Справа № 813/2682/18
Суддя: Сподарик Наталія Іванівна
Дата ухвалення: 2018-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа №813/2682/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2018 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого-судді Сподарик Н.І.,

за участю секретаря судового засідання Шиц А.А.,

представника позивача прокурора Бойко Н.І.,

розглянувши у судовому засіданні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом Заступника керівника Дрогобицької місцевої прокуратури Львівської області до Стебницької міської ради Львівської області, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Головного управління Держгеокадастру у Львівській області, ОСОБА_1, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування рішення,-

В С Т А Н О В И В :

На розгляд до Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Заступника керівника Дрогобицької місцевої прокуратури Львівської області (82100, Львівська обл., м.Дрогобич, вул.Шевченка, 29) до Стебницької міської ради Львівської області (82172, Львівська обл., м.Стебник, вул.Мазепи, 8) із вимогою - визнати протиправним та скасувати рішення сесії Стебницької міської ради №366 від 28.02.2018 року «Про надання дозволу на встановлення тимчасової споруди».

В обґрунтування позовних вимог прокурор зазначив, що оскаржуване рішення прийнято відповідачем поза межами повноважень, наданих йому Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні» та в порушення норм чинного законодавства України, які регулюють питання розміщення об'єктів торгівельного призначення ( тимчасові споруди) на території та отримання документів дозвільного характеру, у зв'язку із чим просить визнати таке рішення протиправним та скасувати.

Ухвалою суду від 04.06.2018 року відкрито загальне позовне провадження у справі, призначено підготовче засідання та залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Головне управління Держгеокадастру у Львівській області (м.Львів, пр.В.Чорновола, 4).

Протокольною ухвалою суду від 19.07.2018 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_2.

20.07.2018 року представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву. У відзиві представник зазначив, що оскільки за змістом прийнятого Стебницькою міською радою рішення ОСОБА_2 було надано дозвіл на встановлення тимчасової споруди торгівельного призначення, тобто саме об'єкту благоустрою, відповідно до затвердженого 23.04.2018 року паспорта прив'язки тимчасової споруди р.н.ТС-09-18 дотримання приписів ст.203 ЦК України прокуратурою щодо прийнятого рішення повинно здійснюватися у відповідності до норм Закону України «Про благоустрій населених пунктів», наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 21.10.2011 року №244, Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» тощо.

27.07.2018 року від позивача на адресу суду надійшла відповідь на відзив.

Протокольною ухвалою суду від 03.10.2018 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - ОСОБА_1.

Ухвалою суду від 25.10.2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Представник позивача у судовому засіданні позов підтримала, надала пояснення, аналогічні тим, що викладені у позовній заяві, просила суд позов задоволити.

Відповідач явку уповноваженого представника у судове засідання не забезпечив.

Треті особи також не прибули у судове засідання та не забезпечили явку уповноважених представників, пояснень по суті позову до суду не подали.

Заслухавши пояснення представника позивача, розглянувши і дослідивши подані документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст.131-1 Конституції України, прокуратура здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Згідно з вимог ст.23 Закону України «Про прокуратуру», представництво прокурором інтересів держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів держави, у випадку та порядку, встановлених законом. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Підставою представництва в суді інтересів держави є наявність порушень або загрози порушень інтересів держави.

Згідно з ст.53 КАС України, прокурор, який звертається до адміністративного суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача.

У даних правовідносинах відсутній орган, уповноважений здійснювати функції із захисту інтересів держави, а неправомірні рішення відповідача порушує норми діючого земельного та цивільного законодавства.

Судом досліджено зазначені обставини та встановлено, що в даному випадку Заступник керівника Дрогобицької місцевої прокуратури Львівської області звернувся до суду для захисту інтересів держави.

Суд встановив, що рішенням Стебницької міської ради від 25.10.2017 року №322 затверджено комплексну схему розміщення малих архітектурних форм на АДРЕСА_1, власником земельної ділянки якої є Стебницька міська рада та надано дозволи на розміщення малих архітектурних форм, відповідно до Закону України «Про благоустрій населених пунктів».

28.02.2018 на ХХІХ сесії сьомого скликання виконавчим комітетом Стебницької міської ради Львівської області розглянуто звернення гр.ОСОБА_2, враховуючи рекомендації постійної комісії з питань регулювання земельних відносин, архітектури та будівництва (протокол №52 від 18.01.2018 року), вимоги Закону України «Про благоустрій населених пунктів», наказ Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 21.10.2011 року №244 «Про затвердження порядку розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності», Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності» і відповідно до п.п.34 п.1 ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та прийнято рішення №366 «Про надання дозволу на встановлення тимчасової споруди», яким надано згоду ОСОБА_2 на встановлення тимчасової споруди торгівельного призначення для провадження підприємницької діяльності площею 30,00 кв.м. на АДРЕСА_1 строком на 5 років, згідно з комплексною схемою розміщення тимчасових споруд, затвердженою рішенням Стебницької міської ради від 25.10.2017 року №322.

Вказаним рішенням зобов'язано ОСОБА_2:

-звернутись у відділ Держгеокадастру м.Дрогобича для отримання витягу про нормативно-грошову оцінку земельної ділянки та укласти договір на встановлення тимчасової споруди торгівельного призначення з Стебницькою міською радою на відповідну територію (об'єкт благоустрою) в м.Стебник, визначену для розміщення тимчасової споруди;

-погодити розміщення тимчасової споруди торгівельного призначення з інженерними службами міста та при необхідності забезпечити (за власні кошти) винос інженерних мереж, згідно з технічних умов за межі визначеної земельної ділянки;

-звернутися у відділ містобудування та архітектури для оформлення паспорту прив'язки тимчасової споруди торгівельного призначення для ведення підприємницької діяльності;

-забезпечити реєстрацію відповідно договору, згідно з чинним законодавством.

Згідно з вказаним рішенням, відповідальність за відповідність розміщення тимчасової споруди торгівельного призначення для провадження підприємницької діяльності паспорту прив'язки покладено на ОСОБА_2

У подальшому, державними інспекторами у сфері державного контролю за використанням та охоронною земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель Держгеокадастру - головним спеціалістом відділу контролю за використанням та охоронною земель у Дрогобицькому, Жидачівському, Сколівському, Стрийському районах та м.Дрогобичі О.Дзюрак, Р.Андрушакевич, відповідно до вимог ст.ст.6, 10 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель», була проведена перевірка з питань дотримання вимог земельного законодавства, використання та охороною земель усіх категорій та форм власності, родючості ґрунтів під час прийняття рішень у сфері земельних відносин Стебницькою міською радою Дрогобицького району Львівської області.

За результатами перевірки контролюючим органом складено акт №256-ДК/179/АП/09/01/-18 від 11.04.2018 року, у якому зафіксовано порушення, допущені Стебницькою міською радою при прийнятті рішень «Про надання дозволу на встановлення тимчасової споруди» №№365, 366, 367, 368 від 28.02.2018 року.

Згідно з листами Стебницької міської ради №554 від 02.05.2018 року, №603 від 07.05.2018 року, паспорт прив'язки тимчасової споруди для здійснення підприємницької діяльності на АДРЕСА_1, ОСОБА_2 видано; договір на встановлення тимчасової споруди ОСОБА_2 ще не укладено.

У відповідності до виданого 23.04.2018 року ОСОБА_2 відділом містобудування та архітектури виконавчих органів Стебницької міської ради паспорту прив'язки тимчасової споруди для здійснення підприємницької діяльності на АДРЕСА_1, посилання на документ, що посвідчує право власності або користування земельною ділянкою відсутнє.

Станом на день розгляду справи рішення сесії Стебницької міської ради від 28.02.2018 року №366 «Про надання дозволу на встановлення тимчасової споруди» не скасоване в добровільному порядку.

З огляду на вказане, прокурор звернувся до суду з позовом про визнання протиправним та скасування рішення сесії Стебницької сільської ради від 28.02.2018 року №366.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Конституція України (ст.ст.13, 14, 16) визначає, що земля є об'єктом права власності Українського народу, від імені якого права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами. Відповідно до п.34 ч.1 ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання щодо регулювання земельних відносин.

Крім того, згідно статті 12 Земельного кодексу України, до повноважень сільських, селищних, міських рад належать розпорядження землями територіальних громад, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб, надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності, вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності.

Чинним законодавством України передбачено механізм розміщення тимчасових споруд торговельного, побутового, соціально-культурного та іншого призначення для провадження підприємницької діяльності. У відповідності до положень Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», тимчасова споруда для здійснення підприємницької діяльності - це одноповерхова споруда, що виготовляється з полегшених конструкцій з урахуванням основних вимог до споруд, визначених технічним регламентом будівельних виробів, будівель і споруд, і встановлюється тимчасово, без улаштування фундаменту. Розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування.

Рішенням, яке є предметом спору, Стебницька міська рада встановила єдині умови оформлення договірних відносин щодо надання земельних ділянок під розміщення тимчасових споруд у вигляді, а саме: отримання витягу про нормативно-грошову оцінку земельної ділянки; укладення договору на встановлення тимчасової споруди торгівельного призначення з Стебницькою міською радою на відповідну територію (об'єкт благоустрою) в м.Стебник визначену для розміщення тимчасової споруди; погодження розміщення тимчасової споруди торгівельного призначення з інженерними службами міста та при необхідності забезпечити (за власні кошти) винос інженерних мереж, згідно з технічних умов за межі визначеної земельної ділянки; звернення до відділу містобудування та архітектури для оформлення паспорту прив'язки тимчасової споруди торгівельного призначення для ведення підприємницької діяльності; забезпечення реєстрації відповідно договору згідно з чинним законодавством.

Порядок розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності затверджено наказом Мінрегіонбуду від 21.10.2011 року №244. Порядок визначає механізм розміщення тимчасових споруд.

Пунктом 2.6 Порядку передбачено, що для оформлення паспорта прив'язки замовник звертається до органу з питань містобудування та архітектури із заявою щодо оформлення паспорта прив'язки ТС, до якої одночасно з іншими документами надає схему розміщення ТС, що затверджена додатком 1 Порядку.

Додаток 1 Порядку містить форму схеми розміщення ТС із вказівкою площі земельної ділянки згідно з документами на землекористування. Тобто, перш ніж оформляти паспорт прив'язки, суб'єкт господарювання має отримати документи землекористування, і лише після оформлення документації на земельну ділянку необхідно звертатися за оформленням паспорта прив'язки. Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії Касаційного господарського суду від 16.05.2018 року №918/633/16.

Документи, що подаються для отримання паспорта прив'язки, мають містити дані щодо розміру земельних ділянок, які вносяться на підставі отриманих суб'єктом господарювання документів на право користування земельною ділянкою.

Відповідно до п.2.27 Порядку внесення таких даних без наявних документів на право землекористування тягне за собою анулювання паспорта прив'язки.

Згідно з п.п.1.5,1.6 Порядку, комплексна схема розміщення тимчасових споруд (далі ТС) в межах вулиці (скверу, бульвару, провулку, узвозу, проїзду, площі, майдану тощо), мікрорайону (кварталу), населеного пункту - текстові та графічні матеріали, якими визначаються місця - - гаптування ТС, розроблені з урахуванням вимог будівельних, санітарно-гігієнічних норм, а також існуючих містобудівних обмежень, вимог щодо трони навколишнього природного середовища та раціонального використання територій, охорони історико-культурної спадщини, земельно-господарського устрою.

Комплексна схема розміщення ТС та архітип розробляються за рішенням сільської, селищної, міської, районної ради суб'єктом господарювання, який має ліцензію на виконання проектних робіт, або архітектором, який має відповідний кваліфікаційний сертифікат, та затверджуються рішенням розпорядженням, наказом) виконавчого органу відповідної ради, районної державної адміністрації. Розроблення комплексної схеми розміщення ТС та архітипу здійснюється за рахунок коштів місцевого бюджету та інших джерел, не заборонених законодавством.

Крім того, судом встановлено, що рішенням №322 від 25.10.2017 року, на яке покликається Стебницька міська рада при прийнятті рішення 29 сесії сьомого скликання №366 від 28.02.2018 року «Про надання дозволу на встановлення тимчасової споруди» ОСОБА_2, затверджена комплексна схема розміщення малих архітектурних форм на АДРЕСА_1, а не комплексна схема розміщення тимчасових споруд, як зазначено в оскаржуваному рішенні та передбачено чинним законодавством України.

Посилання Стебницької міської ради на рішення №322 від 25.10.2017 року «Про затвердження комплексної схеми розміщення малих архітектурних форм» як на підставу прийняття спірного рішення ради №366 від 28.02.2018, на переконання суду, є помилковим, оскільки розміщення малих архітектурних форм здійснюється відповідно до Закону України «Про благоустрій населених пунктів».

Однак, згідно з ч.2 ст.21 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», мала архітектурна форма - це елемент декоративного чи іншого оснащення об'єкта благоустрою.

До малих архітектурних форм належать: альтанки, павільйони, навіси; паркові арки (аркади) і колони (колонади); вуличні вази, вазони і амфори; декоративна та ігрова скульптура; вуличні меблі (лавки, лави, столи); сходи, балюстради; паркові містки; огорожі, ворота, ґрати; інформаційні стенди, дошки, вивіски; інші елементи благоустрою, визначені законодавством.

Крім цього, комплексним благоустроєм, згідно з вимогами ст.22 вказаного Закону, вважається проведення на визначеній території населеного пункту мікрорайон, квартал, парк, бульвар, вулиця, провулок, узвіз тощо) комплексу робіт з улаштування (відновлення) покриття доріг і тротуарів, обладнання пристроями для безпеки руху, озеленення, забезпечення зовнішнього освітлення та зовнішньої реклами, встановлення малих архітектурних форм, здійснення інших заходів, спрямованих на поліпшення інженерно-технічного і санітарного стану території, покращання її естетичного вигляду.

Отже, із врахуванням вказаного вище, суд зазначає, що рішення міської ради №322 від 25.10.2017 року, на яку посилається Стебницька міська рада при прийнятті рішення №366 від 28.02.2018 року «Про надання дозволу на встановлення тимчасової споруди» ОСОБА_2, не може слугувати основою для прийняття рішення органом місцевого самоврядування та надання дозволу на встановлення тимчасової споруди, позаяк розміщення малих архітектурних форм здійснюється відповідно до Закону України «Про благоустрій населених пунктів» за рішенням власника об'єкта благоустрою з дотриманням вимог законодавства, державних стандартів, норм і правил, а розміщення тимчасових споруд регулюється вимогами Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та спеціальним наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 21.10.2011 року №244, яким затверджено Порядок розміщення тимчасових споруд для провадження Підприємницької діяльності прийняте з порушенням чинного законодавства України.

Окрім того, як уже згадувалося судом вище, з листа Стебницької міської ради №603 від 07.05.2018 року слідує, що паспорт прив'язки тимчасової споруди для здійснення підприємницької діяльності по АДРЕСА_1 ОСОБА_2 видано, проте документ, що посвідчує право власності або користування земельною ділянкою відсутній.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про землеустрій», цільове призначення земельної ділянки - використання земельної ділянки за призначенням, визначеним на підставі документації із землеустрою у встановленому законодавством порядку. В свою чергу документація із землеустрою (землевпорядна документація) - затверджені в установленому порядку текстові та графічні матеріали, якими регулюється використання та охорона земель державної, комунальної та приватної власності, а також матеріали обстеження і розвідування земель, авторського нагляду за виконанням проектів тощо.

В силу п.«г» ст.20 Закону України «Про землеустрій» землеустрій проводиться в обов'язковому порядку на землях усіх категорій незалежно від форми власності в разі встановлення в натурі (на місцевості) меж земель, обмежених у використанні і обмежених (обтяжених) правами інших осіб (земельні сервітути).

Згідно з ст.79-1 Земельного кодексу України, формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об'єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у ч.ч.6- 7 цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок. Земельна ділянка може бути об'єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї. Державна реєстрація прав суборенди, сервітуту, які поширюються на частину земельної ділянки, здійснюється після внесення відомостей про таку частину до Державного земельного кадастру.

Також суд зазначає, що відповідно до ч.5 ст.16 Закону України «Про Державний земельний кадастр», кадастрові номери земельних ділянок надаються у рішеннях органів державної влади, Ради міністрів Автономної - Республіки Крим, органів місцевого самоврядування про передачу цих ділянок у власність чи користування, зміну їх цільового призначення, визначення їх готової оцінки, про затвердження документації із землеустрою та оцінки земель щодо конкретних земельних ділянок.

При цьому, судом встановлено, що технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж частини земельної ділянки не розроблялась, а також є відсутній кадастровий номер земельної ділянки, що встановлено перевіркою управління контролю за використанням та охороною земель ГУ Держгеокадастру у Львівській області, що підтверджується листом №10-13-0.4-669/90-18 від 09.04.2018 року.

Крім того, з акта перевірки №256-ДК/179/АП/09/01/-18 від 11.04.2018 року вбачається, що земельні ділянки знаходяться в зоні гірничого відводу, на межі впливу від гірничих робіт ПАТ СГХП «Полімінерал» та не відповідають концептуальному вирішенню планування та використання території м.Стебник (п.1 ст.17 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності»).

Таким чином, оскаржуване рішення Стебницької міської ради прийнято без розробленої у встановленому законодавством порядку технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки.

Відповідно до п.п.«а», «б», «в», «г» ст.12 ЗК України, до повноважень сільських, селищних, міських рад належать розпорядження землями територіальних громад, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб, надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності, вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності.

При цьому, відповідно до ч.2 ст.83 ЗК України, до земель комунальної власності віднесені усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної власності та державної власності, та земельні ділянки, на яких розташовані будівлі, споруди, інші об'єкти нерухомого майна комунальної власності незалежно від місця їх розташування.

Згідно ч.1 ст.59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

В силу ч.1 ст.21 Цивільного кодексу України, ч.10 ст.59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції України або законам України визнаються незаконними у судовому порядку.

Підставами для визнання акта незаконним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. Обов'язковою умовою визнання акта незаконним є також порушення, у зв'язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів позивача.

Водночас, матеріалами справи стверджується, що ОСОБА_2 не є суб'єктом підприємницької діяльності, однак оскаржуваним рішенням надано дозвіл на укладення договору особистого строкового сервітуту на земельну ділянку для розміщення та обслуговування тимчасової споруди торгівельного призначення для провадження підприємницької діяльності.

Таким чином, суд дійшов висновку, що оскаржуване рішення прийняте без розробленої у встановленому законодавством порядку технічної документації щодо встановлення меж земельної ділянки, оскільки право на оренду земельної ділянки виникає після укладення договору оренди і його державної реєстрації, так як приступати до використання земельної ділянки до встановлення її меж у натурі одержання документа, що посвідчує право на неї, та державної реєстрації забороняється, відтак підлягає скасуванню як протиправне.

Згідно з частинами першою та другою статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, доказів, зібраних у справі та зважаючи на заяву про визнання позову, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення.

Згідно із ст.139 КАС України, судові витрати стягненню зі сторін не підлягають.

Керуючись ст.ст.14, 72-77, 139, 241-247, 250-251, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

в и р і ш и в :

Позов Заступника керівника Дрогобицької місцевої прокуратури Львівської області до Стебницької міської ради Львівської області, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Головного управління Держгеокадастру у Львівській області, ОСОБА_1, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування рішення задоволити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення сесії Стебницької міської ради №366 від 28.02.2018 року «Про надання дозволу на встановлення тимчасової споруди».

Судові витрати стягненню зі сторін не підлягають.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається через Львівський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Сподарик Н.І.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 05 листопада 2018 року.