Справа № 810/207/18
Суддя: Мельничук Володимир Петрович
Дата ухвалення: 2018-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 810/207/18 Головуючий у І інстанції - Харченко С.В.
Суддя-доповідач - Мельничук В.П.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 листопада 2018 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого-судді: Мельничука В.П.

суддів: Ісаєнко Ю.А., Лічевецького І.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі суду апеляційну скаргу Кагарлицького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 25 липня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Кагарлицького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_2 звернулась до Київського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Кагарлицького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області, в якому просила визнати протиправним рішення Відповідача, викладеного у формі листа від 20.12.2017 року № 1753; зобов'язати відповідача, починаючи з 05.12.2017 року, призначити Позивачу як матері інваліда з дитинства дострокову пенсію за віком відповідно до статті 17 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року № 1788-XII та пункту 3 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-IV.

В обґрунтування позовних вимог Позивач посилається на те, що вона як особа, яка є матір'ю інваліда з дитинства, відповідно до абзацу 4 пункту 3 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-IV має право на призначення дострокової пенсії за віком.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 25 липня 2018 року адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправним рішення Кагарлицького об'єднаного управління Пенсійного

фонду України Київської області, викладене у формі листа від 20.12.2017 року № 1753.

Зобов'язано Кагарлицьке об'єднане управління Пенсійного фонду України Київської області призначити з 05.12.2017 року ОСОБА_2 як матері інваліда з дитинства дострокову пенсію за віком.

Не погоджуючись з вищезазначеним судовим рішенням, Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити Позивачу в задоволенні адміністративного позову повністю.

В апеляційній скарзі Кагарлицьке об'єднане управління Пенсійного фонду України Київської області не погоджується з рішенням суду першої інстанції, та посилається на порушення судом першої інстанції норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи по суті.

Зокрема, Відповідач зазначає, що так як ОСОБА_3 було визнано інвалідом з дитинства вперше у віці 12 років, то Позивачу необхідно надати висновок лікарсько-консультативної комісії або МСЕК про те, що він мав медичні показання для визнання його дитиною-інвалідом до досягнення шестирічного віку.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, згідно з п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, яким передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справ матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, ОСОБА_2 є матір'ю ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження від 24.01.1987 серії НОМЕР_1 (а.с. 13).

25 грудня 1993 року Київською обласною державною адміністрацією ОСОБА_3 видано посвідчення дитини, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи, серії НОМЕР_2 (а.с. 14).

12 лютого 1999 року ОСОБА_3 визнано інвалідом з дитинства в результаті Чорнобильської катастрофи у віці до 16 років, що підтверджується медичним висновком обласної спеціалізованої лікарсько-консультативної комісії № 7 Поліклінічного відділення Київської обласної лікарні № 2 (а.с. 13а).

05 грудня 2017 року Позивач звернувся до Кагарлицького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області із заявою про призначення їй як матері інваліда з дитинства дострокової пенсії за віком.

Рішенням від 20 грудня 2017 № 1753 Кагарлицьке об'єднане управління Пенсійного фонду України Київської області відмовило ОСОБА_2 у призначенні дострокової пенсії за віком, посилаючись на неподання нею документів на підтвердження наявності у її сина - ОСОБА_3 - медичних показань для визнання його дитиною-інвалідом до досягнення ним шестирічного віку, зокрема, висновку лікарсько-консультативної комісії.

Факт досягнення Позивачем на час звернення із заявою про призначення пенсії 50-річного віку та наявність у неї стажу роботи не менше 15 років Кагарлицьким об'єднаним управління Пенсійного фонду України Київської області не спростовуються.

Задовольняючи адміністративний позов суд першої інстанції виходив з того, що наданими Позивачем документами підтверджується, що інвалідність сина настала у 12 - річному віці, а страховий стаж Позивача є достатнім для призначення дострокової пенсії.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції та вважає його обґрунтованим з огляду на таке.

Так, спірні правовідносини регулюються Законами України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та «Про пенсійне забезпечення».

Пунктом 3 Розділу XV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» ( далі - Закон № 1058-ІУ) передбачено, що матері інвалідів з дитинства, які виховали їх до цього віку, мають право на призначення дострокової пенсії за віком після досягнення 50 років та за наявності не менше 15 років страхового стажу. При цьому до числа інвалідів з дитинства належать також діти-інваліди віком до 16 років.

Частиною першою статті 45 Закону № 1058-IV передбачено, що пенсія призначається з дня звернення за пенсією.

Аналізуючи наведені вище норми суд першої інстанції дійшов висновку, що обов'язковими умовами, за наявності яких у жінки, яка є матір'ю інваліда з дитинства, з'являється право на призначення дострокової пенсії є: 1) досягнення жінкою 50 років; 2) наявність у неї стажу роботи не менше 15 років.

При цьому, в силу приписів пункту 2.17 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (далі - Порядок № 22-1), при призначенні пенсій жінкам, які народили п'ятеро або більше дітей і виховали їх до шестирічного віку, матерям інвалідів з дитинства, які виховали їх до шестирічного віку, а також, у разі відсутності матері або за її згодою, чоловікам, які здійснювали виховання п'ятьох або більше дітей чи дитини-інваліда, факт народження дитини встановлюється на підставі свідоцтва про народження, а її виховання до зазначеного віку - на підставі свідоцтва про народження чи паспорта дитини. У разі смерті дитини подається свідоцтво про смерть.

Згідно з п. 2.18 Порядку № 22-1 визнання особи інвалідом з дитинства або дитиною-інвалідом засвідчується випискою з акта огляду в МСЕК, медичним висновком закладів охорони здоров'я, посвідченням одержувача допомоги, довідкою органу, що призначає допомогу, про період призначення допомоги.

У разі якщо дитина визнана дитиною-інвалідом після досягнення шестирічного віку або інвалідом з дитинства після досягнення вісімнадцятирічного віку, надається відповідно висновок лікарсько-консультаційної комісії про те, що вона мала медичні показання для визнання її дитиною-інвалідом до досягнення шестирічного віку, та/або висновок МСЕК про можливість настання інвалідності до досягнення особою 18-ти років (висновок про час настання інвалідності).

Аналізуючи наведені вище норми, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що чинним законодавством розмежовані поняття інваліда з дитинства та дитини-інваліда.

При цьому, положеннями Порядку № 22-1 необхідність подання висновку лікарсько-консультаційної комісії передбачено для тих інвалідів з дитинства, які визнані такими після досягнення ними вісімнадцятирічного віку.

Так, мати інваліда з дитинства має право на призначення дострокової пенсії за віком у тому разі, якщо дитина, яку вона виховує, визнана інвалідом з дитинства до досягнення нею вісімнадцятирічного віку.

Якщо дитина визнана інвалідом з дитинства після досягнення нею вісімнадцятирічного віку, мати цієї дитини має право на отримання зазначеної пенсії лише у разі наявності відповідного висновку лікарсько-консультаційної комісії про те, що ця дитина мала медичні показання для визнання її дитиною-інвалідом до досягнення шестирічного віку та/або висновок МСЕК про можливість настання інвалідності до досягнення вказаною особою 18-ти років.

Судом першої інстанції встановлено, що на день звернення Позивача до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення дострокової пенсії за віком ОСОБА_2 досягла 50 років та мала загальний стаж роботи понад 15 років.

Вказані обставин відповідачем не заперечуються.

Крім того, син Позивача - ОСОБА_3 - визнаний інвалідом з дитинства у 12-річному віці, тобто до досягнення вісімнадцятирічного віку, що підтверджується інформацією, наведеною в медичному висновку обласної спеціалізованої лікарсько-консультативної комісії № 7 Поліклінічного відділення Київської обласної лікарні № 2.

Також, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що вимога територіального органу Пенсійного фонду України про необхідність подання Позивачем висновку лікарсько-консультаційної комісії про те, що її син мав медичні показання для визнання його дитиною-інвалідом до досягнення шестирічного віку, є необґрунтованою, оскільки стосується не категорії інвалідів з дитинства, яким був визнаний син Позивача, а іншої категорії - дітей-інвалідів.

Ураховуючи, що син Позивача визнаний інвалідом з дитинства, мав медичні показання для визнання його інвалідом дитинства до 18-річного віку, а Позивач досягла 50 років, тому правильними є висновок суду першої інстанції, що ОСОБА_2 має право на призначення дострокової пенсії, з чим погоджується і колегія суддів.

Аналогічний правовий висновок висловлений Верховним Судом у постанові від 31 липня 2018 року у справі № 501/2838/16-а (№ К/9901/23238/18).

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Зі змісту ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно та всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розглянувши доводи Відповідача, викладені в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 308, 310, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Кагарлицького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 25 липня 2018 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий-суддя: В.П. Мельничук

Судді: Ю.А. Ісаєнко

І.О. Лічевецький