Справа № 825/2152/18
Суддя: Мельничук Володимир Петрович
Дата ухвалення: 2018-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 825/2152/18 Головуючий у І інстанції - Тихоненко О.М.
Суддя-доповідач - Мельничук В.П.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 листопада 2018 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого-судді: Мельничука В.П.

суддів: Ісаєнко Ю.А., Лічевецького І.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі суду апеляційну скаргу Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного Фонду України на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 10 липня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України про визнання неправомірним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_2 звернулась до Чернігівського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України, в якому просила визнати рішення Відповідача про відмову № 6723/02 від 21 березня 2018 року неправомірним та його скасувати; зобов'язати Відповідача призначити та виплачувати Позивачу пенсію за віком з 01 квітня 2018 року у розмірі не меншому за прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність з проведенням індексації і компенсацією втрати частини доходів.

В обґрунтування позовних вимог Позивач посилається на те, що відповідачем протиправно в порушення вимог чинного законодавства не було призначено пенсію за віком. Зазначає, що 17.09.2002 року виїхала з України до Ізраїлю на постійне місце проживання, де була прийнята на консульський облік в консульському відділі посольства України в Державі Ізраїль. Починаючи з часу до виїзду і станом на теперішній час позивач пенсію не отримує, у зв'язку з чим через уповноваженого представника звернулася із заявою про призначення останній пенсії. Чернігівським ОУПФУ листом від 21 березня 2018 року № 6723/02 відмовлено позивачу у призначенні пенсії.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 10 липня 2018 року адміністративний позов задоволено повністю.

Визнано неправомірним та скасовано рішення Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України про відмову № 6723/02 від 21 брезня 2018 року.

Зобов'язано Чернігівське об'єднане управління Пенсійного фонду України призначити та виплачувати ОСОБА_2 пенсію за віком з 28 липня 2016 року у розмірі не меншому за прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність з проведенням індексації і компенсацією втрати частини доходів.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням, Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні адміністративного позову в повному обсязі.

В апеляційній скарзі Відповідач не погоджується з рішенням суду першої інстанції, та посилається на порушення судом першої інстанції норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи по суті.

Зокрема, Відповідач зазначає, що судом першої інстанції не взято до уваги те, що Позивач не надала до Управління відповідних документів та її постійним проживання є Ізраїль (країна, з якою не укладено договору в галузі пенсійного забезпечення), а тому призначити та виплачувати пенсію в Україні немає законних підстав. Також, посилання Позивача на частину 4 статті 42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» є безпідставним, адже вказана стаття встановлює порядок проведення індексації та перерахунку пенсії. В даному випадку вказана стаття не може бути застосована, адже Позивачу пенсія за віком не призначалась взагалі.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги та рішення суду першої інстанції залишити без змін з посиланням на те, що оскаржуване судове рішення відповідає нормам чинного законодавства.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, згідно з п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, яким передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач до виїзду на постійне проживання до Ізраїлю працювала на території України, трудовий стаж складає 28 років, що підтверджується копією трудової книжки (а.с.33-44).

Перед виїздом за кордон Позивач мешкала за адресою: АДРЕСА_1, Україна.

17 вересня 2002 року Позивач виїхала з України до Ізраїлю на постійне місце проживання, де була прийнята на консульський облік в консульському відділі посольства України в Державі Ізраїль.

З метою призначення пенсії за віком Позивач через свого представника 28 липня 2016 року звернулася до Пенсійного фонду України з заявою з додатками, завіреними у встановленому порядку, в якій просила Пенсійний Фонд визначити уповноважений територіальний орган, що має розглянути заяву по суті та направити її за належністю (а.с.26).

05 серпня 2016 року листом № 9595/Р-11 Пенсійний Фонд України відмовив у задоволенні заяви Позивача, у зв'язку з чим остання звернулася до суду (а.с.46-47).

Постановою Печерського районного суду м. Києва від 08 грудня 2016 року позов ОСОБА_2 задоволено та зобов'язано Пенсійний Фонд України передати уповноваженому територіальному органу Пенсійного фонду України заяву ОСОБА_2 для розгляду по суті (а.с.50-53).

На виконання вказаної постанови Пенсійним Фондом України листом від 29 грудня 2016 року № 42732/02-21 для подальшого спрямування до Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Чернігівської області для розгляду по суті та прийняття рішення згідно з законодавством направив заяву ОСОБА_2 та додані до неї документи у зверненні до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (а.с.56).

18 січня 2017 року Чернігівським ОУПФУ надана відповідь № 1908/02, в якій зазначено, що Позивачем не надано оригіналу паспорту або іншого документу, що засвідчує особу ОСОБА_2, місце її проживання (реєстрації) в Україні.

Постійним місцем проживання ОСОБА_2 є держава Ізраїль, а тому в управління немає законних підстав для призначення пенсії за віком. Для вирішення питання призначення пенсії заявниці необхідно особисто звернутися до управління за місцем проживання та надати паспорт громадянина України із зазначенням місця проживання в Україні (а.с.58-59).

05 березня 2018 року представник Позивача діючи на підставі нотаріальної довіреності подав безпосередньо до Відповідача особисту заяву Позивача про призначення пенсії, яка нотаріально посвідчена та апостильована (а.с.61-67).

21 березня 2018 року Чернігівським ОУПФУ листом № 6723/02 повторно відмовлено Позивачу у прийнятті заяви про призначення пенсії з підстав надання незавірених копій документів (а.с.68-71).

Задовольняючи адміністративного позову суд першої інстанції виходив з того, позов ОСОБА_2 підлягає задоволенню в повному обсязі, шляхом визнання неправомірним та скасування рішення Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України про відмову № 6723/02 від 21 березня 2018 року та зобов'язання Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України призначити та виплачувати ОСОБА_2 пенсію за віком саме з 28 липня 2016 року (дня звернення за пенсією) у розмірі не меншому за прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність з проведенням індексації і компенсацією втрати частини доходів.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції та вважає його не обґрунтованим з огляду на таке.

Статтею 44 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV) встановлено порядок звернення за призначенням (перерахунком) пенсії, відповідно до якого заява про призначення (перерахунок) пенсії або про її відстрочення та необхідні документи подаються до територіального органу ПФУ або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням ПФУ за погодженням із спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері праці та соціальної політики.

Частиною 5 статті 45 цього Закону визначено, що документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган ПФУ та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Питання щодо подання та оформлення документів для призначення пенсій урегульовано Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою правління ПФУ 25 листопада 2005 року № 22-1 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846; далі - Порядок).

Відповідно до пункту 1 Порядку заява про призначення пенсії непрацюючим громадянам і членам їх сімей подається заявником особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, безпосередньо до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації), або законним представником відповідно до законодавства за місцем проживання (реєстрації) заявника.

У пункті 7 Порядку міститься перелік документів, необхідних для призначення пенсії.

Згідно з пунктом 30 Порядку документи, необхідні для призначення пенсії, можуть бути подані як в оригіналах, так і копіях, засвідчених у нотаріальному порядку або адміністрацією підприємства, установи, організації, що подає документи заявника для призначення пенсії, чи органом, що призначає пенсію.

Документи про стаж, вік та заробітну плату подаються тільки в оригіналах. У разі, якщо підтвердженням страхового стажу є трудова книжка, подається копія з неї, засвідчена адміністрацією підприємства, установи, організації за місцем останньої роботи або органом, що призначає пенсію.

При прийманні документів орган, що призначає пенсію: а) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; б) здійснює попередню правову експертизу змісту і належного оформлення представлених документів; в) перевіряє правильність копій відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розходження (пункт 38 Порядку).

Не пізніше 10 днів після надходження заяви з необхідними для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення раніше призначеної пенсії документами орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до ПФУ (пункт 39 Порядку).

Право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об'єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє адміністрації або особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження (пункт 43).

Аналіз наведених норм права дозволяє дійти висновку, що підставою для вчинення дій, спрямованих на призначення пенсії за віком, є відповідна заява особи та додані до неї необхідні документи, подані до уповноваженого органу ПФУ в установленому порядку.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанцій, що особа, яка проживає за кордоном, має право на призначення пенсії, реалізація якого повинна здійснюватись у встановленому національним законодавством порядку, визначеному, зокрема, у Законі № 1058-IV і затвердженому на виконання його положень Порядку № 22-1.

Також, колегія суддів погоджується з тим, що призначення та отримання пенсії не може пов'язуватись з такою умовою, як постійне проживання в Україні, оскільки держава, відповідно, зобов'язана гарантувати це право незалежно від того, де проживає особа.

Проте у даному випадку відповідачем правомірно вказано на недоліки заяви про призначення пенсії з підстав ненадання необхідних документів.

Як вбачається з матеріалів справи, Позивачем не дотримано встановленого порядку звернення за призначенням пенсії, оскільки вона через представника подавала заяви про призначення та виплату пенсії за віком без дотримання вимог статті 44 Закону № 1058-IV щодо необхідного пакету документів, а відтак територіальний орган ПФУ виконав обов"язок щодо розгляду заяви та роз"яснення порядку призначення пенсії.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що Відповідачем фактично не приймалось рішення про відмову в призначенні Позивачу пенсії за віком, а у межах вимог Порядку № 22-1 здійснено розгляд питання прийняття поданих документів.

Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду від 21 вересня 2018 року по справі № 805/465/18-а (№ К/9901/54767/18).

Також, колегія суддів зазначає, що Рішення Конституційного Суду України № 25-рп/2009 від 07 жовтня 2009 року, яким визнано неконституційними положення Закону № 1058-1V в частині статті 49 «Припинення та поновлення виплати пенсії» та другого речення статті 51 «Виплата пенсії у разі виїзду за кордон», не можна застосовувати у даних правовідносинах, оскільки вказане рішення стосується питання припинення виплати раніше призначеної на території України пенсії і не регулює питання призначення пенсії.

Зі змісту ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно та всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

З огляду на викладене, ухвалене у справі судове рішення підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову у задоволенні позову.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 317 КАС України суд апеляційної інстанції скасовує судове рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалює нове рішення, якщо визнає, що суд першої інстанції неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи.

Розглянувши доводи Відповідача, викладені в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції - скасуванню.

Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 308, 310, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного Фонду України - задовольнити, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 10 липня 2018 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України про визнання неправомірним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий-суддя: В.П. Мельничук

Судді: Ю.А. Ісаєнко

І.О. Лічевецький