Справа № 1440/1795/18
Суддя: Мороз А. О.
Дата ухвалення: 2018-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Миколаїв.

07 листопада 2018 р.справа № 1440/1795/18
Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Мороза А.О., за участю секретаря судового засідання Кафанової Г.Г.,

позивача: ОСОБА_1,

представника позивача: ОСОБА_2,

представника відповідача: ОСОБА_3,

представника третьої особи 1: ОСОБА_4,

представника третьої особи 2: ОСОБА_5,

у спрощеному позовному провадженні із повідомленням учасників справи у відкритому судовому засіданні розглянув адміністративну справу

за позовомОСОБА_1, пр-т Героїв України, 11, кім. 1102, м. Миколаїв, 54025

до відповідачаМіністерства юстиції України, вул. Архітектора Городецького, 13, м. Київ 1, 01001

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача:третя особа 1: ОСОБА_6 Державної кримінально-виконавчої служби України, вул. Мельникова, 81, м. Київ 50, 04050 третя особа 2: державна установа "Миколаївський слідчий ізолятор", вул. Лагерне поле, 5, м. Миколаїв, 54030

провизнання протиправними і скасування наказів від 18.05.18 р. № 1908/к, від 19.06.18 р. № 2293/к

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (надалі - позивач або ОСОБА_1В.) звернувся із адміністративним позовом до Міністерства юстиції України (надалі - відповідач або Мін'юст), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_6 Державної кримінально-виконавчої служби України (надалі - третя особа 1 або АДКВС України), в якому просить суд визнати протиправними і скасувати наказ від 18 травня 2018 р. № 1908/к, яким позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності та накладено стягнення у виді суворої догани та наказ від 19 червня 2018 р. № 2293/к, яким позивача звільнено з посади начальника державної установи "Миколаївський слідчий ізолятор" та одночасно просить суд поновити його на цій посаді.

За клопотанням відповідача, суд залучив до участі у справі в процесуальному статусі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача державну установу "Миколаївський слідчий ізолятор" (надалі - третя особа 2 або ДУ "МСІ") (т. 2 а. с. 27-31).

На обґрунтування своїх вимог позивач навів такі обставини: з серпня 2012 р. і до 18 травня 2018 р. він займав посаду начальника ДУ "МСІ". У квітні і травні 2018 р. АДКВС України провела два службових розслідування у ДУ "МСІ", за наслідками яких склала висновки, в яких викладені виявлені нею порушення, з наявністю яких позивач не погоджується. На переконання позивача, висновки службових розслідувань є упередженими та необєктивними, так як події, які АДКВС України розцінила як порушення, мали місце під час його відпусток. За наслідками службових розслідувань, спірними наказами, ОСОБА_1 було притягнуто до дисциплінарної відповідальності у виді суворої догани та звільнення з посади, відповідно. Позивач зазначає, що звільнення з посади відбулось під час його тимчасової непрацездатності, що є порушенням трудового законодавства. Крім того, обидва дисциплінарних стягнення, на його думку, непропорційні до ступеня вини. Позивач зазначає, що із оскарженими наказами його було ознайомлено лише на початку липня 2018 р. тобто значно пізніше прийняття самих наказів. Також, позивач вважає, що АДКВС України помилково проводила службові розслідування на підставі Порядку проведення службових розслідувань у Державній кримінально-виконавчій службі України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 12 березня 2015 р. № 356/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19 березня 2015 р. за № 295/26740 (надалі - Порядок проведення службових розслідувань у ДКВС України), тоді як застосуванню підлягала Інструкція про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затверджена наказом МВС України 12 березня 2013 р. № 230 і зареєстрована в Міністерстві юстиції України 2 квітня 2013 р. за № 541/23073 (надалі - Інструкція про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України).

Відповідач адміністративний позов не визнав. У відзиві зазначено, що виявлені під час службових розслідувань системні порушення, свідчать про неналежну організацію роботи ДУ "МСІ" з боку позивача та його неспроможність належним чином виконувати свої обовязки на займаній посаді. Відповідач наголошує, що ОСОБА_1 несе персональну відповідальність за стан виконання вимог законодавства в очолюваній ним установі. Вважає, що при обранні ним видів дисциплінарних стягнень - суворої догани і звільнення позивача з посади, він врахував всі обставини та принцип пропорційності покарання ступеню вини ним дотриманий. Заперечив відповідач і проти доводів позивача про помилкове застосування норм Порядку проведення службових розслідувань у ДКВС України, так як ДУ "МСІ" належить до сфери управління Мін'юсту, відповідно, застосуванню підлягає спеціалізований нормативний акт (т. 1 а. с. 125-133).

Третя особа 1 також заперечила проти задоволення адміністративного позову. У своїх поясненнях АДКВС України вказує, що ОСОБА_1 за своєю посадою несе особисту відповідальність за організацію роботи ДУ "МСІ", а виявлені порушення свідчать про неналежне виконання ним обовязків керівника (т. 1 а. с. 93-107).

Третя особа 2 письмових пояснень до суду не подавала. Її представник в судовому засіданні по суті вимог позивача пояснень не надав.

Позовна заява залишалась без руху, у зв'язку з її невідповідністю вимогам Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) (т. 1 а. с. 52-54).

Одночасно із відкриттям провадження у справі, суд поновив позивачу строк звернення до адміністративного суду (т. 1 а. с. 2-3, 66-68).

В судовому засіданні суд вирішив клопотання відповідача про розгляд справи за правилами загального позовного провадження, відмовивши у задоволенні такого клопотання (т. 2 а. с. 61).

Справа розглянута за правилами спрощеного позовного провадження із повідомленням учасників справи. В судовому засіданні учасники справи та їх представники підтримали свої доводи, викладені в письмових заявах.

Вирішуючи спір, суд враховує наступне.

Відповідно до наказів Державної пенітенціарної служби України та Мін'юсту, з 2 серпня 2012 р. ОСОБА_1 займав посаду начальника ДУ "МСІ" (т. 1 а. с. 16-17).

13 березня 2018 р. АДКВС України направила до Мін'юсту лист, в якому описується факт нападу увязненої особи, яка тримається в ДУ "МСІ", на співробітника АДКВС України (т. 1 а. с. 143-144).

На підставі цього листа, 21 березня 2018 р. наказом Мін'юсту № 978/7 ініційовано проведення службового розслідування, результати якого оформлені Висновком від 19 квітня 2018 р. (далі - Висновок № 1) (т. 1 а. с. 18, 149-160).

У Висновку № 1, середі іншого, зафіксовані такі порушення:

- 8 березня 2018 р., під час позапланового обшуку камерного приміщення співробітниками АДКВС України, у ув'язненого був виявлений мобільний телефон, який він розбив о підлогу задля уникнення відповідальності. В наступному, той же ув'язнений здійснив спробу нападу на співробітника АДКВС України;

- під час вищеописаної події працівники ДУ "МСІ" не вжили жодних заходів для припинення протиправних дій ув'язненого;

- під час обшуків в інших камерах, були вилучені заборонені предмети (мобільні телефони, зарядні пристрої до них, гральні карти, загострені металеві пластини, саморобні шила, алкогольна рідина, карта банківської установи);

- формений одяг працівників ДУ "МСІ" зберігається в місцях, до яких мають доступ ув'язнені.

17 квітня 2018 р. ОСОБА_1 надав АДКВС України письмові пояснення, в яких не заперечив зафіксованих у Висновку № 1 обставин (т. 1 а. с. 145-146).

На підставі Висновку № 1, 18 травня 2018 р. відповідач прийняв наказ № 1908/к "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності" (надалі - Наказ від 18 травня 2018 р.), яким ОСОБА_1 оголошено сувору догану (т. 1 а. с. 148).

У квітні 2018 р. АДКВС України провела повторне службове розслідування у ДУ "МСІ", за результатами якого складено висновок від 23 травня 2018 р. (далі - Висновок № 2) (т. 1 а. с. 169-177).

У Висновку № 2 зафіксовані наступні порушення:

- 8 квітня 2018 р. біля 20 ув'язнених, підбурюванні ОСОБА_7, вибили двері прогулянкових двориків і отримали вільний доступ до частини приміщень ДУ "МСІ" та звільнили ще частину ув'язнених і в загальній кількості 30 осіб почали вживати спиртні напої, висловлюючи погрози в бік адміністрації та працівників. О 18 годині всі ув'язнені самостійно повернулись до своїх камер;

- до цих подій АДКВС України інформувала ДУ "МСІ" про можливість підбурення ОСОБА_7 інших осіб до акцій непокори, але адміністрація ДУ "МСІ" не вжила жодних заходів для запобігання цьому і ізоляції ОСОБА_7 від інших ув'язнених, що надало останньому можливість створити стійке угруповування серед ув'язнених, які тримаються в ДУ "МСІ";

- у двох камерах, в тому числі і у камері де тримався ОСОБА_7, були несправні камерні замки, що надавало можливість вільно пересуватись по режимному корпусу ДУ "МСІ";

- ув'язнені мають можливість вільно користуватись мобільними телефонами;

- у ході обшуків вилучені заборонені предмети (мобільні телефони, SIM картки до них, спиртовмісні напої, колючо-ріжучі предмети, гральні карти, тощо);

- адміністрацією ДУ "МСІ" приховуються факти отримання ув'язненими тілесних ушкоджень;

- у камері ОСОБА_7 виявлено наскрізний отвір до сусідньої камери;

- деякі відеокамери спостереження направлені в стелю.

26 квітня 2018 р. ОСОБА_1 надав АДКВС України письмові пояснення з приводу подій 8 квітня, в яких визнав свою провину у незадовільному стані організації роботи ДУ "МСІ" (т. 1 а. с. 164-165).

19 червня 2018 р. відповідач видав наказ № 2293/к "Про накладення дисциплінарного стягнення та звільнення з посади" (надалі - Наказ від 19 червня 2018 р.), яким ОСОБА_1 звільнено з посади начальника ДУ "МСІ" та зараховано в розпорядження Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Мін'юсту (т. 1 а. с. 167-168).

З приводу доводів позивача про порушення порядку проведення службових розслідувань, слід зазначити наступне.

Так, позивач вважає, що його звільнення відбулось на підставі ст. 77 ч. 1 п. 6 Закону України "Про Національну поліцію", відповідного до якої поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у звязку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України. Пунктом 4 Прикінцевих та Перехідних положень цього Закону визначено, що до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом акти законодавства застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону. Оскільки Дисциплінарний статут Національної поліції на час проведення службових розслідувань не був затверджений, застосуванню підлягав Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ, відповідно, і розслідування повинно було відбуватись за нормами Інструкція про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, тоді як відповідач помилково застосував норми Порядку проведення службових розслідувань у ДКВС України.

Слід відмітити, що позивач не є поліцейським і його звільнення з посади відбувалось не за ст. 77 ч. 1 п. 6 Закону України "Про Національну поліцію", про що свідчить і відсутність посилання на цю норму у Наказі від 19 червня 2018 р.

У відповідності до ст. 13 Закону України "Про Національну поліцію" систему поліції складають: 1) центральний орган управління поліцією; 2) територіальні органи поліції. У складі поліції функціонують: 1) кримінальна поліція; 2) патрульна поліція; 3) органи досудового розслідування; 4) поліція охорони; 5) спеціальна поліція; 6) поліція особливого призначення.

Згідно із п. 1 абз. 2 Положення про Міністерство юстиції України, затверджене постановою Кабінету Міністрів України 2 липня 2014 р. № 228 Мін'юст є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері виконання кримінальних покарань та пробації.

Як визначено п. 1 Положення про ДУ "МСІ", затвердженого наказом Міністра юстиції України 15 грудня 2016 р., третя особа 2 є державною установою, яка входить до складу Державної кримінально-виконавчої служби України. Органом управління ДУ "МСІ" є Мін'юст (т. 1 а. с. 134-142).

На осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби поширюється соціальний захист поліцейських, визначений Законом України "Про Національну поліцію", а також порядок і умови проходження служби, передбачені для поліцейських (ст. 23 ч. 5 Закону України "Про Державну кримінально-виконавчу службу України").

Отже, органи виконання покарань, до яких належить ДУ "МСІ", не входять до складу органів поліції, відповідно, їх працівники не є поліцейськими - на них тільки розповсюджуються умови і порядок проходження служби та соціальний захист поліцейських.

Як передбачено п. 1.1. Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, яку, як вважає позивач, повинна була застосувати третя особа 1 при проведенні службових розслідувань, вона визначає порядок проведення службового розслідування стосовно особи (осіб) рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ у разі надходження до органів та підрозділів внутрішніх справ України, навчальних закладів та науково-дослідних установ системи Міністерства внутрішніх справ України відомостей про вчинення нею (ними) дій, які порушують права і свободи громадян, службову дисципліну, оформлення результатів службового розслідування та прийняття за ними рішення, а також компетенцію структурних підрозділів та посадових осіб органів внутрішніх справ України при його проведенні.

Таким чином, коло осіб на яких розповсюджується сфера застосування Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України - це особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ і вона визначає компетенцію саме органів внутрішніх справ щодо проведення службового розслідування, тоді як службове розслідування відносно позивача проводила АДКВС України.

Підсумовуючи вищевикладене, слід зробити висновок про те, що ДУ "МСІ" входить до сфери управління Мін'юсту і останнє самостійно визначає правове регулювання проведення службових розслідувань в підвідомчих йому установах і таким нормативним актом є Порядок проведення службових розслідувань у ДКВС України, який і був застосований відповідачем.

У відповідності до п. 1 Порядку проведення службових розслідувань у ДКВС України, він визначає підстави для призначення, процедуру та мету проведення службових розслідувань у Державній кримінально-виконавчій службі України; порядок документування й оформлення результатів службових розслідувань, прийняття за ними рішення та їх виконання; компетенцію структурних підрозділів апарату Мін'юсту, його міжрегіональних управлінь з питань виконання кримінальних покарань та пробації, установ виконання покарань, слідчих ізоляторів, уповноважених органів з питань пробації, навчальних закладів та закладів охорони здоров'я, підприємств установ виконання покарань, інших підприємств, установ та організацій, створених для забезпечення виконання завдань Державної кримінально-виконавчої служби України, під час проведення службових розслідувань.

З урахуванням викладеного, суд знаходить вірним застосування норм Порядку проведення службових розслідувань у ДКВС України, а не Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України.

Відповідно до п. 1 розділу VIII Порядку проведення службових розслідувань у ДКВС України, за результатами службового розслідування складається висновок службового розслідування.

Як визначено п. 4 розділу VI Порядку проведення службових розслідувань у ДКВС України, особа рядового чи начальницького складу, стосовно якої проводиться службове розслідування, має право брати участь у службовому розслідуванні, у тому числі давати усні чи письмові пояснення, робити заяви, подавати виконавцю (голові, членам комісії), який (які) проводить (ять) службове розслідування, документи, які мають значення для проведення службового розслідування.

Аналіз цих норм Порядку проведення службових розслідувань у ДКВС України дозволяє зробити висновок про те, що єдиним належним і допустимим засобом фіксації порушень є висновок, складений за результатами службового розслідування. Позивач був наділений правом подати свої зауваження щодо викладених у Висновках № № 1 і 2 обставин порушень, але ним цього зроблено не було, навпаки, під час службових розслідувань ОСОБА_1, у своїх письмових поясненнях, визнав як факти, викладені у висновках, так і свою вину.

Стаття 74 ч. 2 КАС України визначає, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Таким чином, суд знаходить доведеним існування обставин, які зафіксовані у Висновках № № 1 і 2. Пояснення, які надав ОСОБА_1 в судовому засіданні, цих обставин не спростовують.

Досліджуючи питання пропорційності (співмірності) накладених на позивача дисциплінарних стягнень, суд виходить з такого.

Як визначено Положенням про ДУ "МСІ" начальник здійснює керівництво та організовує роботу слідчого ізолятора; персонально відповідає за виконання покладених на слідчий ізолятор завдань і функцій, дотримання штатної та фінансової дисципліни (п. 8 пп. 1); забезпечує постійний контроль за станом оперативної обстановки; здійснює прогнозування та аналізує стан оперативно-службової, фінансово-господарської діяльності слідчого ізолятора, а також розвитку його соціальної сфери; підбиває підсумки діяльності слідчого ізолятора, розглядає матеріали перевірок стану його роботи та вживає відповідних заходів реагування (п. 8 пп. 5); організовує і контролює проведення у слідчому ізоляторі заходів, спрямованих на виконання вимог нормативно-правових актів щодо порядку та умов утримання осіб, узятих під варту, і засуджених; особисто контролює порядок утримання засуджених до довічного позбавлення волі, вироки щодо яких не набрали законної сили, до моменту направлення їх для подальшого відбування покарання (п. 8 пп. 6); організовує і контролює неухильне виконання розпорядку дня для осіб узятих під варту, і засуджених (п. 8 пп. 8); у визначеному порядку здійснює контроль за своєчасним проведенням технічних оглядів, обшуків приміщень, камер, особистих обшуків осіб, узятих під варту, і засуджених, а також огляду території слідчого ізолятора; організовує проведення контрольних обшуків (п. 8 пп. 11); у встановленому нормативно-правовими актами порядку за участю персоналу слідчого ізолятора, який відповідає за стан інженерно-технічних засобів охорони, систематично здійснює огляди їх стану, сигналізації та звязку (п. 8 пп. 12); організовує і забезпечує проведення у слідчому ізоляторі необхідних оперативно-розшукових заходів з метою попередження та виявлення злочинів (п. 8 пп. 14).

Вищенаведені обовязки начальника ДУ "МСІ" характеризуються такими рисами, як системність (систематичність) їх виконання та персоналізація відповідальності за їх невиконання.

Дослідивши характер зафіксованих у Висновках № № 1 і 2 порушень, суд наголошує на тому, що вони мають триваючий характер, не могли виникнути одночасно, їх обсяг та сутність свідчать про неналежне виконання позивачем своїх посадових обовязків на займаній посаді та в цілому про неналежну організацію роботи ДУ "МСІ". По суті, протягом лише одного місяця мали місце дві надзвичайні події - спроба нападу на співробітника АДКВС України, під час якої персонал ДУ "МСІ" не вжив жодних заходів для запобіганню цьому і в наступному відмовився надавати пояснення з приводу цієї події (8 березня) і акція масової непокори увязнених (8 квітня).

Сукупність виявлених порушень вірно оцінена відповідачем як наявність підстав для притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності.

Як вже вказувалось судом вище, на персонал установ виконання покарань розповсюджуються умови і порядок проходження служби поліцейськими. Так як Дисциплінарний статут Національної поліції України, затверджений Законом України 15 березня 2018 р. № 2337-VIII, набрав чинності лише 7 жовтня 2018 р., на час проведення службових розслідувань та притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності (березень-червень 2018 р.), застосуванню підлягав Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України, затверджений Законом України 22 лютого 2006 р. № 3460-IV (далі - Дисциплінарний статут органів ВС України).

У відповідності до ст. 12 Дисциплінарного статуту органів ВС України, на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень:

1) усне зауваження;

2) зауваження;

3) догана;

4) сувора догана;

5) попередження про неповну посадову відповідність;

6) звільнення з посади;

7) пониження в спеціальному званні на один ступінь;

8) звільнення з органів внутрішніх справ.

Як вбачається із змісту наведеної норми, види дисциплінарних стягнень становлять певну систему і перелічені від найменш суворого до найбільш суворого стягнення.

На підставі Висновку № 1, Наказом від 18 травня 2018 р. відповідач наклав на ОСОБА_1 стягнення у виді суворої догани, а на підставі Висновку № 2, Наказом від 19 червня 2018 р. звільнив його з посади начальника ДУ "МСІ".

Стаття 14 ч. 12 Дисциплінарного статуту органів ВС України передбачає, що у разі притягнення до дисциплінарної відповідальності осіб рядового і начальницького складу, які мають дисциплінарне стягнення і знову допустили порушення службової дисципліни, дисциплінарне стягнення, що накладається, має бути більш суворим, ніж попереднє.

Таким чином, в обох випадках відповідач застосував пропорційні види дисциплінарних стягнень, а не найтяжче, як помилково вважає позивач.

В судовому засіданні ОСОБА_1 акцентував увагу суду на те, що у Висновку № 2 (т. 1 а. с. 175) зазначено, що він не має дисциплінарних стягнень, тоді як фактично друге дисциплінарне стягнення у виді звільнення з посади приймалось відповідачем виходячи із наявності попереднього дисциплінарного стягнення - суворої догани. Суд відзначає, що така формальна помилка у Висновку № 2 не може слугувати підставою для скасування спірних наказів, так як є технічною і суті спору не змінює.

Також, не може бути підставою для визнання протиправними і скасування наказів та обставина, що позивача було ознайомлено із обома наказами лише 3 липня 2018 р., тобто значно пізніше їх прийняття відповідачем, так як це не позбавило позивача права на судовий захист і суд поновив йому строк звернення до адміністративного суду.

Окремо суд зазнає з приводу посилань позивача на його звільнення у період тимчасової непрацездатності.

На підтвердження цих обставин, ОСОБА_1 надав листки непрацездатності, з яких слідує, що він перебував на лікарняному у період з 13 березня до 13 квітня 2018 р., а також з 19 до 27 червня 2018 р. (т. 1 а. с. 42-45).

Стаття 40 ч. 4 Кодексу законів про працю України визначає, що не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності (крім звільнення за пунктом 5 цієї статті), а також у період перебування працівника у відпустці. Це правило не поширюється на випадок повної ліквідації підприємства, установи, організації.

Дана стаття містить заборону на звільнення під час лікарняного, при цьому під звільненням слід розуміти припинення трудових правовідносин. У той же час, позивач не був звільнений із припиненням трудових правовідносин - його було звільнено тільки з посади начальника ДУ "МСІ". При цьому, за ст. 12 Дисциплінарного статуту органів ВС України звільнення з посади і звільнення з органів внутрішніх справ - це два різних види дисциплінарних стягнень.

Таким чином, звільнення позивача з займаної посади під час лікарняного не є порушенням з боку відповідача.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про безпідставність позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 2, 19, 139, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 (пр-т Героїв України, 11, кім. 1102, м. Миколаїв, 54025, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) до Міністерства юстиції України (вул. Архітектора Городецького, 13, м. Київ 1, 01001, ) треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_6 Державної кримінально-виконавчої служби України (вул. Мельникова, 81, м. Київ 50, 04050, ), державна установа "Миколаївський слідчий ізолятор" (вул. Лагерне поле, 5, м. Миколаїв, 54030, ) про визнання протиправними і скасування наказу від 18 травня 2018 р. № 1908/к "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності", наказу від 19 червня 2018 р. № 2293/к "Про накладення дисциплінарного стягнення та звільнення з посади", відмовити.

2. Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Апеляційна скарга може бути подана до П'ятого апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя А. О. Мороз