Справа № 804/4574/17
Суддя: Мельник В.В.
Дата ухвалення: 2018-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а їн и

31 жовтня 2018 року м. Дніпросправа № 804/4574/17

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Мельника В.В. (доповідач),

суддів: Сафронової С.В., Чепурнова Д.В.,

за участю секретаря судового засідання

Царьової Н.П.,

розглянувши у відкритому

судовому засіданні в м. Дніпрі

апеляційну скаргу ОСОБА_2

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 липня 2018 року (головуючий суддя - Прудник С.В.) в адміністративній справі

за позовом ОСОБА_2

до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області

про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на службі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 (далі - Позивач) звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області (далі - Відповідач), в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати наказ т.в.о. начальника Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області Грозь О.О. «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності слідчого слідчого відділення АНД ВП Дніпровського ВП ГУНП» від 10.05.2017 р. №1933;

- визнати протиправним та скасувати наказ начальника Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області Глуховері В.А. № 177о/с від 29.05.2017 р. в частині звільнення підполковника поліції ОСОБА_2 зі служби в Національній поліції за пунктом 6 частини 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію»;

- поновити підполковника поліції ОСОБА_2 на службі в Національній поліції та виплатити середній заробіток за час вимушеного прогулу.

В обґрунтування адміністративного позову Позивач зазначив про те, що службове розслідування проведено формально, є неповним та необ'єктивним щодо з'ясування всіх обставин невиходу позивача на службу з 27.02.2017 року. Також Позивач вказав, що жодного дисциплінарного проступку ним не вчинено та зазначив, що про проведене службове розслідування та результати останнього його не повідомлено. Позивач вважає дії Відповідача протиправними та такими, що були спрямовані на створення незаконних підстав для проведення службового розслідування і видання незаконного наказу за результатами проведення службового розслідування про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності та незаконного звільнення Позивача зі служби в поліції.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 липня 2018 року у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області - відмовлено (а.с.189-195, т.3).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив із того, що Позивач за відсутності розпорядчих документів щодо відрядження у період з 27.02.2017 року по 03.04.2017 року не виходив на службу за посадою слідчого СВ АНД ВП ДВП без поважних причин. Відсутність на службі з 27.02.2017 р. по 03.04.2017 р. слідчого СВ АНД ВП ДВП ГУНП підполковника поліції ОСОБА_2 без поважних причин є порушенням службової дисципліни і утворює склад дисциплінарного проступку. Враховуючи те, що службовим розслідуванням встановлено та підтверджено в ході судового розгляду справи факт вчинення позивачем дисциплінарного проступку відповідачем обґрунтовано застосовано до позивача дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач оскаржив його в апеляційному порядку (а.с.2-21, т.4).

В апеляційній скарзі Позивач, посилаючись на неповноту з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Вимоги апеляційної скарги мотивовано, зокрема, тим, що неможливо погодитись із висновками суду першої інстанції про те, що Позивачем не підтверджено факт своєї роботи на конкретному робочому місці в поліції в період із 27 лютого 2017 року по 04 квітня 2017 року. Оскільки він не вчиняв жодного виду дисциплінарного проступку, відповідно до нього не може бути застосований жодний вид дисциплінарного стягнення, а відтак у Відповідача взагалі відсутні підстави застосовувати положення п.6 ч.1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» та звільняти позивача зі служби в поліції. Судом першої інстанції було порушено процедуру допиту свідків, не забезпечено належним чином явку свідків. Також судом неповно та невсебічно з'ясовано юридичний факт та фактичне місце виходу на службу Позивача, з урахуванням надання йому робочого місця (службового кабінету) та відповідних документів в УПП в м. Дніпрі (посвідчення, перепустки тощо).

29 жовтня 2018 року на адресу суду апеляційної інстанції надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому Відповідач зазначає, що суд першої інстанції під час вирішення справи по суті надав оцінку кожному доказу, наданому сторонами, окремо, а також у їх сукупності. Докази переведення або відрядження Позивача до Управління патрульної поліції в м. Дніпрі ДПП НП України в матеріалах справи відсутні. Документи, що підтверджують правомірність відсутності позивача на роботі протягом періоду з 27 лютого 2017 року по 03 квітня 2017 року у позивача відсутні, що констатовано висновком службового розслідування. Суд першої інстанції, на думку Відповідача, вжив всіх передбачених заходів щодо встановлення обставин справи за допомогою показань свідків.

Позивача у судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримав.

Представник Відповідача у судовому засіданні проти вимог апеляційної скарги заперечував, просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Заслухавши пояснення учасників справи, кожного окремо, проаналізувавши вимоги та підстави апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи в їх сукупності, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, перевіривши правову оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що підстави для скасування судового рішення відсутні, а апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 05 грудня 2016 року Позивач, як прибулий з Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ, на підставі його рапорту від 21 листопада 2016 року був призначений на посаду слідчого слідчого відділення Амур-Нижньодніпровського відділення поліції Дніпровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області (далі - СВ АНД ВП ДВП) з 21.11.2016 року, що підтверджується наказом Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області № 344 о/с від 05.12.2016 року.

Наказом Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області (далі - ГУНП) від 10.05.2017 року №1933 за порушення службової дисципліни, недотримання вимог ст. 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, пункту 1 частини 1 статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», Присяги працівника поліції, що виразилось у невиході на службу за посадою слідчого слідчого відділення Амур-Нижньодніпровського відділення поліції Дніпровського відділу поліції ГУНП з 27.02.2017 р. по 03.04.2017 р. без поважних причин, накладено на слідчого слідчого відділення Амур-Нижньодніпровського відділення поліції Дніпровського відділу поліції ГУНП підполковника поліції ОСОБА_2 дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.

Наказом Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області від 29.05.2017 року № 177 о/с підполковника поліції ОСОБА_2 слідчого слідчого відділення Амур-Нижньодніпровського відділення поліції Дніпровського відділу поліції ГУНП було звільнено зі служби в поліції за п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв'язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби) на підставі наказу ГУНП від 10.05.2017 року № 1933 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності слідчого слідчого відділення АНД ВП Дніпровського ВП ГУНП» з 29.05.2017 року.

Підставою притягнення до дисциплінарної відповідальності Позивача став висновок службового розслідування від 10.05.2017 року, проведеного на підставі наказу ГУНП від 11.04.2017 року № 1492 «Про організацію проведення службового розслідування» за фактом невиходу на службу слідчого слідчого відділення Амур-Нижньодніпровського відділення поліції Дніпровського ВП ГУНП підполковника поліції ОСОБА_2

Проведеним службовим розслідуванням встановлено, що 04.04.2017 року до керівництва слідчого управління ГУНП надійшов рапорт заступника начальника - начальника СВ АНД ВП ДВП підполковника поліції Паська В.О. про те, що слідчий СВ АНД ВП ДВП підполковник поліції ОСОБА_2 з 27.02.2017 року відсутній на службі без поважних причин, будь-яких документів щодо відсутності на службі не надав.

Згідно рапорту заступника начальника - начальника СВ АНД ВП ДВП підполковника поліції Паська В.О., станом на 03.04.2017 року слідчий СВ АНД ВП ДВП підполковник поліції ОСОБА_2 до функціональних обов'язків не приступив, будь-яких документів щодо відсутності на службі не надав.

Також, згідно доповідної записки заступника начальника - начальника слідчого управління полковника поліції Куратченка М.В., станом на 03.04.2017 року слідчий СВ АНД ВП ДВП підполковник поліції ОСОБА_2 до функціональних обов'язків не приступив, будь-яких документів щодо відсутності на службі не надав.

Судом встановлено, що відповідно до наказів ГУНП від 12.12.2016 року № 354 о/с та від 23.01.2017 року № 21 о/с позивач з 12.12.2016 року по 26.12.2016 року перебував у додатковій відпустці, з 13.01.2017 року по 11.02.2017 року в щорічній основній відпустці за 2017 рік та з 12.02.2017 року по 25.02.2017 року в додатковій відпустці за 2017 рік.

Згідно змісту висновку службового розслідування від 10.05.2017 року, відповідно до матеріалів особової справи підполковника поліції ОСОБА_2, до 13.03.2017 року до управління кадрового забезпечення ГУНП не надходило жодних документів щодо відрядження або переведення ОСОБА_2 до Управління патрульної поліції в м. Дніпрі або до інших підрозділів.

Крім того, відповідно до довідки управління кадрового забезпечення ГУНП від 10.05.2017 року Позивач службове посвідчення поліцейського та спеціальний жетон не отримував.

Як вбачається з матеріалів справи, за висновком службового розслідування від 10.05.2017 року факт невиходу на службу слідчого СВ АНД ВП ДВП ГУНП підполковника поліції ОСОБА_2 вважати таким, що знайшов своє підтвердження. За порушення службової дисципліни, недотримання вимог ст. 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, пункту 1 частини 1 статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», Присяги працівника поліції, що виразилось у невиході на службу за посадою слідчого слідчого відділення Амур-Нижньодніпровського відділення поліції Дніпровського відділу поліції ГУНП з 27.02.2017 р. по 03.04.2017 р. без поважних причин, накласти на слідчого слідчого відділення Амур-Нижньодніпровського відділення поліції Дніпровського відділу поліції ГУНП підполковника поліції ОСОБА_2 дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.

Листом від 24.05.2017 року за № 2/5627 повідомлено ОСОБА_2 про завершення службового розслідування та запрошено 26.05.2017 року о 10 годині до слідчого управління ГУНП для ознайомлення з висновком службового розслідування.

Відповідно до частини 1 статті 18 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський зобов'язаний, зокрема, неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського.

Згідно частини 1 статті 19 Закону України «Про Національну поліцію» у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

У відповідності до частини 2 статті 19 Закону України «Про Національну поліцію» підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

За приписами пункту 9 Розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв'язку з прийняттям Закону України «Про Національну поліцію» до набрання чинності Законом України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції» поширено на поліцейських дію Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України».

Згідно зі ст.1 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Статтею 2 Дисциплінарного статуту визначено, що дисциплінарний проступок - невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.

Приписами статті 7 Дисциплінарного статуту встановлено, що службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов'язує кожну особу рядового і начальницького складу, серед іншого, з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють.

Відповідно до статті 14 Дисциплінарного статуту з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування. Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення начальником. Порядок проведення службового розслідування встановлюється міністром внутрішніх справ України.

Інструкцією про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України від 12.03.2013 року № 230, передбачено, що службове розслідування - комплекс заходів, які здійснюються у межах компетенції з метою уточнення причин і умов подій, що стали підставою для призначення службового розслідування, ступеня вини особи (осіб), якою (якими) вчинено дисциплінарний проступок, а також з'ясування інших обставин (п. 1.2 Інструкції).

Пунктом 5.4 Інструкції визначено, що якщо вину особи РНС повністю доведено, начальник приймає рішення про її притягнення до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення.

Надаючи оцінку доводам апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції зазначає, що належні докази переведення або відрядження Позивача до Управління патрульної поліції в м. Дніпрі ДПП в матеріалах справи відсутні, що в свою чергу вказує на обґрунтованість висновку суду першої інстанції стосовно того, що факт відсутності на службі з 27.02.2017 р. по 03.04.2017 р. слідчого СВ АНД ВП ДВП ГУНП підполковника поліції ОСОБА_2 підтверджено.

Крім того, документів, які підтверджують обґрунтованість відсутності Позивача на роботі протягом вищезазначеного періоду, не надано.

На підставі вищезазначеного, колегія суддів приходить до висновку про те, що службовим розслідуванням було вірно встановлено, що Позивач, за відсутності розпорядчих документів щодо відрядження у період з 27.02.2017 року по 03.04.2017 року, не виходив на службу за посадою слідчого СВ АНД ВП ДВП без поважних причин.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 40 Кодексу законів про працю України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку прогулу (в тому числі відсутності на робочому місці більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.

За таких обставин, оскільки поважні причини відсутності Позивача на службі не були підтверджені достатніми доказами, зазначене є порушенням службової дисципліни і утворює склад дисциплінарного проступку.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції погоджується із висновком суду першої інстанції стосовно того, що враховуючи доведеність факту вчинення позивачем дисциплінарного проступку, Відповідачем обґрунтовано застосовано до нього дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд враховує й те, що згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов'язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

За даних обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції під час розгляду даної справи об'єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, застосував до правовідносин, які виникли між сторонами у справі, норми права які регулюють саме ці правовідносини, зроблені судом першої інстанції висновки відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються належними письмовими доказами, які зібрані та досліджені судом у судовому засіданні під час розгляду даної адміністративної справи, рішення суду першої інстанції у даній справі про відмову у задоволенні адміністративного позову прийнято без порушення норм процесуального та матеріального права, і тому рішення суду першої інстанції у даній адміністративній справі від 24 липня 2018 року необхідно залишити без змін.

Доводи апеляційної скарги Позивача спростовуються дослідженими у справі доказами і не можуть бути підставою для скасування рішення суду, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись статтями 243, 310, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 липня 2018 року у справі №804/4574/17 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та регулятивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

В повному обсязі постанова складена 05 листопада 2018 р.

Головуючий - суддя В.В. Мельник

суддя С.В. Сафронова

суддя Д.В. Чепурнов