Справа № 495/587/18
Суддя: Яковлєв О.В.
Дата ухвалення: 2018-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П'ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 жовтня 2018 р.м.ОдесаСправа № 495/587/18

Категорія: 5.2 Головуючий в 1 інстанції: Гайда-Герасименко О.Д.

Судова колегія Пятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - Яковлєва О.В.,

суддів - Градовського Ю.М., Крусяна А.В.

при секретарі - Кучмій І.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Львівської митниці Державної фіскальної служби на постанову Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 12 квітня 2018 року, у справі за позовом ОСОБА_1 Ришарда до Державної фіскальної служби України Львівської митниці Державної фіскальної служби Управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії про скасування рішення,-

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач звернувся до суду з позовом у якому заявлено вимоги управлінню протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії Державної фіскальної служби України Львівської митниці Державної фіскальної служби про визнання протиправною та скасування постанови в справі про порушення митних правил № 6502/20900/17 від 09 січня 2018 року.

Постановою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 12 квітня 2018 року задоволено адміністративний позов.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням Львівською митницею Державної фіскальної служби подано апеляційну скаргу з якої вбачається про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а тому просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовано тим, що при ввезенні на територію України легкового автомобіля в режимі «транзит», позивачем, як фізичною особою-резидентом України, перевищено більше ніж на 10 днів термін доставки автомобіля до митного органу призначення, чим скоєно порушення митних правил, передбачене ч. 3 ст. 470 МК України.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволенню, а судове рішення без змін, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 09 грудня 2017 року в зону митного контролю МАПП «Рава-Руська» Львівської митниці ДФС заїхав автомобіль марки «Volkswagen Transporter» у якому громадянин ОСОБА_2 ОСОБА_1 Ришард прямував до ОСОБА_2.

Вданому випадку, в ході митного контролю вказаного транспортного засобу в ПІК «Інспектор» встановлено, що 21 листопада 2017 року ОСОБА_1 Ришард ввіз транспортний засіб особистого користування на митну територію України у митному режимі «Транзит» смугою руху «зелений кордон» через п/п «Старокозаче - Тудора» Одеської митниці ДФС, а саме автомобіль марки «CITROEN C 5», що постійно зареєстрований в ОСОБА_2.

При цьому, до митного оформлення іноземцем надано посвідку про постійне проживання в Україні ОД № 100/06 від 30 серпня 2006 року.

Між тим, митним органом встановлено, що іноземцем не доставлено вказаний транспортний засіб до митного органу призначення протягом 10 днів, чим перевищено встановлений МК України строк доставки транспортних засобів, що перебувають під митним контролем.

Внаслідок чого, постановою Львівської митниці ДФС в справі про порушення митних правил №6502/20900/17 від 09 січня 2018 року позивач визнаний винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч. 3 ст. 470 МК України, а також на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу, на суму 8 500,00 грн.

Не погоджуючись з отриманою постановою позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

За наслідком встановлених обставин судом першої інстанції, з яким погоджується судова колегія, зроблено висновок про задоволення позовних вимог та скасування оскаржуваної постанови про порушення митних правил, з огляду на наступне.

Так, згідно ч. 3 ст. 470 МК України, перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу органу доходів і зборів,- тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі пятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 95 МК України, встановлюються такі строки транзитних перевезень для автомобільного транспорту - 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - 5 діб).

Відповідно до ч. 1 ст. 495 МК України, доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 4 МК України, нерезидентами вважаються фізичні особи: іноземці та особи без громадянства, громадяни України, які мають постійне місце проживання за межами України, у тому числі ті, які тимчасово перебувають на території України;

При цьому, резидентами вважаються фізичні особи: громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які мають постійне місце проживання в Україні, у тому числі ті, які тимчасово перебувають за кордоном;

Відповідно до ч. 1 ст. 380 МК України, тимчасове ввезення громадянами-нерезидентами на митну територію України транспортних засобів особистого користування дозволяється на строк до одного року. Цей строк може бути продовжено органами доходів і зборів з урахуванням дії обставин непереборної сили та особистих обставин громадян, які ввезли такі транспортні засоби, за умови документального підтвердження цих обставин, але не більш як на 60 днів. Обовязковою умовою допуску зазначених транспортних засобів до тимчасового ввезення на митну територію України є реєстрація цих транспортних засобів в уповноважених органах іноземних держав, що підтверджується відповідним документом.

Колегією суддів встановлено, що 21 листопада 2017 року ОСОБА_1 Ришард ввіз транспортний засіб особистого користування на митну територію України у митному режимі «Транзит» смугою руху «зелений кордон» через п/п «Старокозаче - Тудора» Одеської митниці ДФС, а саме автомобіль марки «CITROEN C 5», що постійно зареєстрований в ОСОБА_2.

При цьому, іноземцем не доставлено вказаний транспортний засіб до митного органу призначення протягом 10 днів, чим перевищено встановлений МК України строк доставки транспортних засобів, що перебувають під митним контролем.

Між тим, аналіз вказаних положень законодавства свідчить про те, що порушення встановленого ст. 95 МК України строку транзитного перевезення товарів (транспортних засобів) є адміністративним правопорушенням, об'єктом якого є встановлений митним законодавством порядок ввезення товарів (транспортних засобів) на територію України, об'єктивна сторона - полягає у порушенні встановленого ст. 95 цього кодексу строку транзитного перевезення, суб'єктивна сторона може мати вираз як у формі умислу, так і необережності.

В свою чергу, для правильного вирішення питання щодо правомірності визнання позивача винним у вчиненні спірного адміністративного правопорушення, колегії суддів належить з'ясувати, чи наявний в діяннях особи склад такого адміністративного правопорушення.

Крім того, колегія суддів вважає, що без встановлення того, в якому саме митному режимі перебував автомобіль позивача, неможливо встановити наявність чи відсутність в діяннях останнього складу адміністративного правопорушення, за вчинення якого його визнано винним оскаржуваною постановою.

В даному випадку, позивач стверджує, що він ввіз автомобіль в режимі «тимчасового ввезення», як нерезидент, громадянин ОСОБА_3, на один рік, з метою особистого користування на території України, а не в режимі «транзит», як резидент України, з метою його транзитного переміщення.

При цьому, поміщення транспортного засобу позивача, як товару, у режим транзит, здійснено митним органом у автоматичному режимі при ввезенні відповідного транспортного засобу позивачем на територію України, а також виявлення у останнього посвідки на постійне проживання в Україні від 30 серпня 2006 року.

В свою чергу, колегія суддів вважає, що при ввезенні спірного автомобіля на територію позивачем, митний орган мав встановити правовий статус іноземця, як резидента або нерезидента України, а як наслідок пропустити відповідний автомобіль у митний режим «транзит», або режим - «тимчасове ввезення».

При цьому, колегія суддів не приймає посилання митного органу на наявність у позивача посвідки на постійне проживання в Україні, як на підставу для визнання його резидентом України, так як така посвідка не є документом, що безумовно підтверджує наявність у позивача статусу резидента України.

В даному випадку, основоположним критерієм визначення особи резидентом чи нерезидентом, у розумінні положень Митного кодексу України, є її постійне місце проживання, а не її громадянство, або посвідка на постійне місце проживання.

При цьому, задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що згідно зібраних у справі документів, позивачем підтверджено факт постійного проживання у ОСОБА_2, а тому він не є резидентом України.

Вказані обставини щодо статусу позивача, як нерезидента України, також підтверджено рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 09 січня 2018 року, у справі № 495/9759/17.

В свою чергу, у зібраних матеріалах справи відсутні докази, на підставі яких митним органом встановлювалась наявність або відсутність у позивача статусу резидента України при поміщенні його автомобіля у режим «транзит».

Крім того, у витязі з електронного журналу обліку транспортних засобів в пунктах пропуску для автомобільного сполучення, зазначено, що спірний автомобіль ввезено позивачем по смузі руху «зелений коридор» в режимі «транзит», з метою особистого користування.

Проте, відповідно до ч. 1 ст. 90 МК України, транзит - це митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома органами доходів і зборів України або в межах зони діяльності одного органу доходів і зборів без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 93 МК України, товари, транспортні засоби комерційного призначення, що переміщуються у митному режимі транзиту, не повинні використовуватися з жодною іншою метою, крім транзиту.

В даному випадку, колегія суддів вважає, що автомобіль позивача, як товар, ввезений на митну територію України, не міг бути поміщеним митним органом у режим «транзит» з метою особистого користування фізичною особою на території України, так як такий товар не міг використовуватися з жодною іншою метою, крім транзиту.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що митним органом безпідставно поміщено транспортний засіб позивача в митний режим «транзит».

Внаслідок чого, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність задоволення позовних вимог, так як в діяннях позивача, як нерезидента України, відсутній склад адміністративного правопорушення, за вчинення якого його визнано винним оскаржуваною постановою у справі про порушення митних правил.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія вважає, що судом першої інстанції вірно встановлено обставини справи, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 272, 286, 308, 311, 315, 316 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Львівської митниці Державної фіскальної служби залишити без задоволення, а постанову Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 12 квітня 2018 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена.

Головуючий: О.В. Яковлєв

Судді: Ю.М. Градовський

ОСОБА_4