Справа № 1340/3887/18
Суддя: Сакалош Володимир Миколайович
Дата ухвалення: 2018-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №1340/3887/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 жовтня 2018 року

м.Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Сакалоша В.М.,

за участю секретаря судового засідання Михайленко Б.С.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача Шийовича С.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємства ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1, позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління ДФС у Львівській області (далі - відповідач), в якому просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 02.08.2017 року.

В обгрунтування позовних вимог ОСОБА_1 покликається на наступні обставини. Зазначає, що 24.07.2018 працівниками Головного управління ДФС у Львівській області проведено фактичну перевірку позивача як суб'єкта господарювання, за результатами якої складено акт, в якому зафіксовано факт зберігання позивачем пива у кількості 34 пляшки ємністю 0,5 л у місці, не внесеному у Єдиний державний реєстр місць зберігання алкогольних напоїв. 02.08.2017 на підставі вказаного акту відповідачем винесено податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1 про застосування до позивача штрафних санкцій у сумі 17000 грн. за порушення вимог ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів». Позивач вказує на те, що посадові особи, які здійснювали перевірку проігнорували ту обставину, що позивач не займається реалізацією алкогольних напоїв, в тому числі пивом, а виявлене пиво позивач привіз у магазин для особистих потреб. Вважає, що здійснював зберігання алкогольних напоїв, що не пов'язано із здійсненням торгівельної діяльності, а відтак ним не порушено вимог ст.15 зазначеного Закону. У зв'язку з вищевикладеним, вважає, що податкове повідомлення-рішення є протиправним та підлягає скасуванню.

Ухвалою суду від 31.08.2018 відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.

У поданому відзиві відповідач покликається на те, що контролюючим органом була проведене перевірка щодо ОСОБА_1 з питань дотримання вимог Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» та інших законодавчих актів, що регулюють виробництво та обіг алкогольних напоїв та тютюнових виробів. Перевіркою встановлено порушення вимог ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», а саме - зберігання алкогольних напоїв в місцях, не внесених до Єдиного державного реєстру місць зберігання. Відтак, за результатами перевірки було складено акт, на підставі якого винесено податкове повідомлення-рішення, яким застосовано до позивача штрафну санкцію у сумі 17000 за порушення законодавства у сфері виробництва та обігу алкогольних напоїв та тютюнових виробів.

Ухвалою суду від 30.10.2018 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

У судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали, покликаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Просили позовні вимоги задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги заперечив з підстав, викладених у відзиві. Просив у задоволенні позову відмовити.

Суд, заслухавши вступне слово учасників справі та на підставі поданих доказів, долучених до матеріалів справи, встановив наступні фактичні обставини справи.

Згідно з витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (а.с.18) позивач, ОСОБА_1, зареєстрований як фізична особа-підприємець, та здійснює господарську діяльність за КВЕД 41.20 (Будівництво житлових і нежитлових будівель) та за КВЕД 47.11 (Роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами).

24.07.2018 працівниками Головного управління ДФС у Львівській області проведено фактичну перевірку з питань додержання суб'єктом господарювання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1, вимог, встановлених законодавством України, які є обов'язковими до виконання при здійсненні оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями та/або тютюновими виробами.

Вказаною перевіркою встановлено порушення вимог ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», а саме - зберігання алкогольних напоїв в місцях, не внесених до Єдиного державного реєстру місць зберігання.

За результатами перевірки контролюючим органом складено акт (а. с. 12) на підставі якого винесено податкове повідомлення-рішення № від 02.08.2017 (а.с. 16), яким до позивача застосовано штрафну санкцію у сумі 17000 за порушення законодавства у сфері виробництва та обігу алкогольних напоїв та тютюнових виробів.

Не погодившись із винесеним рішенням про застосування фінансових санкцій, позивач оскаржив його до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Основним нормативно-правовим актом, що регулює спірні правовідносини є Закон України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» від 19.12.1995 р. № 481/95-ВР (далі - Закон № 481/95-ВР).

Вказаний Закон визначає основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, забезпечення їх високої якості та захисту здоров'я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв і тютюнових виробів на території України.

Згідно з ст. 15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів", зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів здійснюється в місцях зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів, внесених до Єдиного реєстру, незалежно від того, кому належить таке місце зберігання, або того, за заявою якого суб'єкта господарювання таке місце зберігання було внесене до Єдиного реєстру.

Внесення даних до Єдиного реєстру проводиться на підставі заяви суб'єкта господарювання з обов'язковим зазначенням місцезнаходження місця зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів, а також: для юридичних осіб - найменування, місцезнаходження, коду Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців; для фізичних осіб - підприємців - прізвища, імені, по батькові, місця проживання, реєстраційного номера облікової картки платника податків.

До заяви додаються нотаріально засвідчена копія ліцензії на відповідний вид діяльності, виданої заявнику, та документ, що підтверджує право користування цим приміщенням.

Порядок ведення Єдиного державного реєстру місць зберігання регламентовано Наказом ДПА України № 251 від 28.05.02 (далі - Порядок). Даним наказом визначено порядок реєстрації та вимоги до заяви та обов'язкових документів, що подаються при включені місця зберігання до Єдиного реєстру.

Згідно з п. 1.1 вказаного Порядку (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) Єдиний державний реєстр місць зберігання (далі - Єдиний реєстр) - це перелік місць, що використовуються для зберігання спирту, та приміщень, що використовуються для зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів (далі - місце зберігання), який містить відомості про місцезнаходження місць зберігання та відомості про заявників.

Відповідно до п. 2.1 зазначеного Порядку (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що до Єдиного реєстру вносяться місця зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів.

Із змісту порядку вбачається, що передумовою для включення місця зберігання до Єдиного реєстру є отримання ліцензії на право роздрібної або оптової торгівлі алкогольними та тютюновими виробами (нотаріально посвідчена копія якої є обов'язковим додатком до заяви).

Закон України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" встановлює, що до заяви додаються копія виданої заявнику ліцензії на відповідний вид діяльності, засвідчена нотаріально або посадовою особою органу ліцензування, та документ, що підтверджує право користування цим приміщенням.

Законодавцем виключається можливість реєстрації місця зберігання для тих суб'єктів підприємницької діяльності, що не отримали відповідної ліцензії.

Як встановлено судом, позивач здійснює господарську діяльність за КВЕД 41.20 (Будівництво житлових і нежитлових будівель) та за КВЕД 47.11 (Роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами).

Як пояснює позивач, оскільки він не займається реалізацією алкогольних напоїв та не має наміру здійснювати цей вид господарської діяльності, тому і не звертався до відповідних дозвільних органів щодо отримання ліцензії на провадження господарської діяльності, пов'язаної з роздрібною торгівлею алкогольними напоями, зокрема, пива.

В контексті зазначеного суд звертає увагу, що перевіркою не встановлено, що позивач здійснював торгівлю алкогольними виробами за відсутності ліцензії. Однак, перевіркою виявлено зберігання пива у кількості 34 пляшки ємністю 0,5 л у місці зберігання, не внесеному до Єдиного реєстру.

Згідно з ст. 15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів", що суб'єкти господарювання, які отримали ліцензію на роздрібну торгівлю алкогольними напоями та тютюновими виробами, вносять до Єдиного реєстру тільки ті місця зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів, що розташовані за іншою адресою, ніж місце здійснення торгівлі.

Місце торгівлі - це місце реалізації товарів, у тому числі на розлив, в одному торговому приміщенні (будівлі) за місцем його фактичного розташування, для тютюнових виробів та пива - без обмеження площі, для алкогольних напоїв, крім пива, - торговельною площею не менше 20 кв. метрів, обладнане реєстраторами розрахункових операцій (незалежно від їх кількості) або де є книги обліку розрахункових операцій (незалежно від їх кількості), в яких фіксується виручка від продажу алкогольних напоїв та тютюнових виробів незалежно від того, чи оформляється через них продаж інших товарів.

Таким чином, Законом України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" визначено поняття "місце зберігання" та "місце торгівлі" і вони не є тотожними, об'єкти роздрібної торгівлі не можуть відноситись до місць зберігання, щодо яких цим Законом встановлена вимога про обов'язкову реєстрацію у відповідному державному реєстрі.

Згідно матеріалів справи алкогольні напої були виявленні контролюючим органом в магазині, тобто в місці роздрібної торгівлі, тому суд доходить висновку, що позивач не порушив вимог Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів", який не передбачає внесення місця здійснення роздрібної торгівлі до Єдиного державного реєстру місць зберігання.

Закріплений у ч. 1 ст. 9 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 2 ст. 73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

У розумінні ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Матеріали справи свідчать, що відповідні положення відповідачем дотримані не були, що в свою чергу зумовило необхідність звернення позивача за захистом свого порушеного права до суду.

З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги є підставними та обґрунтованими, а тому позов підлягає задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст. ст. 2, 72, 77, 243-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 02.08.2017.

Стягнути на користь фізичної особи-підприємства ОСОБА_1 (82547, АДРЕСА_2; РНОКПП НОМЕР_2) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Львівській області (79003, м.Львів, вул.Стрийська, 35; ) 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп. судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до суду апеляційної інстанції через Львівський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 07.11.2018.

Суддя В.М. Сакалош