Справа № 826/18883/14
Суддя: Огурцов О.П.
Дата ухвалення: 2018-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

05 листопада 2018 року № 826/18883/14

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Огурцов О.П., при секретарі судового засідання Кириллові М.С. розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомДержавної архітектурно-будівельної інспекції України, Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю Ірпінської міської ради
до треті особи ОСОБА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_3
прозобов'язання знести за власний рахунок збудовану самочинно добудову до будинку АДРЕСА_3
представник позивача: Маковій О.О. (довіреність від 14.09.2015 № 40-702-10/8420),

представник позивача 2: не прибув,

представник відповідача: ОСОБА_5 (довіреність від 15.02.2016 № 147),

представник третьої особи 1: ОСОБА_6 (довіреність від 13.06.2016 за реєстр. № 1123),

представник третьої особи 1: ОСОБА_7 (довіреність від 28.03.2016 за реєстр. № 595),

третя особа 2: ОСОБА_3,

В С Т А Н О В И В:

Державна архітектурно-будівельна інспекція України звернулася до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_1, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_2 про зобов'язання знести за власний рахунок збудовану самочинно добудову до будинку АДРЕСА_3.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 18.06.2015, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 10.08.2015, у задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 16.03.2016 касаційні скарги ОСОБА_2, Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції України у Київській задоволено частково. Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 18.06.2015 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 10.08.2015 скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 11.04.2016 справу прийнято до провадження суддею Огурцовим О.П.

У судовому засіданні 08.09.2016 залучено Інспекцію державного архітектурно-будівельного контролю Ірпінської міської ради в статусі другого позивача.

У судовому засіданні 14.02.2017 до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору залучено ОСОБА_3.

Відповідно до частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України суд перейшов до розгляду справи в порядку письмового провадження.

Представником відповідача через канцелярію суду було подано клопотання про закриття провадження у справі з огляду на те, що дана справа має розглядатись в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до положень частини другої статті 2, пункту 7 частини першої статті 3, частини другої статті 4, пункту 5 частини другої статті 17, пункту 5 частини четвертої статті 50 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції чинній до 15.12.2017) та положень статей 2, 4, 5, 19, 46 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції чинній з 15.12.2017) до компетенції адміністративних судів належать спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, коли право звернення до суду для вирішення публічно-правового спору надано такому суб'єкту законом. При цьому визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

З аналізу положень статті 10 Закону України "Про архітектурну діяльність", статті 6, 31, 38, 41 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", Орган державного архітектурно-будівельного контролю діє як суб'єкт владних повноважень наділений контролюючими функціями у разі виявлення факту самочинного будівництва об'єкта, перебудова якого з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб, істотного порушення будівельних норм є неможливою видати припис про усунення порушень, у тому числі шляхом знесення самочинно збудованого об'єкта, який є обов'язковим до виконання і може бути оскаржений до суду, а отже оскільки дії щодо видання припису є публічно-правовими, то й подальше звернення до суду з позовом про знесення самочинно збудованого об'єкта зумовлено правовідносинами публічно-правового характеру. При цьому звертаючись до суду з позовом про знесення об'єкта самочинного будівництва і мотивуючи такий позов порушеннями архітектурних, містобудівних, пожежних, санітарних або інших подібних норм і правил, суб'єкт владних повноважень діє з метою захисту не своїх приватних прав та інтересів, а прав та інтересів громади або невизначеного кола осіб від можливих порушень їхніх прав, а також з метою запобігти можливим суспільно значимим несприятливим наслідкам порушення відповідних норм і правил.

З огляду на зазначене даний спір належить до юрисдикції адміністративних судів, а клопотання відповідача про закриття провадження у справі є необґрунтованим.

Аналогічна позиція викладена в постанові Великої палати Верховного Суду від 15.05.2018 № 462/4564/16-а (провадження 11-346пп18)

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідачем порушено вимоги містобудування шляхом здійснення самовільної реконструкції частини будинку АДРЕСА_3, протягом тривалого часу не виконуються приписи про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил з огляду на що наявні підстави для знесення самочинно побудованих відповідачем приміщень будинку.

Позивач 2 у судові засідання не прибув, через канцелярію суду від надійшло клопотання щодо підтримання позиції позивача 1 та розгляду справи за відсутності представника.

Відповідач проти позовних вимог заперечив, надав суду письмові заперечення в яких зазначив про те, що позивачем не надано суду доказів на підтвердження допущення відповідачем при здійсненні реконструкції частини будинку АДРЕСА_3 істотного відхилення від проекту, того, що здійснені будівельні роботи суперечать інтересам суспільства або порушують права інших осіб, істотно порушують будівельні норми і правила, як і доказів неможливості проведення перебудови та звернення до відповідача з відповідною вимогою.

Представники третьої особи 1 у судовому засіданні підтримали позицію позивача та зазначили про те, що відповідачем при здійсненні будівництва за адресою будинок АДРЕСА_3 допущено істотне порушення будівельних норм та правил, яке неможливо усунути шляхом перебудови.

Третя особа 3 у судовому засіданні підтримала позицію відповідача.

Під час судового розгляду справи, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 на праві власності відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 12.04.2012 належить ? житлового будинку АДРЕСА_3, ? частина вказаного будинку належить ОСОБА_2, відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 09.11.2000, що підтверджено матеріалами справи, технічним паспортом та не оспорюється учасниками судового засідання.

Згідно витягу з рішення виконавчого комітету Ірпінської міської ради від 26.02.2002 №52/5 «Про передачу земельних ділянок у приватну власність» ОСОБА_2 для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд у приватну власність передано земельну ділянку площею 0,0296 га.

ОСОБА_1 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку від 21.07.2011 належить земельна ділянка площею 0,0264 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд за адресою: АДРЕСА_3.

Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Київській області в листопаді 2009 року було проведено обстеження території зазначеного домоволодіння та встановлено, що на території даної садиби відповідачем самочинно розпочато реконструкцію своєї частини будинку з розширенням за рахунок добудови, чим порушено статтю 22 Закону України «Про основи містобудування» та статтю 29 Закону України «Про планування та забудову територій».

За фактом виявленого порушення ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності, про що винесено постанову від 03.12.2009 № 3002 у справі про адміністративне правопорушення, якою накладено штраф у розмірі 170 грн., та видано припис №92 від 02.12.2009 про припинення будь-яких будівельних робіт.

06.09.2012 Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Київській області проведено позапланову перевірку дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил та виконання ОСОБА_1 вимог припису №92 від 02.12.2009.

Перевіркою встановлено, що ОСОБА_1 вимоги припису №92 від 02.12.2009 не виконані, декларація про початок виконання будівельних робіт не зареєстрована, роботи по реконструкції частини індивідуального житлового буднику за адресою: АДРЕСА_3, чим порушено вимоги статті 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», статті 9 Закону України «Про архітектурну діяльність» та частини четвертої статті 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

За результатами вказаної перевірки складено акт від 06.09.2012, протокол про адміністративне правопорушення №112 від 06.11.2012 та припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 06.09.2012 №837 до 10.10.2012.

Постановою по справі про адміністративне правопорушення № 2697 від 23.11.2012 ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні правопорушенні, передбаченого статті 18842 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено штраф в розмірі 5100 грн.

Позивач, у зв'язку з невиконанням відповідачем у добровільному порядку вимог, приписів про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил із визначенням строку для добровільного виконання приписів, звернувся до суду із зазначеним позовом.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд дійшов висновку про те, що права та інтереси за захистом яких позивач звернувся до суду не були порушені з огляду на наступне.

Відповідно до частини другої статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України.

Згідно з частинами третьою та п'ятою статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції чинній станом на 16.03.2016) у разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Постанова або ухвала суду апеляційної чи касаційної інстанції за наслідками перегляду, постанова Верховного Суду України набирають законної сили з моменту проголошення, а якщо їх було прийнято за наслідками розгляду у письмовому провадженні, - через п'ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі.

Вищий адміністративний суд України скасовуючи ухвалою від 16.03.2016 постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 18.06.2015 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 10.08.2014 зазначив наступне: "Відповідно до статті 3 Закону України «Про архітектурну діяльність» від 20 травня 1999 року № 687-XIV (далі - Закон № 687-XIV) законодавство про архітектурну діяльність складається з Конституції України, законів України «Про основи містобудування», «Про регулювання містобудівної діяльності», «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності», цього Закону та інших нормативно-правових актів.

Згідно статті 10 Закону №687-XIV для забезпечення під час забудови територій, розміщення і будівництва об'єктів архітектури, додержання суб'єктами архітектурної діяльності затвердженої містобудівної та іншої проектної документації, вимог вихідних даних, а також з метою захисту державою прав споживачів будівельної продукції, здійснюється в установленому законодавством порядку державний архітектурно-будівельний контроль та нагляд. Державний архітектурно-будівельний контроль та нагляд здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю.

Правові та організаційні основи містобудівної діяльності визначені Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17 лютого 2011 року № 3038-VI (далі - Закон № 3038-VI).

Згідно частини першої статті 38 Закону № 3038-VI у разі виявлення факту самочинного будівництва об'єкта, перебудова якого з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб, істотного порушення будівельних норм є неможливою, посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю видає особі, яка здійснила (здійснює) таке будівництво, припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил з визначенням строку для добровільного виконання припису.

У разі якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимоги, встановлені у приписі, абзацом 2 частини 1 статті 38 Закону № 3038-VI передбачено, що орган державного архітектурно-будівельного контролю подає позов до суду про знесення самочинно збудованого об'єкта та компенсацію витрат, пов'язаних з таким знесенням.

Із системного аналізу вищенаведених норм колегія суддів Вищого адміністративного суду України приходить до висновку, що законодавством чітко визначено, що лише після невиконання припису орган державного архітектурно-будівельного контролю має право звернутись до суду з позовом про знесення самочинно збудованого об'єкта.

При цьому, суду повинні бути надані докази того, що будівельні роботи, виконані позивачем, суперечать суспільним інтересам або порушують права інших осіб, істотно порушують будівельні норми, а з огляду на положення Закону № 3038-VI надані також докази неможливості перебудови такого об'єкту з метою усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб чи істотного порушення будівельних норм.

Згідно частини першою статті 367 Цивільного кодексу України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Таким чином, ознаками самочинного будівництва є відсутність належного дозволу чи належно затвердженого проекту для будівництва; об'єкт нерухомого майна збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети у встановленому порядку; створення об'єкта з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Кожна із зазначених ознак є самостійною і достатньою для того, щоб визнати об'єкт нерухомого майно самочинним будівництвом.

Як вбачається із матеріалів справи постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 06 листопада 2013 року у справі 826/4943/13-а, відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Києві, третя особа ОСОБА_11, про визнання протиправним та скасування припису № 837 від 06 вересня 2012 року.

Із вказаного судового рішенням вбачається, що ОСОБА_1 не виконала вимоги зазначеного припису, не зареєструвала декларацію про початок виконання будівельних робіт та не припинила виконання будівельних робіт по АДРЕСА_3, розпочаті без розроблення проекту та відповідного дозволу Інспекції.

20 листопада 2014 року Інспекцією за зверненням ОСОБА_2 було проведено позапланову перевірку дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил, за результатами якої встановлено, що вимоги приписів № 92 від 02 грудня 2009 року та від 06 вересня 2012 року № 837 не виконані.

Матеріалами справи підтверджено, що відповідачем були розпочаті будівельні роботи ще в 2009 році.

В подальшому відповідачем було виготовлено проект добудови з надбудовою до існуючого житлового будинку, який 12 травня 2010 року погоджено заступником головного архітектора м. Ірпіня Осадчим О. та відділом державного пожежного нагляду м. Ірпіня та державним закладом «Ірпінська міська СЕС», надано висновки експертиз від 20 липня 2010 року № 648 та від 01 вересня 2010 року № 05.03.02-07/61484 про відповідність проекту вимогам законодавства.

Згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи Київського науково-дослідного інституту судових експертиз від 09 червня 2011 року №11257/10-15 частина схилу покрівлі даху 3/4 частин житлового будинку АДРЕСА_3, яка належить відповідачу ОСОБА_1, спрямована на покрівлю 1/4 частини будинку ОСОБА_2 від 5 см до 35 см, що не відповідає вимогам пунктів 1.2 та 1.3 ДБН В.2.6-14-97 та пункту 2.7 ДБН А.2.2-3-2004.

Із висновку державного підприємства «Державний науково-дослідний інститут будівельних конструкцій» за результатами обстеження і оцінки технічного стану приватного будинку від 11 липня 2011 року, Звіту товариства з обмеженою відповідальністю «Столичне бюро незалежних будівельних експертиз та технічного нагляду» про проведення технічного обстеження на відповідність будівельних конструкцій та інженерних мереж добудови з надбудовою до будинку від 21 січня 2011 року, висновку № 19 судової будівельно-технічної експертизи від 22 листопада 2012 року, проведеної товариством з обмеженою відповідальністю «Науково-технічний Центр «Будівельна експертиза», висновку судової будівельно-технічної експертизи ТОВ «Київське бюро судових експертиз та досліджень «Константа» від 09 вересня 2014 року №/1405-51 вбачається, що проведена ОСОБА_1 реконструкція житлового будинку не відповідає державним будівельним нормам.

Згідно частини сьомої статті 376 Цивільного кодексу України у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов'язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво.

Судом першої інстанції не було досліджено наскільки істотними є порушення ОСОБА_2 будівельних норм, стандартів та чи можливо привести самочинне будівництво будинку АДРЕСА_3 у відповідність до вимог законодавства без його знесення.

Суд апеляційної інстанції на зазначені обставини уваги не звернув та недоліків рішення суду першої інстанції не усунув.

Від встановлення даних обставин справи залежить правильне вирішення справи по суті."

Таким чином, є рішення суду, яке набрало законної сили та яким встановлено, що проведена відповідачем реконструкція будинку АДРЕСА_3 не відповідає державним будівельним нормам.

Крім того, ухвалою Вищого адміністративного суду України від 16.03.2016 встановлено, що вирішальним для встановлення факту наявності підстав для зобов'язання відповідача знести збудовану добудову до будинку АДРЕСА_3 є встановлення факту істотності допущених відповідачем порушень та можливості приведення самочинного будівництва за адресою будинок АДРЕСА_3 у відповідність до вимог законодавства без його знесення.

Згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи Київського науково-дослідного інституту судових експертиз від 09.06.2011 № 11257/10-15 частина схилу покрівлі даху 3/4 частин житлового будинку по АДРЕСА_3, що належить ОСОБА_1, спрямована на покрівлю 1/4 частини цього будинку позивачки ОСОБА_2 від 5 см до 35 см, що не відповідає вимогам пунктів 1.2 та 1.3 ДБН В.2.6-14-97 та пункту 2.7 ДБН А.2.2-3-2004. На момент обстеження 1/4 частини зазначеного будинку, яка належить ОСОБА_2, має місце деформація (пошкодження) елементів конструкцій - руйнування покрівлі у вигляді послаблення кріплення азбестоцементних листів до обрешітки, просвіти в окремих місцях, відколи, тріщини та сколи, а за відсутності скління та часткового протікання даху - руйнування підшивної стелі, стін, пологим. Покрівля даху другого поверху 3/4 частин будинку співвласниці ОСОБА_1 має ламану форму, а схил даху в частині спрямований на покрівлі 1/4 частини житлового будинку ОСОБА_2

Відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи ТОВ «Київське бюро судових експертиз та досліджень «Константа» від 09.09.2014 № SE01/1405-51 найбільш вагомою невідповідністю вимогам будівельних норм, допущених ОСОБА_1 при новому будівництві своєї квартири є самочинне видалення стіни між приміщеннями 1-1 і 1-2, яка служила для зв'язування повздовжніх стін у первісному будинку, забезпечувала йому необхідну просторову жорсткість, була опорою для тримальних дерев'яних балок горищного перекриття над приміщенням 1-2 квартири №1, а також була власністю ОСОБА_2

Крім вказаним висновком встановлено, що при проведенні нового будівництва допущені наступні відхилення від вимог будівельних норм:

- замість мінімально можливого нормативного восьмиметрового протипожежного розриву між новобудовою будинку, що досліджується, і будинком, розташованим від нього на схід, фактичний розрив дорівнює менше 6 м;

- не виконується умова перевищення розмірів протипожежної стіни хоча б на 0,3-0,6 м за межі контуру даху над квартирою № 1;

- покрівля нової будови має карнизні звіси в бік існуючої покрівлі даху над квартирою № 1; примикання суміжних стін нової будівлі з дахом над квартирою № 1 виконані без захисних фартухів;

- у проекті вікно суміжної стіни (ділянка 1) не замарковане як протипожежне, внаслідок чого не виконано заходи обмеження поширення вогню між частинами будівлі; на ділянці № 3 суміжної стіни у вузлі примикання до нею даху над квартирою № 1 підкладені два листи сталеві оцинковані, які не спаяні між собою. Крізь негерметичний стик між листами атмосферні опади протікають на горище перекриття квартири № 1, руйнуючи його. У цьому вузлі відсутня, передбачена в проекті ринва. Водовідведення опадів належним чином не організоване; в місцях примикання стін надбудови і перевищення їх висоти над дахом квартири № 1 буде накопичуватися додаткове снігове навантаження, на яке в початковому варіанті трибальної конструкції даху не були розраховані;

- суміжна ділянка стіни другого поверху надбудови на другому поверсі зміщена на 310 мм від нової стіни першого поверху, яка розділяє приміщення 1-2 квартири № 1 від нової будівлі;

- несучі дерев'яні балки горищного перекриття над приміщенням 1-2 квартири № 1 мають лише одну опору. Друга опора цих конструкцій була ліквідована (обрізана) при видалення пожежної стіни будинку, яка розмежовувала приміщення 1-1 і 1-2, на момент обстеження ці конструкції підтримуються дошками підшиття.

Також висновком судової будівельно-технічної експертизи ТОВ «Київське бюро судових експертиз та досліджень «Константа» від 09.09.2014 № SE01/1405-51 встановлено, що для приведення 3/4 частини будинку по по АДРЕСА_3, яка належить ОСОБА_1, до технічного стану у відповідність до будівельних норм і правил необхідно виконати роботи по відведенню води з покрівлі і захисту приміщень 1-го поверху і нижньої частини стін мансарди від замокання, облаштувати примикання старого даху до надбудованих стін. Згідно п.3.37 ДБН В.2.6-14-97 виконати примикання покрівлі до стін із захисними фартухами із оцинкованої покрівельної сталі. Верхня частина захисного фартуха повинна бути прикріплена до стін і загерметизована, а нижня (вдовж ухилу) повинна перекривати не менше однієї хвилі шиферу. По схилу покрівлі фартух повинен мати напуск не менше 100 мм. В приміщеннях необхідно виконати сходи на 2-й поверх, опоряджувальні роботи в тому числі становлення дверей, штуратурні роботи, підшивку стель, влаштування конструкцій підлог, внутрішні інженерні мережі.

Таким чином, наявними в матеріалах справи висновками судової будівельно-технічної експертизи Київського науково-дослідного інституту судових експертиз від 09.06.2011 № 11257/10-15 та судової будівельно-технічної експертизи ТОВ «Київське бюро судових експертиз та досліджень «Константа» від 09.09.2014 № SE01/1405-51 підтверджується факт істотності допущених відповідачем порушень будівельних норм, державних стандартів і правил, водночас при цьому висновком судової будівельно-технічної експертизи ТОВ «Київське бюро судових експертиз та досліджень «Константа» від 09.09.2014 № SE01/1405-51 встановлено можливість приведення 3/4 частини будинку по АДРЕСА_3, належних відповідачу до технічного стану у відповідність до будівельних норм і правил за умови виконання робіт відповідно до переліку наведеного у висновку.

Позивачем суду доказів на спростування факту можливості перебудови частини будинку відповідачки для приведення відповідно до норм і правил, визначених державними правилами та санітарними нормами суду надано не було, як і не було зазначено про причини неможливості надання відповідних документів.

Крім того, суд звертає увагу на те, що до висновку про відсутність підстав для знесення самочинного будівництва, вчиненого відповідачкою, у зв'язку із можливістю перебудови 3/4 частини будинку по АДРЕСА_3, належних відповідачу для приведення відповідно до норм і правил, визначених державними правилами та санітарними нормами дійшли Ірпінський міський суд Київської області у рішенні від 04.12.2014 та Апеляційний суд Київської області в ухвалі від 25.03.2014 у справі № 22-ц/780/741/15 за позовом позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, треті особи - Виконавчий комітет Ірпінської міської ради, Державна інспекція сільського господарства у Київській області, Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в Київській області, Головне управління ДСНС України у Київській області про усунення перешкод у користуванні майном і стягнення моральної шкоди.

Відповідно до інформації з веб-сайту Єдиного державного реєстру судових рішень (http://www.reyestr.court.gov.ua/) вказані рішення набрали законної сили 25.03.2014.

Позивачем 1 на підтвердження наявності підстав для зобов'язання відповідача знести самочинну добудову до будинку по АДРЕСА_3 надано суду приписи від 02.12.2009 № 92 яким відповідача зобов'язано будівельні роботи призупинити та усунути допущені порушення, та від 06.09.2012 № 837, яким відповідача зобов'язано припинити виконання будівельних робіт за адресою АДРЕСА_3 та зареєструвати декларацію про початок виконання будівельних робіт.

Докази на підтвердження видання інших приписів крім зазначених в матеріалах справи відсутні.

Також позивача не було зазначено про факт звернення до відповідача з вимогою/пропозицією щодо здійснення перебудови 3/4 частини будинку по АДРЕСА_3 та відмови позивача здійснити відповідну перебудову.

Отже, хоча наявними в матеріалах справи документами підтверджується істотність допущених відповідачем порушень удівельних норм, державних стандартів і правил при здійсненні добудови до будинку АДРЕСА_3, водночас ними також підтверджується факт того, що приведення 3/4 частини будинку по АДРЕСА_3, належних відповідачу до технічного стану у відповідність до будівельних норм і правил можливо за умови виконання робіт відповідно до переліку наведеного у судової будівельно-технічної експертизи ТОВ «Київське бюро судових експертиз та досліджень «Константа» від 09.09.2014 № SE01/1405-51, при цьому відповідачем доказів на підтвердження факту видання припису чи звернення до позивача з вимогою/пропозицією щодо проведення відповідної перебудови суду надано не було.

Відповідно до частини першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

З огляду на зазначене, а також враховуючи позицію викладену Вищим адміністративним судом України в ухвалі від 16.03.2016, суд враховуючи те, що приведення 3/4 частини будинку по АДРЕСА_3, належних відповідачу до технічного стану у відповідність до будівельних норм і правил можливо за умови виконання робіт відповідно до переліку наведеного у судової будівельно-технічної експертизи ТОВ «Київське бюро судових експертиз та досліджень «Константа» від 09.09.2014 № SE01/1405-51 дійшов висновку про відсутність підстав для зобов'язання відповідача знести за власний рахунок збудовану самочинно добудову до будинку АДРЕСА_3.

Керуючись статтями 241, 243, 244, 245, 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову Державної архітектурно-будівельної інспекції України (01133, м. Київ, бул. Лесі Українки, 26, ), Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю Ірпінської міської ради (08200, Київська обл., м. Ірпінь, вул. Шевченка, 2-а, код ЄДРПОУ) до ОСОБА_1 (02222, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1), треті особи ОСОБА_2 (01042, АДРЕСА_2), ОСОБА_3 (02222, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) про зобов'язання знести за власний рахунок збудовану самочинно добудову до будинку АДРЕСА_3 - відмовити повністю.

Відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.П. Огурцов