Справа № 0440/6193/18
Суддя: Сліпець Надія Євгенівна
Дата ухвалення: 2018-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 листопада 2018 року Справа № 0440/6193/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Сліпець Н.Є.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій та рішень протиправними, зобов`язання вчинити певні дії, -
15.08.2018 року ОСОБА_2 (далі - позивач) звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі - відповідач), в якому просить:
- визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови в призначенні ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, пенсії за вислугою років на підставі п. "е" ст. 55 та ст. 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення" за №1788-ХІІ від 05.11.1991 року, -протиправними;
- визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про відмову в призначенні пенсії за вислугою років ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, яке оформлене протоколом №1099 від 23.07.2018 року;
- зарахувати до стажу, що дає право на призначення пенсії за вислугою років на підставі п. "е" ст. 55 та ст. 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення" за №1788-ХІІ від 05.11.1991 року, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, періоди роботи: з 01.08.1996 року по 19.08.1999 року, 3 роки 19 днів, лікарем-дерматовенерологом поліклініки в Криворізькій 5-тій міській лікарні; з 20.08.1999 року по 31.12.2003 року включно, 4 роки 4 місяці 11 днів, лікарем дерматовенерологом дитячим дерматологічного кабінету поліклінічного відділення Криворізької дитячої міської лікарні № 4, яка на теперішній час перейменована внаслідок реорганізації в КЗ "Криворізька міська дитяча лікарня № 4" Криворізької міської ради, у подвійному розмірі, відповідно до ст. 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення" за №1788-ХІІ від 05.11.1991 року;
- зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, від 11.07.2018 року про призначення пенсії за вислугою років на підставі п. "е" ст. 55 та ст. 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення" за №1788-ХІІ від 05.11.1991 року, з врахуванням до стажу для призначення такої пенсії періоду роботи з 01.08.1996 року по 31.12.2003 року включно на посадах лікаря-дерматовенеролога та лікаря-дерматовенеролога дитячого у подвійному розмірі, відповідно до ст. 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення" за №1788-ХІІ від 05.11.1991 року.
20.08.2018 року ухвалою судді Дніпропетровського окружного адміністративного суду Павловського Д.П. було відкрито спрощене позовне провадження у адміністративній справі №0440/6193/18 (а.с. 2-3).
16.10.2018 року розпорядженням в.о. керівника апарату Дніпропетровського окружного адміністративного суду №2677д було призначено повторний автоматизований розподіл справи, за результатами якого справу передано судді Сліпець Н.Є. (а.с. 70,71).
17.10.2018 року ухвалою судді Дніпропетровського окружного адміністративного суду Сліпець Н.Є. було прийнято до свого провадження адміністративну справу №0440/6193/18 та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами на 08.11.2018 року та зобов'язано відповідача надати суду відзив на позов та докази в його обґрунтування, а також копію пенсійної справи позивача(а.с. 72).
01.10.2018 року представником відповідача було подано письмовий відзив на позов, у якому представник відповідача в задоволенні позовних вимог просив відмовити в повному обсязі, посилаючись на те, заява позивача про призначення пенсії, подана 11.07.2018 року, не відповідала вимогам ст. 7 Закону України «Про пенсійне забезпечення», якою передбачено, що пенсії за вислугу років призначаються при залишенні роботи, яка дає право на цю пенсію, однак відповідно до записів трудової книжки, позивача 20.08.1999 року було прийнято на посаду лікаря дерматовенеролога дитячого дерматовенерологічного кабінету поліклінічного відділення в Криворізькій дитячій лікарні №4, де позивач працює і по теперішній час. Крім того, на момент звернення із заявою про призначення пенсії, позивачу виповнилось 48 повних років, спеціальний стаж працівника охорони здоров'я становив 23 роки 10 місяців 1 день, а тому позивач не має права на призначення пенсії відповідно до приписів ст.ст. 51, 52, 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Також, представник відповідача зазначив, що зарахування періодів роботи з 01.08.1996 року по 19.08.1999 рік - лікарем дерматовенерологом поліклініки та з 20.08.1999 року по 31.12.2003 рік - лікарем дерматовенерологом дитячим у подвійному розмірі є неможливим, оскільки довідкою, виданою КЗ «Криворізька міська дитяча лікарня №4» Дніпропетровської обласної ради від 27.09.2017 року №1679, не підтверджено стаж роботи, який зараховується в подвійному розмірі відповідно до ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
08.10.2018 року позивачем було надано до суду відповідь на відзив відповідача, у якому зазначено, що посилання відповідача на довідку, видану КЗ «Криворізька міська дитяча лікарня №4» Дніпропетровської обласної ради від 27.09.2017 року №1679, як на підставу щодо не зарахування спірного періоду роботи у подвійному розмірі, є необґрунтованими та такими, що суперечать приписам ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», відповідно до якої основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України. На думку позивача, записи у трудовій книжці не є суперечливими та підтверджують наявність стажу, який підлягає зарахуванню у подвійному розмірі.
Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 263 Кодексу адміністративного судочинства України, оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг, суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 263 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що справи, визначені частиною першою цієї статті, суд розглядає у строк не більше тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.
Згідно ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи, або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову, виходячи з наступного.
Як вбачається з наявної у матеріалах справи копії трудової книжки ОСОБА_2:
- з 01.08.1994 року по 31.07.1996 року працювала на посаді лікаря-інтерна Стоматологічної поліклініки №7 м. Кривого Рогу;
- з 01.08.1996 року по 19.08.1999 року працювала на посаді лікаря дермато-венеролога поліклініки Криворізької 5-ї міської лікарні;
- з 20.08.1999 року прийнята на посаду лікаря дитячого дерматовенерологічного кабінету клінічного відділення на підставі наказу Міністерства охорони здоров'я №114 від 22.06.1995 року (а.с. 17-19).
Як встановлено в ході судового розгляду справи, 11.07.2018 року позивач звернулась із заявою про призначення пенсії за вислугу років, що підтверджується копією відповідної заяви наявної у матеріалах справи.
Проте, рішенням Саксаганського відділу обслуговування громадян (сервісний центр) Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №К-258 від 07.07.2018 року позивачу було відмовлено у призначенні пенсії, оскільки на момент подачі відповідної заяви позивач працювала на посаді лікаря-дерматовенеролога дитячого, що суперечить вимогам ст. 7 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Крім того, посилаючись на довідку, видану КЗ «Криворізька міська дитяча лікарня №4» від 27.09.2017 року №1679, відповідач відмовив у зарахуванні стажу роботи в період з 01.08.1996 року по 19.08.1999 року та з 20.08.1999 року по 31.12.2003 року у подвійному розмірі, оскільки посада, яку обіймає позивач не дає такого права (а.с. 42-45).
Отже, спір між сторонами виник стосовно не зарахуванням органом Пенсійного фонду України стажу роботи позивача в період з 01.08.1996 року по 19.08.1999 року та з 20.08.1999 року по 31.12.2003 року у подвійному розмірі відповідно до вимог п. "е" ст. 55 та ст. 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення".
Спірні правовідносини регулюються положеннями Закону України «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон №1788-ХІІ).
Відповідно до ст. 7 Закону України «Про пенсійне забезпечення» звернення за призначенням пенсії може здійснюватися у будь-який час після виникнення права на пенсію.
При цьому пенсії за віком і по інвалідності призначаються незалежно від того, припинено роботу на час звернення за пенсією чи вона продовжується. Пенсії за вислугу років призначаються при залишенні роботи, яка дає право на цю пенсію.
За приписами п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров'я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015 - не менше 25 років та після цієї дати, зокрема: з 1 квітня 2017 року по 31 березня 2018 року - не менше 26 років 6 місяців.
Статтею 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» зазначено пільги по обчисленню стажу за роботу в деяких медичних закладах, а саме: робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров'я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров'я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров'я, а також у закладах з надання психіатричної допомоги зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.
Згідно статті 7 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» лікування хворих на інфекційні хвороби може проводитися в акредитованих у встановленому законодавством порядку державних і комунальних спеціалізованих закладах (відділеннях) охорони здоров'я та клініках наукових установ, а також в акредитованих закладах охорони здоров'я, заснованих у встановленому законодавством порядку на приватній формі власності.
У відповідності до наказу Міністерства охорони здоров'я України «Про затвердження Переліку особливо небезпечних, небезпечних інфекційних та паразитарних хвороб людини і носійства збудників цих хвороб» від 19 липня 1995 року № 133 сифіліс, гонорея, трихофітія, мікроспорія, фавус відносяться до небезпечних інфекційних хвороб; короста та демодикоз - до групи акарози, паразитарних хвороб.
Зазначене також узгоджується і змістом листа Міністерства охорони здоров'я України №10.03.68/286 від 15.02.2006 року, яким було надано роз'яснення щодо зарахування стажу роботи медичних працівників шкірно-венерологічних диспансерів у подвійному розмірі, як за роботу в інфекційному закладі згідно із ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та зазначено, що робота медичних працівників у шкірно-венерологічних диспансерах, відділеннях, кабінетах, палатах, які працюють з хворими повинна зараховуватись до стажу роботи у подвійному розмірі.
Аналізуючи вищезазначені положення законодавства, суд дійшов висновку, що підставами для призначенні пенсії за вислугу років із зарахуванням стажу у подвійному розмірі для працівників медичних закладах є:
- залишення роботи, яка дає право на цю пенсію;
- досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015 - не менше 25 років та після цієї дати, зокрема: з 1 квітня 2017 року по 31 березня 2018 року - не менше 26 років 6 місяців;
- робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров'я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров'я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров'я, а також у закладах з надання психіатричної допомоги.
Згідно зі статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Вказана вище норма Закону України «Про пенсійне забезпечення» кореспондується із положеннями Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (далі - Порядок №637), відповідного до яких основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. Пунктом трудової книжки або відповідних записів у ній у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.
Пунктом 20 Порядку №637 визначено, що у разі коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу необхідно надавати уточнюючі довідки.
Із матеріалів адміністративної справи, зокрема копії трудової книжки позивача та довідок №1817 від 30.12.2015 року, №7 від 19.01.2016 року, №6 від 20.01.2016 року, №1856 від 30.10.2017 року, №1857 від 30.10.2017 року, №263 від 14.02.2018 року, вбачається, що:
- з 01.08.1994 року по 31.07.1996 року працювала на посаді лікаря-інтерна Стоматологічної поліклініки №7 м. Кривого Рогу;
- з 01.08.1996 року по 19.08.1999 року працювала на посаді лікаря дермато-венеролога поліклініки Криворізької 5-ї міської лікарні;
- з 20.08.1999 року прийнята на посаду лікаря дитячого дерматовенерологічного кабінету клінічного відділення.
Отже, загальний стаж роботи позивача станом на 11.10.2017 року складає 23 роки 1 місяць 12 днів, дані обставини також не заперечувались і відповідачем.
Як вбачається із змісту інформаційної довідки, наданої на адвокатський запит, №1679 від 27.09.2017 року, наданої Комунальним закладом «Криворізька дитяча лікарня №4» Дніпропетровської обласної ради, згідно посадової інструкції позивач надавала консультативну допомогу хворим дітям з коростою, грибковими хворобами, демодекозами (а.с. 33-34).
Таким чином, посада, на якій працювала ОСОБА_2 у періоди, щодо яких виник спір, дає право позивачу на зарахування стажу роботи у подвійному розмірі відповідно до ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
Відповідно до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.
Частина 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.
В той же час, і ч. 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України покладено обов'язок на позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги та заперечення.
Надаючи оцінку рішенню відповідача №К-258 від 27.07.2018 року, яким було відмовлено позивачу у призначенні пенсії за вислугу років, суд вважай його невмотивованим та таким, що суперечить обставинам, встановленим в ході судового розгляду справи. Зокрема із змісту рішення не вбачається, у зв'язку з чим у відповідача виникли сумніви щодо записів у трудовій книжці позивача, при цьому відповідачем не було здійснено жодних дій, передбачених Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", направлених на усунення таких сумнівів.
Крім того, є безпідставними аргументи представника відповідача щодо наявності сумнівів у записах трудової книжки позивача, оскільки будь-які суперечності, виправлення або скасовані записи відсутні, трудова книжка оформлена відповідно до вимог чинного законодавства.
Посилання представника відповідача на довідку №1679 від 27.09.2017 року, надану Комунальним закладом «Криворізька дитяча лікарня №4» Дніпропетровської обласної ради, в якій зазначено, що робота в дерматовенерологічному кабінеті поліклініки не зараховується до стажу роботи в подвійному розмірі, як на підставу для відмови у зарахуванні стажу, є необґрунтованими та такими, що суперечать вимогам вищенаведених приписів законодавства, а також спростовуються встановленими обставинами у справі і доказами, наявними у матеріалах справи.
Водночас, не підлягають задоволенню вимоги позивача в частині визнання дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови в призначенні пенсії за вислугу років та визнанні протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про відмову в призначенні пенсії за вислугою років, оскільки позивачем в порушення вимог ст. 7 Закону України «Про пенсійне забезпечення» подано заяву про призначення пенсії за вислугу років до звільнення з роботи.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, суд виходить із того, що При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб'єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
Оцінуючи усі докази, які були досліджені судом у їх сукупності, суд дійшов висновку, що відповідачем протиправно не зараховано спірні періоди роботи позивача у подвійному розмірі, тому адміністративний позов ОСОБА_2 в частині зобов'язання зарахування стажу роботи з 01.08.1996 року по 19.08.1999 року та з 20.08.1999 року по 31.12.2003 року підлягає задоволенню, при цьому, підстави для задоволення іншої частини позовних вимог - відсутні.
Керуючись ст.ст. 2-10, 11, 12, 47, 72-77, 94, 122, 132, 139, 193, 241-246, 250, 251, 257-263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій та рішень протиправними, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.
Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до стажу, що дає право на призначення пенсії за вислугою років на підставі п. "е" ст. 55 та ст. 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення" за №1788-ХІІ від 05.11.1991 року, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, періоди роботи: з 01.08.1996 року по 19.08.1999 року, 3 роки 19 днів, лікарем-дерматовенерологом поліклініки в Криворізькій 5-тій міській лікарні; з 20.08.1999 року по 31.12.2003 року включно, 4 роки 4 місяці 11 днів, лікарем дерматовенерологом дитячим дерматологічного кабінету поліклінічного відділення Криворізької дитячої міської лікарні № 4, яка на теперішній час перейменована внаслідок реорганізації в КЗ "Криворізька міська дитяча лікарня № 4" Криворізької міської ради, у подвійному розмірі, відповідно до ст. 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення" за №1788-ХІІ від 05.11.1991 року;
Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, від 11.07.2018 року про призначення пенсії за вислугою років на підставі п. "е" ст. 55 та ст. 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення" за №1788-ХІІ від 05.11.1991 року, з врахуванням до стажу для призначення такої пенсії періоду роботи з 01.08.1996 року по 31.12.2003 року включно на посадах лікаря-дерматовенеролога та лікаря-дерматовенеролога дитячого у подвійному розмірі, відповідно до ст. 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення" за №1788-ХІІ від 05.11.1991 року.
В іншій частині позовних вимог - відмовити.
Стягнути на користь ОСОБА_2 (рнокпп НОМЕР_1) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області сплачені позивачем судові витрати, пов'язані зі сплатою судового збору у розмірі 352,40 грн.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.Є. Сліпець