Справа № 826/18258/13-а
Суддя: Юрченко В.П.
Дата ухвалення: 2018-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

07 листопада 2018 року

Київ

справа №826/18258/13-а

адміністративне провадження №К/9901/1867/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача - Юрченко В.П., суддів - Васильєвої І.А., Пасічник С.С., розглянувши у попередньому судовому засіданні
касаційну скаргуТовариства з обмеженою відповідальністю «Арсенал-Центр»
на постановуОкружного адміністративного суду міста Києва від 13 січня 2014 року (суддя:О.А. Кармазін)
та ухвалуКиївського апеляційного адміністративного суду від 17 червня 2014 року (колегія у складі суддів: Я.Б. Глущенко, О.Є. Пилипенко, О.М. Романчук)
у справі№826/18258/13-а
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Арсенал-Центр»
доКиївської міжрегіональної митниці,
Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві
проскасування рішення про коригування митної вартості імпортованих товарів та стягнення надмірно сплачених коштів,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Арсенал-Центр» (далі - Товариство) звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва із позовом до Київської міжрегіональної митниці (далі - Митниця), Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві про скасування рішення про коригування митної вартості товарів від 30 липня 2013 року № 100260000/2013/200480/2 та стягнення надмірно сплачений коштів у розмірі 441 076,44 грн.

Позов обґрунтовано тим, що позивач надав повний пакет документів, необхідний для митного оформлення товару за першим методом визначення митної вартості. На вимогу митниці додатково направив експертний висновок, прайс-лист, розрахунок ціни, виписку з бухгалтерської документації, платіжні документи, довідкову інформацію. Однак відповідачем прийнято спірне рішення, в якому митна вартість визначена за резервним методом.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 січня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 17 червня 2014 року, у задоволенні позову відмовлено у повному обсязі.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позову, з чим погодилась колегія суддів апеляційного суду, виходив з того, що декларант не надав усі додатково витребувані митним органом документи, тому митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) через наявність розбіжностей та відсутність певних відомостей щодо складових митної вартості. Попередні методи не застосовані у зв'язку з відсутністю цінової інформації на ідентичні та подібні товари, а також через відсутність основи для віднімання (додавання) вартості.

Не погоджуючись з рішеннями суду першої та апеляційної інстанцій, позивач подав касаційну скаргу, в якій просить їх скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі. Скарга мотивована тим, що позивачем не були понесені витрати на страхування, а відтак вони не підлягають підтвердженню, оскільки умови поставки CIF залишають обов'язок страхування вантажу за продавцем і передбачають додаткове покриття від кінцевого продавця.

Відзив або заперечення на касаційну скаргу не надходили, що не перешкоджає її розгляду по суті.

Судами встановлено, що 01 лютого 2010 року між Товариством та фірмою "WINSIO HOLDING LIMITED" (Кіпр) укладено зовнішньоекономічний договір №WS-2010, предметом якого була поставка іноземною компанією позивачу сталі алюмо/оцинкованої в рулонах і сталі алюмо/оцинкованої в рулонах з полімерним покриттям в номенклатурі, кількості і по цінам, вказаним в додатках, які являються невід'ємною частиною договору.

З метою здійснення митного оформлення товару, ввезеного на підставі вказаного договору, позивачем 29 липня 2013 року подана митна декларація, якою задекларовано імпорт сталі (прокату) оцинкованої з полімерним покриттям, листової в рулонах (987,110 тонн) марки DX51D (Z220), виробництва «Posco Coaed & tag1 Steel Co., LTD» (Південна Корея), торговельної марки Posco C&C, в асортименті. Поставка здійснювалась за непрямим контрактом за посередництвом фірми «WINSIO HOLDING LIMITED» (Кіпр).

Під час митного контролю у посадових осіб Митниці виникли сумніви стосовно заявленої позивачем митної вартості задекларованих товарів, у зв'язку із виявленими розбіжностями у наданих для митного оформлення документами, внаслідок чого, декларанту запропоновано надати додаткові документи на підтвердження складових митної вартості: висновок про якісні та вартісні характеристики товару, підготовленого спеціалізованою експертною організацією, інформацію біржових організацій про вартість сировини (гарячекатаний рулон) з урахуванням дати калькуляції.

На вимогу митного органу позивач надав експертний висновок ДП «Держзовнішінформ» від 30 липня 2013 року №9/364.

За результатами розгляду поданих Товариством документів Митниця прийняла рішення, застосувавши резервний метод визначення митної вартості товару, та картку відмову, з приводу правомірності якого виник спір, з тих підстав, що у наданих декларантом до митного оформлення документах для підтвердження митної вартості містяться розбіжності.

Такі висновки Митниці обґрунтовані тим, що: 1) відповідно до п. 5.1 зовнішньоекономічного договору, укладеного між позивачем та "WINSIO HOLDING LIMITED" (Кіпр) (які є пов'язаними між собою особами - іноземна фірма є одним із засновників ТОВ «Арсенал-Центр») визначено умови поставки CIF Іллічівськ (вартість, страхування, фрахт), тоді як в п.1.2 договору ціна товару включає вартість упаковки та маркування (щодо відокремлення складових); 2) в сертифікаті страхування вантажу зазначено номери інвойсів №№ , , а до митного оформлення декларантом надано проформи-інвойси відправника DAEWOO INTERNATIONAL CORPORATION № на суму 794653,50 доларів США та № на суму 425161 доларів США.

У наданому експертному висновку ДП «Держзовнішінформ» від 30 липня 2013 року №9/364 не наведено конкретних джерел інформації, які були використані під час здійснення експертного аналізу кон'юнктури світового та українського внутрішнього ринку плоского оцинкованого прокату.

Переглянувши судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевіривши повноту встановлення судовими інстанціями фактичних обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального та процесуального права, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги, виходячи з наступного.

Відповідно до частини першої статті 53 Митного кодексу України (далі - МК України) у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Згідно із ч. 2 ст. 53 МК документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У той же час, відповідно до ч. 3 ст. 53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Відповідно до частини першої статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов'язковою, оскільки з цією обставиною закон пов'язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Згідно з положеннями статті 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Частиною другою статті 57 МК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Відповідно до частини першої статті 58 МК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні;м б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; 4) покупець і продавець не пов'язані між собою особи або хоч і пов'язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

Частиною другою статті 58 МК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні.

Відповідно до частини третьої статті 58 МК України у разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, посадовими особами митного органу виявлено розбіжності в умовах зовнішньоекономічного договору щодо здійснення витрат сторонами зі страхування вантажу, зазначені розбіжності не було усунуто позивачем під час консультацій при митному оформленні та не доведено правильність визначення митної вартості під час розгляду справи в суді.

Наведені в касаційній скарги доводи щодо помилковості висновків судів попередніх інстанцій у цій справі фактично зводяться до правової переоцінки обставин у справі та дослідження доказів, які були предметом оцінки судами у ході розгляду справи. Таким чином, враховуючи встановлені обставини з дослідженням в судовому процесі доказів на їх підтвердження, суди дійшли правильного висновку про правомірність рішення Митниці про коригування митної вартості товарів.

Суд касаційної інстанції визнає, що суд першої та апеляційної інстанції не допустили неправильного застосування норм матеріального та процесуального права при вирішенні даної справи та вважає, що суди повно встановив обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, та надали їм правову оцінку на підставі норм закону, що підлягали застосуванню до даних правовідносин.

На підставі викладеного, керуючись статтями 341, 343, 349, 350 Кодексу адміністративного судочинства України,

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Арсенал-Центр» залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 січня 2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 17 червня 2014 року - без змін.

2. Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

………………….

………………….

………………….

В.П. Юрченко
І.А. Васильєва
С.С. Пасічник
Судді Верховного Суду