Справа № 0440/5942/18
Суддя: Горбалінський Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2018-10-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 жовтня 2018 року Справа № 0440/5942/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Горбалінського В.В.
Товариство з обмеженою відповідальністю «УЛФ-ФІНАНС» (далі - позивач) звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (далі - відповідач), третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Приватне підприємство «АВАСТО-БУД», в якійпросить:
- скасувати постанову державного виконавця Волошин О.В. від 23.04.2018 р. «Про повернення виконавчого документа стягувачу» у виконавчому провадженні № 53511438 та зобов'язати державного виконавця Волошин О.В. виконати вимоги ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.05.2018 року у справі № 3173вр-18/804 із заміни стягувача у виконавчому провадженні № 53511438 (із повернення транспортного засобу - VOLKSWAGEN Caddy) із попереднього стягувача - ТОВ «Український лізинговий фонд» на його процесуального правонаступника (та власника ТЗ) та нового стягувача - Товариство з обмеженою відповідальністю «УЛЬФ-ФІНАНС», код 41110750;
В обґрунтування позову позивачем зазначено, що державним виконавцем всупереч вимог Закону України «Про виконавче провадження» не було вчинено дій щодо примусового виконання виконавчого документа, а саме - не був здійснений арешт майна боржника - транспортного засобу та вказане майно не було оголошено в розшук.
Ухвалою суду від 18.09.2018 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд останньої за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи.
04.10.2018 року представником відповідача надано до суду письмовий відзив на позов, в якому останній проти задоволення позовних вимог заперечував, посилаючись на те, що винесена державним виконавцем постанова про повернення виконавчого документа стягувачу від 23.04.2018 року не позбавляє права стягувача на повторне пред'явлення виконавчого документа.
Представник позивача у судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.
01.10.2018 року позивачем до суду було подано клопотання про розгляд даної адміністративної справи за відсутності його уповноваженого представника.
Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.
Згідно ч. 9 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з'явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
Таким чином, враховуючи неявку представників позивача і відповідача та відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, суд продовжив розгляд справи у письмовому провадженні.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
Так, 15.03.2017 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 53511438.
Також 15.03.2017 року державним виконавцем винесено постанову про розшук майна боржника, а саме: автомобіль VOLKSWAGEN Caddy, 2013 року випуску: шасі № WV2ZZZ2KZEX072114, двигун № CLC152914, реєстраційний номер АА5412НІ.
Вищевказана постанова від 16.05.2017 року була скасована постановою державного виконавця від 23.05.2017 року про скасування процесуального документу.
23.04.2018 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 7 ч. 1 ст. 37 Закону, а саме транспортний засіб, розшук якого здійснювався поліцією, не виявлений протягом року з дня оголошення розшуку.
Правомірність, законність та обґрунтованість винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу є предметом розгляду даної адміністративної справи.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин, далі - Закон) встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Пунктом 3 частини 1 статті10 вказаного Закону передбачено, що одним іззаходів примусового виконання рішень є вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні.
Частиною другою статті 13 Закону встановлено, що арешт на майно (кошти) накладається не пізніше наступного робочого дня після його виявлення, крім випадку, передбаченого частиною сьомою статті 26 цього Закону.
Згідно з ч. 1 ст. 18 Закону виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Частиною першою статті 24 Закону виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу.
Згідно з ч.1 ст. 28 Закону копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур'єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев'ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.
З матеріалів виконавчого провадження № 53511438, наданих суду відповідачем, вбачається, що вони не містять доказів щодо направлення сторонам постанови про відкриття виконавчого провадження від 15.03.2017 року.
Відповідно до ч. 3 ст. 36 Закону у разі необхідності розшуку транспортного засобу боржника виконавець виносить постанову про такий розшук, яка є обов'язковою для виконання поліцією.
Пунктом 7 частини 1 статті 37 Закону встановлено, що виконавчий документ повертається стягувачу, якщо боржник - фізична особа (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров'я, у зв'язку із втратою годувальника, а також виконавчі документи про відібрання дитини) чи транспортні засоби боржника, розшук яких здійснювався поліцією, не виявлені протягом року з дня оголошення розшуку.
В матеріалах виконавчого провадження № 53511438, наданих суду відповідачем, відсутні докази щодо направлення поліції постанови про розшук майна боржника від 15.03.2017 року, а також взагалі відсутні відомості про обізнаність поліції про наявність цієї постанови та про необхідність вчинення ними дій, направлених на розшук майна боржника. Відділом ДВС не отримано з поліції інформації про стан розшуку майна та результати такого розшуку.
Крім того, частиною 1 статті 60 Закону встановлено, що під час виконання рішень про передачу стягувачу предметів, зазначених у виконавчому документі, виконавець вилучає такі предмети у боржника і передає їх стягувачу, про що складає акт передачі. У разі знищення предмета, що мав бути переданий стягувачу в натурі, виконавець складає акт про неможливість виконання рішення, що є підставою для закінчення виконавчого провадження, а в разі встановлення факту відсутності предмета, що мав бути переданий стягувачу, повертає виконавчий документ стягувачу.
Відповідно до вимог п. 8 Розділу І наказу Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року №512/5 «Про затвердження Інструкції з організації примусового виконання рішень» (далі - Інструкція) встановлено, що акт - документ, що підтверджує певні встановлені факти або події.
Текст акта складається з реквізитів виконавчого документа із зазначенням суті проведених дій; за зведеним виконавчим провадженням - повного найменування (прізвища, імені та по батькові) боржника та дати об'єднання виконавчих проваджень у зведене, а також вступної і констатуючої частин.
Отже, вказаними нормами матеріального права визначено обов'язок державного виконавця здійснювати заходи на примусове виконання рішення, у спосіб тапорядок, який встановлено чинним законодавством.
З матеріалів виконавчого провадження судом встановлено, що державним виконавцем Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області не було винесено постанову про накладення арешту на майно, що знаходиться у боржника, а саме на автомобіль VOLKSWAGEN Caddy, 2013 року випуску: шасі № WV2ZZZ2KZEX072114, двигун № CLC152914, реєстраційний номер АА5412НІ у виконавчому провадженні № 53511438.
Крім того, державним виконавцем не було здійснено вихід за адресою вказаною у виконавчому документі та не здійснено заходів щодо виявлення за такою адресою майна, що необхідно передати стягувачу, оскільки в матеріалах справи відсутній акт державного виконавця про проведення означених вище виконавчих дій.
Суд не бере до уваги акт державного виконавця від 26.09.2016 року, оскільки його було складено не в рамках виконавчого провадження № 53511438.
Таким чином, встановлені обставини справи свідчать про те, що державним виконавцем не було вжито заходів, передбачених чинним законодавством, щодо примусового виконання виконавчого напису № 226, виданого 24.02.2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Голубничою О.В.,у виконавчому провадженні № 53511438, а саме - не направлено постанову про відкриття виконавчого провадження сторонам, не направлено постанову про розшук майна боржника поліції, не винесено постанову про арешт майна боржника, не здійснено вихід за місцезнаходженням боржника та не складено відповідний акт про наявність чи відсутність майна.
За таких обставин, суд дійшов висновку про те, що оскаржувана постанова державного виконавця є неправомірною, у зв'язку з чим підлягає скасуванню.
У зв'язку з цим суд також дійшов висновку, що твердження позивача про бездіяльність відповідача є обґрунтованою і вимога в цій частині також підлягає задоволенню.
Щодо вимог про зобов'язання відповідача накласти арешт на майно боржника у ВП №53511438 і також оголошення транспортного засобу VOLKSWAGEN Caddy, 2013 року випуску: шасі № WV2ZZZ2KZEX072114, двигун № CLC152914, реєстраційний номер АА5412НІ в розшук, суд зазначає наступне.
Згідно ч. 1 ст. 41 Закону України «Про виконавче провадження», у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення.
Як вже було зазначено, відповідно до ч. 3 ст. 36 Закону у разі необхідності розшуку транспортного засобу боржника виконавець виносить постанову про такий розшук, яка є обов'язковою для виконання поліцією.
Відтак, враховуючи зазначені вище норми права, суд дійшов висновку, що для належного виконання виконавчого напису № 226, виданого 24.02.2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Голубничою О.В.,у виконавчому провадженні № 53511438 є обов'язковим винесення постанови про розшук майна боржника, а саме: транспортного засобу VOLKSWAGEN Caddy, 2013 року випуску: шасі № WV2ZZZ2KZEX072114, двигун № CLC152914, реєстраційний номер АА5412НІ та її направлення до органів поліції.
Однак, поряд із цим, суд вважає за необхідне зазначити, що винесення постанови про накладення арешту на майно боржника у виконавчому провадженні № 53511438, а саме на транспортний засіб VOLKSWAGEN Caddy, 2013 року випуску: шасі № WV2ZZZ2KZEX072114, двигун № CLC152914, реєстраційний номер АА5412НІ не є обов'язком державного виконавця в даному випадку, оскільки в розумінні ст. 60 Закону порядок виконання виконавчого напису № 226 виданого 24.02.2015 року не передбачає вчинення відповідних дій з примусового виконання, як накладення арешту на майно боржника.
Щодо вимоги про зобов'язання державного виконавця Волошин О.В. виконати вимоги ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.05.2018 року у справі № 3173вр-18/804 із заміни стягувача у виконавчому провадженні № 53511438, суд зазначає наступне.
Відповідно до вимог п. 13 Розділу ІІ Інструкції встановлено, що правонаступництво можливе на всіх стадіях виконавчого провадження - з моменту відкриття виконавчого провадження до його закінчення. Після заміни вибулої сторони виконавчого провадження її правонаступником виконавець продовжує виконання виконавчого провадження в порядку, встановленому Законом.
Згідно з п.14 Розділу ІІ Інструкції у разі якщо сторона виконавчого провадження змінила найменування без процедури реорганізації (для юридичної особи) або прізвище, ім'я чи по батькові (для фізичної особи), виконавець за наявності підтвердних документів (про внесення змін до установчих документів, довідки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, довідки органу державної реєстрації актів цивільного стану, копії паспорта) своєю постановою змінює назву сторони виконавчого провадження. Така постанова виконавця приєднується до виконавчого документа при його передачі до іншого органу державної виконавчої служби або приватного виконавця або поверненні його стягувачу чи до суду.
Отже, враховуючи зазначене вище, суд дійшов висновку, що вимога про зобов'язання державного виконавця Волошин О.В. виконати вимоги ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.05.2018 року у справі № 3173вр-18/804 із заміни стягувача у виконавчому провадженні № 53511438 є необґрунтованою, оскільки на час винесення ухвали про заміну стягувача, виконавче провадження № 53511438 було завершено з підстав винесення відповідної постанови від 23.04.2018 року про повернення виконавчого документа стягувачу.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовної заяви.
Відповідно до частини 1 статті 143 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
Відповідно до ч. 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Таким чином, судові витрати, підлягають розподілу між сторонами пропорційно до розміру задоволених позивних вимог.
Керуючись ст. ст. 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
Скасувати постанову державного виконавця Волошин О.В. від 23.04.2018 року «Про повернення виконавчого документа стягувачу у виконавчому провадженні № 53511438.
Визнати протиправною бездіяльність державного виконавця Волошин О.В. із виконання виконавчого напису 24.02.2015 року № 226 виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Голубничої О.В., в межах ВП № 53511438.
Зобов'язати Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області оголости в розшук майно боржника, а саме: транспортний засіб VOLKSWAGEN Caddy, 2013 року випуску: шасі № WV2ZZZ2KZEX072114, двигун № CLC152914, реєстраційний номер АА5412НІ.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області судовий збір у розмірі 1762,00 грн.
Відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Згідно ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.
Статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції, проте, відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.
Суддя (підпис) Рішення не набрало законної сили станом на 04.10.2018 року Суддя З оригіналом згідно Помічник судді В.В. Горбалінський В.В. Горбалінський М.Р. Бузяков