Справа № 803/1046/13-а
Суддя: Ханова Р.Ф.
Дата ухвалення: 2018-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

Київ

06 листопада 2018 року

справа №803/1046/13-а

адміністративне провадження №К/9901/9015/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Ханової Р.Ф.(суддя-доповідач),

суддів: Гончарової І.А., Олендера І.Я.,

розглянув в порядку письмового провадження касаційну скаргу Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Волинській області на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 17 грудня 2014 року у складі суддів Онишкевича Т.В., Дяковича В.П., Іщук Л.П., у справі № 803/1046/13-а, за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Цунамі» до Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Волинській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень, -

У С Т А Н О В И В :

30 квітня 2013 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Цунамі» (далі - Товариство, платник податків, позивач у справі) звернулося до суду з позовом до Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Волинській області (далі - податковий орган, відповідач у справі) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень податкового органу від 29 січня 2013 року № та №, з мотивів безпідставності їх прийняття.

28 травня 2013 року постановою Волинського окружного адміністративного суду відмовлено Товариству в задоволенні адміністративного позову, з мотивів не доведеності позивачем реальності здійснення господарських операцій придбання лісопродукції від Товариства з обмеженою відповідальністю «Ейс контракшен менеджмент».

17 грудня 2014 року постановою Львівського апеляційного адміністративного суду скасовано постанову Волинського окружного адміністративного суду від 28 травня 2013 року, увалено нову постанову, якою позов Товариства задоволено визнано протиправними та скасовані податкові повідомлення-рішення податкового органу від 29 січня 2013 року № та №, з мотивів правомірності формування позивачем валових витрат та податкового кредиту по факту придбання лісопродукції, безпідставності висновків податкового органу щодо нікчемності правочину між позивачем та його контрагентом, покладених в основу податкових правопорушень при прийняті податкових повідомлень - рішень.

02 січня 2015 року податковим органом подано касаційну скаргу до Вищого адміністративного суду України в якій, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції та залишити без змін постанову суду першої інстанції.

13 січня 2015 року ухвалою Вищого адміністративного суду України відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою податкового органу, справа №80/1046/13-а із суду першої інстанції витребувана не була.

Заперечення або відзив Товариства на касаційну скаргу податкового органу до Суду не надані, що не перешкоджає її розгляду по суті.

25 січня 2018 року матеріали касаційного провадження К/9901/9015/18 передані з Вищого адміністративного суду України до Верховного Суду.

30 січня 2018 року ухвалою Верховного Суду матеріали касаційної скарги К/9901/9015/18 прийняті до провадження та справу №803/1046/13-а витребувано з Волинського окружного адміністративного суду.

06 травня 2018 року справа №803/1046/13-а надійшла на адресу Верховного Суду.

Згідно з частиною третьою статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Верховний Суд, переглянувши судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, вбачає підстави для задоволення касаційної скарги.

Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Зазначеним вимогам закону судове рішення не відповідає.

Суди першої та апеляційної інстанцій установили, що Товариство є юридичною особою, включене до ЕДРПОУ за номером 31572226, перебуває на податковому обліку з 26 липня 2001 року, є платником податку на додану вартість з 30 липня 2001 року.

Податковим органом у лютому 2012 року проведено позапланову виїзну документальну перевірку Товариства по взаємовідносинах з Товариством з обмеженою відповідальністю «Ейс контракшен менеджмент» за період з 2009 - 2012 років, результати якої викладені в акті перевірки від 09 січня 2013 року №58/22-1/31572226 (далі - акт перевірки).

Керівником податкового органу 29 січня 2013 року прийняті податкові повідомлення-рішення згідно з підпунктом 54.3.2 пункту 54.3 статті 54, статті 58 Податкового кодексу України, на підставі акту перевірки.

Податковим повідомленням - рішенням № збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток у сумі 86412 грн. за порушення положення підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134, пунктів 135.1, 135.2 статті 135, пункту 138.8 статті 138, підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 Податкового кодексу України.

Податковим повідомленням - рішенням № , яким зменшено розмір від'ємного значення податку на додану вартість за липень 2011 року у сумі 1333 грн., серпень 2011 року у сумі 1767 грн., вересень 2011 року у сумі 2000 грн., жовтень 2011 року у сумі 500 грн., листопад 2011 року у сумі 500 грн., за порушення пунктів 198.2, 198.3, 198.6 статті 198 Податкового кодексу України.

Податкові правопорушення за висновком податкового органу полягають у тому, що за результатами проведеної перевірки встановлені ознаки нікчемного правочину, які не спрямовані на реальне настання правових наслідків обумовлених ними, що призвело до завищення витрат та податкового кредиту та призвело до заниження податку на прибуток та завищення від'ємного значення.

Позивач факт реального виконання доводить наданням первинних документів, а саме документів які посвідчують поступлення товару, товарні накладні, рух товару по складу, дані оприбуткування товару.

Оцінюючи надані позивачем документи, суд першої інстанції не прийняв їх, як належні докази підтвердження здійснення господарських операцій.

Суд апеляційної інстанції дійшов висновку про реальність господарських операцій, що є підставою для формування валових витрат, виникнення права на податковий кредит та/або бюджетне відшкодування, добросовісність дій платника податку, яка полягає у відповідності вчинених ним дій господарській меті, а також наявність усіх даних, наведених у документах, що надають право на податковий кредит та/або бюджетне відшкодування.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що між Товариством та Товариством з обмеженою відповідальністю «Ейс контракшен менеджмент» укладено договір поставки лісопродукції № 5/11 від 01 липня 2011 року, предметом якого є лісопродукцію (дуб-пиловник, фансировина дубова), виконання якого позивач доводить наданням податкових та видаткових накладних на загальну суму 345204,75 грн. та послуги по її доставці на суму 30500,00 грн., а всього на загальну суму 375704,75 грн., товарно-транспортні накладні та акти здачі-прийняття робіт, а також факт оплати згідно з банківськими виписками на загальну суму 381804,75 грн., що підтверджено актом перевірки.

Під час апеляційного провадження до матеріалів справи долучені документи, пов'язані з обліком деревини по колодках, а саме реєстр колодок, накладні на передачу деревини на склад, оборотно-сальдову відомість, прибуткові накладні.

Суд погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про неможливість використання у якості підстави нікчемності правочину матеріалів отриманих у ході досудового слідства у кримінальній справі № 41/0279.

Суд визнає, що визнання правочину нікчемним актом перевірки знаходиться за межами компетенції податкового органу, в цій частині доводи податкового органу є неприйнятними.

Щодо дослідження письмових доказів, як підстав бухгалтерського обліку господарських операцій, Суд зазначає, що судом апеляційної інстанції прийняті надані позивачем документи, як належні докази здійснення господарських операцій без їх дослідження.

Суд вважає, що наявність формально складених, але недостовірних документів при відсутності факту придбання товарів чи послуг не є підставою для включення відповідних сум до складу витрат для оподаткування податком на прибуток та податкового кредиту з податку на додану вартість.

Оцінюючи спірні правовідносини на час вирішення справи судами попередніх інстанцій необхідно було застосовувати правила належності доказів встановлені статтею 70 Кодексу адміністративного судочинства України в редакції яка діяла на час вирішення спору судами попередніх інстанцій (до 15 грудня 2017 року), положення якої встановлювали правила належності доказів, які визначають об'єктивну можливість доказу підтверджувати обставину, що має значення для вирішення справи, а також правила допустимості доказів, що визначають легітимну можливість конкретного доказу підтверджувати певну обставину у справі та зважаючи на те, що предметом доказування, згідно з частиною першою статті 138 цього кодексу, є обставини (факти), якими обґрунтовуються позовні вимоги чи заперечення та які належить встановити при ухваленні судового рішення у справі.

Суд визнає, що будь-які документи мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Суд визнає долучені до матеріалів справи світлокопії первинних документів, на які позивач посилається, як на підставу бухгалтерського обліку, такими, що не відповідають встановленим до них вимогам частини другої статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» від 16 липня 1999 року № 996-14, а саме жодна з накладних на придбання товару не утримує в собі визначення посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення та особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Акти здачі-приймання робіт (наданих послуг) утримують в собі тільки назву та загальну вартість експедиційних послуг без визначення складової (складових) господарської операції та факту їх здійснення.

Відтак, невідповідність видаткових та прибуткових накладних, як первинах документів за якими передано-прийнято товар вимогам закону, як документів які фіксують здійснення господарських операцій унеможливлює прийняття їх як підстав для бухгалтерського обліку господарських операцій відповідно до частини першої статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Недоведеність здійснення господарських операцій доводить відсутність підстав складення податкових накладних за результатами їх здійснення, оскільки формування податкового кредиту є похідним від операцій, зокрема, постачання «товару», оскільки базою оподаткування цим податком є вартість продажу (постачання) товару.

Невідповідність наданим позивачем документів, як письмовим доказам процесуальним вимогам належності, допустимості та достатності унеможливлює прийняття позиції Товариства про доведеність здійсненим ним господарських операцій, покладених в основу формування витрат та податкового кредиту.

Верховний Суд визнає, що суд апеляційної інстанцій допустив неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права при ухваленні судового рішення, внаслідок чого судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення суду першої інстанції, яке відповідає закону.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 352, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Волинській області задовольнити.

Постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 17 грудня 2014 року у справі № 803/1046/13-а - скасувати.

Постанову Волинського окружного адміністративного суду від 28 травня 2013 року у справі №803/1046/13-а - залишити в силі.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Р.Ф.Ханова

Судді: І.А.Гончарова

І.Я.Олендер