Справа № 0240/3466/18-а
Суддя: Жданкіна Наталія Володимирівна
Дата ухвалення: 2018-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

05 листопада 2018 р. Справа № 0240/3466/18-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Жданкіної Наталії Володимирівни, розглянувши в письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Бершадського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,

в с т а н о в и в :

До Вінницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом звернувся ОСОБА_2 (далі - позивач) до Бершадського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області (далі - відповідач, Бершадське ОУПФУ Вінницької області) про визнання дій протиправними та зобов'язання здійснити перерахунок.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що працює в органах прокуратури більше десяти років та на даний час перебуває на посаді прокурора Ладижинського відділу Бершадської місцевої прокуратури Вінницької області. Окрім того, позивач зазначив, що він є інвалідом другої групи безстроково.

На час призначення ОСОБА_1 пенсії діяла ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" в редакції від 22.01.2014, тобто на час набуття права на призначення пенсії, згідно якої пенсія прокурорам і слідчим призначається в розмірі 80 % від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 01.01.2011 страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.

29 вересня 2018 року позивач звернувся до відповідача із заявою в якій просив внести зміни до Рішення Бершадського ОУПФУ Вінницької області від 01.11.2017 за №69 у відповідності до вимог Закону України "Про прокуратуру" в редакції від 22.01.2014 та призначити йому пенсію згідно вимог Закону України "Про прокуратуру" в редакції від 22.01.2014, взявши до уваги середньомісячний заробіток в сумі 25453,76 грн. та донарахувати суму невиплаченої пенсії з жовтня 2017.

Листом від 19.09.2018 за №4414/09-39/02-3 відповідач відмовив у внесенні відповідних змін до Рішення Бершадського ОУПФУ Вінницької області від 01.11.2017 за №69, посилаючись на те, що саме ст. 86 Закону України "Про прокуратуру" (№1697-VII від 14.10.2014) врегульовано питання пенсійного забезпечення працівників прокуратури. При цьому умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури згідно п. 20 вказаної статті визначаються Кабінетом Міністрів України. Однак на даний час відповідне рішення не прийнято.

На думку позивача така відмова щодо внесення зміни до Рішення Бершадського ОУПФУ Вінницької області від 01.11.2017 за №69 у відповідності до вимог Закону України "Про прокуратуру" в редакції від 22.01.2014 є протиправною.

Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 05 жовтня 2018 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому проваджені) в порядку статті 263 КАС України.

31 жовтня 2018 року на адресу суду від Бершадського ОУПФУ Вінницької області надійшов відзив на адміністративний позов, в якому відповідач просив в задоволенні адміністративного позову відмовити повністю. Зокрема зазначив, що ОСОБА_1 з 21 листопада 2002 року перебуває на обліку в Управлінні та отримував пенсію обчислену відповідно до Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування". Відповідно до заяви позивача від 05 березня 2014 року йому було здійснено перерахунок раніше призначеної пенсії по інвалідності у відповідності до статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" (в редакції від 17 січня 2002 року) з урахуванням наданої позивачем довідки про заробітну плату. Згідно довідки, було здійснено перерахунок пенсійної виплати у розмірі 80 відсотків суми заробітної плати.

15 липня 2015 року набрав чинності Закон України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року № 1697-VІІ (далі - Закон № 1697-VII), згідно п. 3 розділу XII "Прикінцеві положення" якого визнано такими, що втратили чинність із набранням чинності цим Законом. Призначення та перерахунок пенсій провадиться відповідно до тих нормативних документів, які діють на час звернення особи за призначенням чи перерахунком пенсії. Стаття 86 Закону України "Про прокуратуру" регулює питання пенсійного забезпечення працівників прокуратури. Відповідно до ч. 20 ст. 86 умови та порядок перерахунку призначення пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінет Міністрів України. Оскільки, на час звернення позивача за перерахунком пенсії Кабінетом Міністрів України відповідний нормативно - правовий акт не прийнято, положення ч. 20 ст. 86 Закону України № 1697-VII не визнано неконституційними, то дії Пенсійного фонду щодо відмови у перерахунку пенсії є правомірними.

Додатково, пенсійний фонд у своєму відзиві зауважив, що 03 жовтня 2017 року набрав чинності Закон України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсії за № 2148-VIII. Зокрема пунктами 4-7 вказаного Закону визначено, що особам, пенсії/шомісячне довічне грошове утримання яким призначене відповідно до законів України Про прокуратуру, розмір яких з урахуванням перерахунку, передбаченого пунктами 4-3 цього розділу, розрахований за нормами цього Закону, буде більший, проводиться автоматично, без їхнього звернення, переведення пенсії на умовах, передбачених цим Законом, за матеріалами пенсійних справ.

Частиною 2 ст. 263 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що справи визначені частиною першою цієї статті, суд розглядає у строк не більше тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Дослідивши докази, що містяться в матеріалах справи, надавши їм юридичну оцінку, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Бершадському ОУПФУ Вінницької області з 21 листопада 2002 року.

З 17 лютого 2004 року ОСОБА_1 працює в органах прокуратури та на даний час перебуває на посаді прокурора Ладижинського відділу Бершадської місцевої прокуратури Вінницької області.

Згідно довідки до акту огляду МСЕК серії 10 ААВ № 551451 від 23 січня 2014 року ОСОБА_1 встановлена друга група інвалідності терміном на два роки, відповідно до довідки до акту огляду МСЕК серії 12 ААА № 323890 від 17 лютого 2016 року встановлена друга інвалідності безстроково.

У січні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Бершадського ОУПУ Вінницької області із заявою у якій просив здійснити перерахунок пенсії у відповідності до вимог ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" в редакції від 22 січня 2014 року та виплатити суму недонарахованої пенсії, оскільки при нарахуванні пенсії не були включені всі види оплати праці, з якої були сплачені страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Листом від 31 січня 2018 року відповідач відмовив у перерахунку пенсії, посилаючись на п. 5 Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення".

В подальшому, 29 вересня 2018 року позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій просив внести зміни до Рішення Бершадського ОУПФУ Вінницької області від 01.11.2017 за №69 у відповідності до вимог Закону України "Про прокуратуру" в редакції від 22.01.2014 та призначити йому пенсію згідно вимог Закону України "Про прокуратуру" в редакції від 22.01.2014, взявши до уваги середньомісячний заробіток в сумі 25453,76 грн. та донарахувати суму невиплаченої пенсії з жовтня 2017 (а.с. 15-17).

Листом від 19.09.2018 за №4414/09-39/02-3 відповідач відмовив ОСОБА_1 у внесенні відповідних змін до Рішення Бершадського ОУПФУ Вінницької області від 01.11.2017 за №69, посилаючись на те, що саме ст. 86 Закону України "Про прокуратуру" (№1697-VII від 14.10.2014) врегульовано питання пенсійного забезпечення працівників прокуратури. При цьому умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури згідно п. 20 вказаної статті визначаються Кабінетом Міністрів України. Однак на даний час відповідне рішення не прийнято (а.с. 18-19).

Позивач з отриманою відмовою не погодився, в зв'язку з чим звернувся до суду з даним адміністративним позовом, в якому просив:

- визнати протиправними дії Бершадського ОУПФУ Вінницької області у відмові змінити Рішення Бершадського ОУПФУ Вінницької області від 01.11.2017 за №69 про призначення ОСОБА_1 пенсії у відповідності до вимог Закону України "Про прокуратуру" та призначити ОСОБА_1 пенсію згідно Закону України "Про прокуратуру", взявши до уваги середньомісячний заробіток в сумі 25453,76 грн. та донарахувати суму невиплаченої пенсії з жовтня 2017 року;

- зобов'язати Бершадське ОУПФУ Вінницької області змінити Рішення Бершадського ОУПФУ Вінницької області від 01.11.2017 за №69 про призначення ОСОБА_1 пенсії у відповідності до вимог Закону України "Про прокуратуру" та призначити ОСОБА_1 пенсію згідно Закону України "Про прокуратуру", взявши до уваги середньомісячний заробіток в сумі 25453,76 грн.;

- зобов'язати Бершадське ОУПФУ Вінницької області донарахувати та виплатити суму невиплаченої пенсії з жовтня 2017 року.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог суд виходить з наступного.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 85 у поєднанні із п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України виключно законами визначаються основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення, заходи регулювання праці і зайнятості, шлюбу, сім'ї, охорони дитинства, материнства, батьківства.

Базовим (рамковим) нормативно-правовим актом, який визначає права, принципи, підстави, механізм та умови призначення, перерахунку і виплати пенсії за вислугу років працівникам органів прокуратури був і є Закон України «Про прокуратуру»: до 15 липня 2015 року - Закон № 1789-ХІІ, з цієї дати - Закон України від 14 жовтня 2014 року № 1697-VІІ (далі - Закон № 1697-VІІ).

У ст. 50-1 Закону № 1789-ХІІ, за якою позивачу у цій справі призначено пенсію, було визначено, що обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком (частина тринадцята цієї статті).

Судом встановлено, що до 01.10.2017 позивач отримував пенсію по інвалідності, яка була йому призначена на підставі Закону України № 1789-XI. Повторне призначення пенсії по інвалідності нормами чинного законодавства не передбачено.

В поданій до суду позовній заяві позивач покликається на те, що рішенням відповідача від 01.10.2017 йому призначено пенсію по інвалідності, тобто фактично позивач стверджує, що пенсія призначена на підставі Закону №1789-ХІІ та пенсія, призначена на підставі Закону №1697-VII є різними видами державної пенсії.

Так, відповідно до статті 50-1 Закону України №1789-XII, Прокурорам і слідчим, що визнані інвалідами I або II групи, призначається пенсія по інвалідності в розмірах, передбачених частиною першою цієї статті, за наявності стажу роботи в органах прокуратури не менше 10 років.

Відповідно до статті 86 Закону України №1697-VII, прокурорам, визнаним особами з інвалідністю I або II групи, призначається пенсія по інвалідності в розмірах, передбачених частиною другою цієї статті, за наявності стажу роботи в органах прокуратури не менше 10 років.

Тобто, нормами Закону України №1789-XII та Закону України №1697-VII визначено право на такий вид пенсійного забезпечення, як по інвалідності.

Законом України «Про пенсійне забезпечення» №1788-XII 05.11.1991 (далі іменується - Закон України №1788-XII) визначено види державних пенсій: а) трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.

Статтею 9 Закону України №1058-IV встановлено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

З аналізу наведених вище норм вбачається, що пенсія по інвалідності відповідно до статті 50-1 Закону України №1789-XII та пенсія по інвалідності відповідно до статті 86 Закону України №1697-VII є одним і тим же видом пенсії.

Оскільки заява позивача від 12.09.2018, адресована Бершадському ОУПФУ Вінницької області, фактично стосувалась призначення того самого виду пенсії (пенсії по інвалідності), шляхом внесення змін в рішення пенсійного фонду від 01.11.2017 за №69 про призначення ОСОБА_1 пенсії у відповідності до вимог Закону України "Про прокуратуру", яка вже була призначена, то вона не може бути призначена повторно.

Отже, прохання позивача змінити Рішення Бершадського ОУПФУ Вінницької області від 01.11.2017 за №69 про призначення ОСОБА_1 пенсії у відповідності до вимог Закону України "Про прокуратуру" за своєю суттю є проханням провести перерахунок його раніше призначеної пенсії з врахуванням середньомісячного заробітку в сумі 25453,76 грн. станом на 01.10.2017, обрахованого згідно довідки Прокуратури Вінницької області від 07.09.2018 за №18-64 вих-18.

При цьому, суд наголошує, що ч. 20 ст. 86 Закону України "Про прокуратуру" № 1697-VII, у редакції Закону України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" № 76-VIII від 28.12.2014, умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.

Положення Закону України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" № 76-VIII, якими частину 20 статті 86 Закону України "Про прокуратуру" № 1697-VII викладено у новій редакції, не були визнані неконституційними Конституційним Судом України, який до того ж у рішенні від 26 грудня 2011 року № 20-рп/2011 вказав, що одним із визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З урахуванням такого елемента принципу верховенства права, як пропорційність (розмірність) Конституційний Суд України зазначив, що передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними, а оскільки держава зобов'язана регулювати економічні процеси, встановлювати й застосовувати справедливі та ефективні форми перерозподілу суспільного доходу з метою забезпечення добробуту всіх громадян, то механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження справедливого балансу між інтересами окремих осіб і інтересами всього суспільства. При цьому зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

Принцип збалансованості інтересів людини з інтересами суспільства сформульовано й у практиці Європейського суду з прав людини. Так, у рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Сорінг проти Сполученого Королівства» Суд зазначив, що Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) «спрямована на пошук справедливого співвідношення між потребами, пов'язаними з інтересами суспільства в цілому, і вимогами захисту основних прав людини». У рішенні від 17 жовтня 1986 року у справі «Ріс проти Сполученого Королівства» Суд зазначив, що, з'ясовуючи, чи існує позитивне зобов'язання стосовно людини, «належить врахувати справедливий баланс, який має бути встановлений між інтересами всього суспільства й інтересами окремої людини».

У рішенні від 9 жовтня 1979 року у справі «Ейрі проти Ірландії» Суд констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового.

Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат (рішення Суду від 12 жовтня 2004 року у справі «Кйартан Асмудсон проти Ісландії»).

Європейський суд з прав людини у рішенні «Великода проти України» від 3 червня 2014 року зазначив, що законодавчі норми можуть змінюватися й передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

Постанова Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 637 не містить положень, які б закріплювали можливість перерахунку пенсії у зв'язку з підвищенням розміру заробітку працюючих працівників прокуратури.

Тривала бездіяльність Кабінету Міністрів України, яка полягає у невиконанні вимог п. 13 Розділу ХІІІ Прикінцевих положень Закону України «Про прокуратуру» №1697-VII, призвела до правової невизначеності у спірних правовідносинах та ситуації, за якої пенсіонери з числа прокурорів не мають можливості реалізувати своє право на перерахунок пенсії, передбачене ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» №1697-VII.

У той же час, суд звертає увагу, що Пенсійний фонд України, як орган державної влади, в силу вимог ч. 2 ст.19 Конституції України зобов'язаний діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

А тому за відсутності визначених Кабінетом Міністрів України умов та порядку перерахунку призначених працівникам прокуратури пенсій, Пенсійний фонд України не має правових підстав та законного способу дій для реалізації своїх повноважень, що виключає можливість перерахунку зазначених пенсій.

Право на перерахунок пенсії може бути реалізовано позивачем на підставі тих норм, які діють на час виникнення обставин для такого перерахунку з урахуванням часу звернення до відповідного органу, а тому, зважаючи, що на час звернення позивача за перерахунком розміру пенсії такої підстави для перерахунку призначених працівникам прокуратури пенсій як збільшення розміру заробітної плати на законодавчому рівні не встановлено, а Урядом будь-яких умов для перерахунку не визначено, відповідач не мав правових підстав для здійснення такого перерахунку.

Згідно із ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

За наведеного вище, суд вважає, що адміністративний позов не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

у х в а л и в :

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

ОСОБА_2 (місце проживання: 24321, АДРЕСА_1).

Бершадське об'єднане управління Пенсійного фонду України Вінницької області (місцезнаходження: 24400, Вінницька область, м. Бершадь, вул. Героїв України, 23).

Повний текст рішення виготовлено: 05.11.2018

Суддя Жданкіна Наталія Володимирівна