерства юстиції України №45/5 від 05.01.2018 про зупинення діяльності арбітражного керуючого ОСОБА_2;

- визнати неправомірними дії Головного управління юстиції у Вінницькій області по складанню Акту позапланової перевірки діяльності арбітражного керуючого від 30.10.2017 №29;

- визнати незаконним та скасувати рішення Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючого санацією, ліквідаторів) від 06.12.2017, яке оформлене протоколом, а частині застосування до арбітражного керуючого ОСОБА_2 дисциплінарного стягнення у вигляді позбавлення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого на підставі подання №1046 від 14.11.2017;

- зобов'язати Міністерство юстиції України внести до Єдиного реєстру арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) України інформацію про відновлення дії свідоцтва ОСОБА_2 про право здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) НОМЕР_1 від 26.02.2013.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 05 квітня 2018 року позов задоволено частково:

- визнано протиправним та скасовано рішення Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) від 06.12.2017, оформлене протоколом, в частині застосування до арбітражного керуючого ОСОБА_2 дисциплінарного стягнення у вигляді позбавлення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) на підставі подання №1046 від 14.11.2017.

- визнано протиправним та скасовано Наказ Міністерства юстиції України №45/5 від 05.01.2018;

- зобов'язано Міністерство юстиції України відновити в Єдиному реєстрі арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) України дію свідоцтва ОСОБА_2про право здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) НОМЕР_1 від 26.02.2013;

- в іншій частині позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, Головне територіальне управління юстиції у Вінницькій області подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове про відмову в задоволенні позовних вимог, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права.

Зокрема, в обгрунтування апеляційної скарги зазначено, що дисциплінарна комісія при визначення виду дисциплінарного стягнення, яке було застосовано до арбітражного керуючого ОСОБА_2 діяла чітко на підставі та у спосіб, передбачені законодавством з питань банкрутства.

Представники відповідачів у судовому засіданні підтримали апеляційну скаргу в повному обсязі та просили її задовольнити.

Позивач та його представники заперечували проти задоволення апеляційної скарги та просили рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача та представників сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, а рішення суду першої інстанції змінити, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_2 є арбітражним керуючим, що підтверджується свідоцтвом про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) за НОМЕР_1 від 26.02.2013 року.

19.04.2017 Управління Пенсійного фонду України в місті Вінниці направило на адресу Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області листа №2046/06-32-1/09 про проведення позапланової перевірки діяльності арбітражного керуючого ОСОБА_2

У період з 17.10.2017 по 19.10.2017 на підставі доручення Міністерства юстиції України Головним територіальним управління юстиції у Вінницькій області було проведено позапланову невиїзну перевірку діяльності арбітражного керуючого ОСОБА_2 з питань додержання ним Конституції України, Господарського процесуального кодексу України, Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» та іншого законодавства з питань банкрутства Відкрито акціонерного товариства "Керамік" з питань викладених у листі Управління Пенсійного фонду України в місті Вінниці від 19.04.2017 №2046/06-32-1/09.

За результатами перевірки складено Довідку №21 від 19.10.2017 в якій зафіксовані порушення:

- Комісією з перевірки встановлено, що відкликавши касаційну скаргу ВАТ "Керамік" ОСОБА_2 не вжито всіх заходів, спрямованих на пошук, виявлення та повернення майна банкрута, що знаходиться у третіх осіб , а також заходів щодо формування ліквідаційної маси ВАТ "Керамік", чим порушено права кредиторів на задоволення своїх вимог у межах справи про банкрутство ВАТ "Керамік", чим грубо порушено вимоги абзаців сьомого та тринадцятого частини першої статті 25 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (порушення усуненню не підлягає);

- Комісією з перевірки встановлено, що арбітражний керуючий ОСОБА_2 не надав копії протоколів засідань комітету кредиторів ВАТ "Керамік" з дати призначення арбітражного керуючого ОСОБА_2 ліквідатором боржника та документів, що підтверджують погодження комітетом кредиторів рішення про відкликання для доопрацювання касаційної скарги від 10.08.2015 №02-03/318, чим порушив вимоги ч. 12 ст. 30 Закону (порушення підлягає усуненню). Вказане порушення було усунуто, оскільки за поясненнями арбітражного керуючого ОСОБА_2 засідання кредиторів з порядком денним про відкликання касаційної скарги ВАТ "Керамік" на рішення Апеляційного суду Вінницької області від 30.07.2015 по справі №127/6502/14-ц не відбулось, у зв'язку з відсутністю представників кредиторів.

В подальшому Головним територіальним управління юстиції у Вінницькій області складено Акт позапланової невиїзної перевірки діяльності арбітражного керуючого від 30.10.2017 №29, яким зафіксовано, що за результатами перевірки виявлено порушення, які є підставою для внесення державним органом з питань банкрутства до дисциплінарної комісії подання про застосування до арбітражного керуючого дисциплінарних стягнень.

01.11.2017 Головним територіальним управління юстиції у Вінницькій області направлено до Міністерства юстиції України пропозицію №10985/5/0-17 щодо внесення до Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) подання про накладення на арбітражного керуючого ОСОБА_2 дисциплінарного стягнення на підставі акту позапланової перевірки діяльності арбітражного керуючого від 30.10.2017 №29.

14.11.2017 в.о. директора Департаменту з питань судової роботи та банкрутства внесено до Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) подання №1046 про накладення на арбітражного керуючого ОСОБА_2 дисциплінарного стягнення.

06.12.2017 відбулося засідання Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) на якому розглянуто подання Департаменту з питань судової роботи та банкрутства Міністерства юстиції України №1046 від 14.11.2017. За результатами заслуховування пояснень арбітражного керуючого та вивчення матеріалів перевірки Комісією прийнято рішення застосувати до арбітражного керуючого ОСОБА_2 дисциплінарне стягнення у вигляді позбавлення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого на підставі подання №1046 від 14.11.2017.

В подальшому Міністерством юстиції України прийнято наказ №45/5 від 05.01.2018 "Про припинення діяльності арбітражного керуючого" на підставі якого внесено відповідний запис до Єдиного реєстру арбітражних керуючих.

Не погоджуючись із вказаними рішеннями відповідача, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції погодився із висновком Дисциплінарної комісії про те, що ОСОБА_2 було порушено вимоги Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», однак цією комісією застосовано до позивача дисциплінарне стягнення, що перевищує міру відповідальності за вчинений проступок.

Колегія суддів частково не погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції та зазначає наступне.

Щодо порушення позивачем вимог Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання банкрутом», то колегія суддів апеляційної інстанції зазначає наступне.

Умови та порядок відновлення платоспроможності суб'єкта підприємницької діяльності - боржника або визнання його банкрутом та застосування ліквідаційної процедури, повного або часткового задоволення вимог кредиторів встановлює Закон України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Так, відповідно до ч.1 ст. 1 Закону України №2343-XII "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" арбітражний керуючий - фізична особа, призначена господарським судом у встановленому порядку в справі про банкрутство як розпорядник майна, керуючий санацією або ліквідатор з числа осіб, які отримали відповідне свідоцтво і внесені до Єдиного реєстру арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) України.

Відповідно до ч. 3 ст. 98 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», під час реалізації своїх прав та обов'язків арбітражний керуючий (розпорядник майна, керуючий санацією, ліквідатор) зобов'язаний діяти добросовісно, розсудливо, з метою, з якою ці права та обов'язки надано (покладено), обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на підставі, у межах та спосіб, що передбачені Конституцією та законодавством України про банкрутство.

У відповідності до вимог частини першої статті 22 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», під розпорядженням майном розуміється система заходів щодо нагляду та контролю за управлінням і розпорядженням майном боржника з метою забезпечення збереження, ефективного використання майнових активів боржника, проведення аналізу його фінансового становища, а також визначення наступної оптимальної процедури (санації, мирової угоди чи ліквідації) для задоволення в повному обсязі або частково вимог кредиторів.

Згідно положень частини 2 статті 41 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», ліквідатор з дня свого призначення здійснює такі повноваження, зокрема: очолює ліквідаційну комісію та формує ліквідаційну масу, продає майно банкрута для задоволення вимог, внесених до реєстру вимог кредиторів, у порядку, передбаченому цим Законом.

Частиною 1 статті 42 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» визначено, що усі види майнових активів (майно та майнові права) банкрута, які належать йому на праві власності або господарського відання на дату відкриття ліквідаційної процедури та виявлені в ході ліквідаційної процедури, включаються до складу ліквідаційної маси, за винятком об'єктів житлового фонду, в тому числі гуртожитків, дитячих дошкільних закладів та об'єктів комунальної інфраструктури, що належать юридичній особі - банкруту, які передаються в порядку, встановленому законодавством, до комунальної власності відповідних територіальних громад без додаткових умов і фінансуються в установленому порядку.

Встановлено, що ухвалою Господарського суду Вінницької області від 02.04.2010 року порушено провадження у справі №10/4-10 про банкрутство ВАТ "Керамік" (м. Вінниця, пров. Цегельна. 12).

14.06.2012 року Господарським судом Вінницької області винесено постанову про визнання ВАТ "Керамік" банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором призначено арбітражного керуючого ОСОБА_8

Господарським судом Вінницької області в ухвалі від 19.10.2015 по справі №10/47-10 про банкрутство ВАТ "Керамік" встановлені обставини, що мають істотне значення при вирішенні питання обґрунтованості касаційної скарги ВАТ "Керамік" від 10.08.2015 за №02-03/318, зокрема, така ухвала свідчить про повне виконання ПП "Компанія "Володимирський масив" ухвали Господарського суду Вінницької області від 31.10.2013 у справі №10/47-10, зокрема, ПП "Компанія "Володимирський масив" провела повністю розрахунки за договором купівлі - продажу від 14.07.2009, укладеного між ВАТ "Керамік" та ПП "Компанія "Володимирський масив". У зв'язку із зазначеним, реституція - повернення будівель та споруд, що розташовані за адресою: м. Вінниця, пров. Цегельний, 12, у власність ВАТ "Керамік" провести неможливо.

Ухвалою Господарського суду Вінницької області від 12.05.2016 року припинено повноваження арбітражного керуючого (ліквідатора) ОСОБА_8 та призначено ліквідатором по справі №10/47-10 про банкрутство ВАТ "Керамік" арбітражного керуючого ОСОБА_2

Позивач встановивши, що ВАТ "Керамік" знаходиться на завершальній стадії процедури ліквідації, все майно реалізовано, жодних грошових коштів у підприємства немає, відтак повернення коштів за будівлі та споруди, розташовані за адресою: м. Вінниця, пров. Цегельний, 12 неможливе, подав до Вищого спеціалізованого суду України заяву про відкликання касаційної скарги ВАТ "Керамік", яка 15.06.2016 ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ була задоволена та закрито касаційне провадження.

Враховуючи зазначені обставини, на думку відповідача, позивач відкликавши касаційну скаргу ВАТ «Керамік» не вжив заходів, спрямованих на пошук, виявлення та повернення майна банкрута, що знаходиться у третіх осіб, а також заходів щодо формування ліквідаційної маси ВАТ «Керамік», чим було порушено права кредиторів на задоволення своїх вимог у межах справи про банкрутство ВАТ «Керамік».

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що вказана касаційна скарга була подана ліквідатором ВАТ «Керамік» ОСОБА_8 за рішенням комітету кредиторів, а позивачем було подано заяву про відкликання касаційної скарги без погодження на те із комітетом кредиторів, хоча збори кредиторів з цього питання не відбулись, чим було порушено норми Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

На спростування вказаного, арбітражним керуючим ОСОБА_2 не надано протоколів засідань комітету кредиторів ВАТ "Керамік" з дати призначення арбітражного керуючого ОСОБА_2 ліквідатором боржника та документів, що підтверджують погодження комітетом кредиторів рішення про відкликання для доопрацювання касаційної скарги від 10.08.2015 №02-03/318, чим порушив вимоги ч. 12 ст. 30 Закону (порушення підлягає усуненню та в подальшому було усунуто (т.2 а.с.46)).

Таким чином, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що відкликавши касаційну скаргу ВАТ «Керамік» без погодження на те із комітетом кредиторів позивач порушив вимоги Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Однак, мотивуючи часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку про застосування Дисциплінарною комісією до позивача дисциплінарне стягнення, що перевищує міру відповідальності за вчинений проступок, що на думку колегії суддів апеляційної інстанції є втручанням у дискреційні повноваження відповідача з огляду на наступне.

Відповідальність арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) передбачена ст. 107 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", у якій зазначено, що арбітражні керуючі (розпорядники майна, керуючі санацією, ліквідатори) несуть за свої дії та заподіяну третім особам шкоду цивільно-правову, адміністративну, дисциплінарну та кримінальну відповідальність у порядку та обсягах, встановлених законом. Арбітражні керуючі (розпорядники майна, керуючі санацією, ліквідатори) несуть дисциплінарну відповідальність в порядку, встановленому цим Законом. Державний орган з питань банкрутства за поданням Дисциплінарної комісії накладає на арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) дисциплінарні стягнення.

Порядок накладення на арбітражних керуючих дисциплінарних стягнень за результатами заходів контролю також визначено розділом VII Порядку контролю за діяльністю арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів)

Згідно з п. 7.1. Порядку підставами для накладення на арбітражного керуючого дисциплінарного стягнення є: встановлення факту подання арбітражним керуючим у документах, які подаються для отримання свідоцтва на право здійснення діяльності арбітражного керуючого, неправдивих відомостей; вчинення арбітражним керуючим протягом року після винесення припису або розпорядження повторного порушення, аналогічного раніше вчиненому; невиконання арбітражним керуючим розпорядження про усунення порушень законодавства з питань банкрутства в строки, визначені органом контролю; відмова арбітражного керуючого в проведенні перевірки; грубе порушення арбітражним керуючим законодавства під час виконання повноважень, що призвело до грубого порушення прав та законних інтересів боржника та (або) кредиторів боржника (банкрута); встановлення за результатами перевірки неможливості арбітражного керуючого виконувати повноваження, а саме: втрата громадянства України, набрання законної сили обвинувальним вироком щодо арбітражного керуючого за вчинення корисливого злочину або яким арбітражному керуючому заборонено здійснювати цей вид господарської діяльності чи займати керівні посади; винесення Дисциплінарною комісією двох або більше попереджень.

Відповідно до Розділу 6 Порядку контролю за діяльніст.ю арбітражних керуючих, у разі виявлення за результатами перевірки порушень, які є підставою для внесення державним органом з питань банкрутства до Дисциплінарної комісії подання щодо застосування до арбітражного керуючого дисциплінарних стягнень, орган контролю обов'язково зазначає про це в акті перевірки.

Разом з тим, Порядок утворення при Міністерстві юстиції України (далі - Мін'юст) як державному органі з питань банкрутства Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), її завдання, функції та порядок діяльності визначено Положенням про Дисциплінарну комісію арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 11.01.2013 року №81/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14 січня 2013 р. за № 112/22644 (надалі - Положення № 81/5).

Відповідно до п. 24 Положення №81/5 під час визначення виду дисциплінарного стягнення Комісія повинна враховувати ступінь вини арбітражного керуючого, тяжкість вчиненого ним проступку, а також, чи застосовувалися раніше до нього дисциплінарні стягнення.

Отже, питання щодо визначення дисциплінарного стягнення належить Дисциплінарній комісії.

Згідно Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин. Але ж в даному випадку втручання у дискреційні повноваження відповідача є виправданими, оскільки відсутній інший дієвий спосіб захисту порушеного права позивачів.

З огляду на викладене колегія суддів зазначає, що законодавством не визначено право адміністративного суду переймати на себе функції та повноваження інших органів державної влади, які реалізуються відповідними суб'єктами владних повноважень в межах закону на власний розсуд (дискреційні повноваження), без необхідності узгодження у будь-якій формі своїх дій з іншими суб'єктами.

Повноваження суду при вирішенні справи визначені ст. 245 КАС України. Відповідно до п. 4 ч.2 цієї норми у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти рішення про зобов'язання відповідача вчинити певні дії.

Проте, такий спосіб захисту може бути застосований лише тоді, коли закон встановлює повноваження суб'єкта публічної влади в імперативній формі, тобто його діяльність чітко визначена законом. У випадку, коли суб'єкт наділений дискреційними повноваженнями, суд може лише вказати норми закону, які відповідач повинен застосувати при вчиненні певної дії, з урахуванням встановлених судом обставин.

Втручанням у дискреційні повноваження суб'єкту владних повноважень може бути прийняття судом рішень не про зобов'язання вчинити дії, а саме прийняття ним рішень за заявами заявників замість суб'єкта владних повноважень.

Тобто, законодавець передбачив обов'язок суду змусити суб'єкт владних повноважень до правомірної поведінки, а не вирішувати питання, які належать до функцій і виключної компетенції останнього (дискреційні повноваження), тому втручання в таку діяльність є формою втручання в дискреційні повноваження наведеного органу та виходить за межі завдань адміністративного судочинства.

Отже, колегії суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що суд першої інстанції фактично втрутився у дискреційні повноваження відповідача.

Крім того, судом першої інстанції не були перевірені строки прийняття рішення про накладення дисциплінарного стягнення.

Відповідно до п. 1.3 цього Порядку № 1284/5 контроль за діяльністю арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) здійснюють Міністерство юстиції України як державний орган з питань банкрутства та за дорученням Мін'юсту України головні управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, в областях, містах Києві та Севастополі як територіальні органи з питань банкрутства.

Відповідно до Розділу 6 Порядку № 1284/5, у разі виявлення за результатами перевірки порушень, які є підставою для внесення державним органом з питань банкрутства до Дисциплінарної комісії подання щодо застосування до арбітражного керуючого дисциплінарних стягнень, орган контролю обов'язково зазначає про це в акті перевірки.

Дисциплінарними стягненнями, відповідно до п. 7.4. Порядку№ 1284/5, що накладаються на арбітражного керуючого, є: попередження; позбавлення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора). Рішення щодо накладення дисциплінарного стягнення може бути прийняте Дисциплінарною комісією протягом двох місяців з дня виявлення проступку, але не пізніше одного року з дня його вчинення (пункт 7.5. Порядку).

Як встановлено з матеріалів справи, 15.06.2016 ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ, заяву позивача від 17.05.2016 про відмову від раніше поданої ВАТ «Керамік» в особі арбітражного керуючого-ліквідатора ВАТ «Керамік» ОСОБА_8 касаційної скарги на рішення Апеляційного суду Вінницької області від 30.07.2015 по справі №127/6502/14-ц, яка подана без погодження на те комітетом кредиторів задоволено, а отже дата подання заяви 17.05.2016 є днем вчинення позивачем дисциплінарного проступку.

Однак, рішення Дисциплінарної комісії про застосування до позивача дисциплінарного стягнення прийнято 06.12.2017, тобто пізніше ніж через рік з дня вчинення проступку.

З наведеного вбачається, що Дисциплінарною комісією пропущено строк прийняття рішення щодо накладення дисциплінарного стягнення, встановленого п.7.5 Порядку контролю за діяльністю арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), який не був перевірений судом першої інстанції. хоча на вказану норму також послався суд першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про визнання протиправним та скасування рішення Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) від 06.12.2017, оформлене протоколом, в частині застосування до арбітражного керуючого ОСОБА_2 дисциплінарного стягнення у вигляді позбавлення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого на підставі подання №1046 від 14.11.2017, оскільки комісією пропущено строк дисциплінарного стягнення.

Таким чином, не врахування вищеперелічених обставин призвело до частково невірної мотивації рішення судом першої інстанції, а тому рішення суду підлягає зміні.

Разом з тим, задоволенню також підлягає вимога позивача про визнання протиправним та скасування наказу Міністерства Юстиції України №45/5 від 05.01.2018, яким Департаменту з питань судової роботи та банкрутства доручено забезпечити внести запис про анулювання свідоцтва про право здійснення діяльності арбітражного керуючого до Єдиного реєстру арбітражних керуючих України, оскільки вищевказаним підтверджено протиправність рішення Дисциплінарної комісії щодо застосування до арбітражного керуючого ОСОБА_2 дисциплінарного стягнення.

Щодо позовної вимоги про визнання неправомірними дії Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області по складанню Акту позапланової перевірки діяльності арбітражного керуючого від 30.01.2017 №29, то колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні вказаної вимоги, оскільки складання Акту перевірки є одним із невід'ємних етапів здійснення контролю за діяльністю арбітражного керуючого, а відтак обов'язком органу проведення перевірки (п.2.3 Порядку №1284/5).

При цьому, колегією суддів апеляційної інстанції враховується, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

А тому, способом відновлення порушеного права позивача є зобов'язання Міністерства юстиції України відновити в Єдиному державному реєстрі арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) України дію свідоцтва ОСОБА_2 про право здійснення арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора).

Відповідно до частини 1 статті 317 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково та ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

Згідно з частиною 4 статті 317 КАС України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

Враховуючи зазначене, суд апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення порушено норми матеріального права, а також враховано не всі встановлені у справі обставини, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому оскаржуване рішення підлягає зміні з мотивів викладених в мотивувальній частині постанови.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області задовольнити частково.

Рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 05 квітня 2018 року у справі за адміністративним позовом Арбітражного керуючого ОСОБА_2 до Міністерства юстиції України, Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області про визнання протиправним наказу та зобов'язання вчинити дії змінити з мотивів викладених в мотивувальній частині постанови.

В решті рішення залишити без змін.

Постанова суду є остаточною та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 26 вересня 2018 року.

Головуючий Полотнянко Ю.П.

Судді Драчук Т. О. Загороднюк А.Г.