Справа № 127/26994/18
Суддя: Вишар І. Ю.
Дата ухвалення: 2018-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/127/458/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" листопада 2018 р.м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі:

головуючого судді Вишара І.Ю.,ОСОБА_1,
при секретарі Федоровій С.М., за участю позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління патрульної поліції у Вінницькій області та поліцейського роти №3 батальйону № 1 УПП у Вінницькій області лейтенанта поліції ОСОБА_3 про скасування постанови серії ЕАВ № 663914 від 14.10.2018 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Вінницького міського суду Вінницької області знаходиться адміністративна справа за позовом ОСОБА_2 до Управління патрульної поліції у Вінницькій області та поліцейського роти №3 батальйону № 1 УПП у Вінницькій області лейтенанта поліції ОСОБА_3 про скасування постанови серії ЕАВ № 663914 від 14.10.2018 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Позов мотивований тим, що 14.10.2018 року, керуючи автомобілем НОМЕР_1, позивач рухався по Обїзному шосе в м. Вінниці у напрямок м. Хмельницький, наближаючись до перехрестя Обїзне шосе - Хмельницьке шосе (з правої сторони знаходиться «АЗС WOG») за напрямком його руху на світлофорі увімкнувся жовтий сигнал. У виниклій дорожній ситуації транспортний засіб під його керуванням перебував на відстані, що не давала змогу зупинитися, навіть застосувавши екстрене гальмування перед засобом регулювання дорожнього руху, без виїзду на перехрестя, і подальшого утворення перешкоди. Переконавшись, що його дії не створюють перешкод чи небезпеки для інших учасників руху, що вони безпечні, він рухався далі.

Після перетину перехрестя рухався в крайньому правому ряду, позивач побачив патрульне авто поліції, яке рухалось по Хмельницькому шосе у напрямок м. Хмельницький (без увімкнутих проблискових маячків), через деякий час авто увімкнуло проблискові маячки з вимогою зупинитися. Після зупинки співробітник поліції, пояснив причину зупинки тим, що позивач нібито здійснив проїзд на заборонений сигнал світлофору, а саме червоний колір, чим порушив вимоги п.8.7.3 «е» ПДР України.

Під час зупинки позивач співробітнику поліції пояснив обєктивні обставини виниклої дорожньої обстановки, суть яких полягає в тому, що його дії в повній мірі відповідали вимогам п.8 11 ПДР України, де сказано: «водіям, які вразі ввімкнення жовтого сигналу або підняття регулювальником руки вгору не можуть зупинити транспортний засіб, дозволяється рухатись далі за умови забезпечення безпеки дорожнього руху».

Вислухавши пояснення ОСОБА_2 співробітник поліції, не зясувавши будь-яких обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, повернувся до салону службового автомобіля, де виніс постанову (серія ЕАВ №663914) про притягнення позивача до адміністративної відповідальності по ч. 2 ст. 122 КУпАП, якою накладено штраф у розмірі 425 грн.

Будучи ознайомленим із змістом постанови (серія ЕАВ №663914) про притягнення його до адміністративної відповідальності, він просив про письмове опитування за обставинами справи, що було проігноровано.

З винесеною постановою позивач не згоден, оскільки Правил дорожнього руху не порушував.

Позивач вважає, що дії поліцейського ОСОБА_3, щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення і винесення постанови про накладення адміністративного стягнення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, є протиправним. Постанова не відображає дійсних обставин справи, винесена з грубими порушеннями вимог чинного законодавства щодо її змісту та процедури складання, є незаконною, а тому підлягає скасуванню.

Позивач зазначає, що постанова складалася інспектором без врахування його зауважень, пояснень та конкретної дорожньої обстановки. Доказів правопорушення не надано, свідків не опитано, місце скоєння правопорушення та напрямок його руху не вказано, тобто факт порушення оснований на припущеннях, протокол про адміністративне порушення не складався. У постанові зазначено, що ця постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксована не в автоматичному режимі. Свідки, які могли б підтвердити факт правопорушення, відсутні.

Діяльність органів патрульної поліції повязана з притягненням громадян до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху, регламентована зокрема Інструкцією з оформлення поліцейських матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 року №139, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 10.11.2015 року за №1408/27853. Відповідно до вимог п.2 розділу IV Інструкції зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення повинно відповідати ст. 283 КУпАП, частина 3 якої передбачає в якості обовязкового елемента місце вчинення адміністративного правопорушення.

Позивач в позовній заяві вказує, що під час керуванням ним автомобілем не було допущено порушень Правил дорожнього руху України, вказаного працівника він бачив та виконав його вимогу про зупинку і рух, виконав всі передбачені ПДР України дії про швидкість, зупинку та стоянку, перетинання перехрестя.

Крім того, позивач зазначає, що в порушення ст. 276 КУпАП поліцейський ОСОБА_3 положень закону не дотримався та розглянув справу на місці зупинки транспортного засобу та не дав позивачу можливості скористатися своїми правами, передбаченими ст. 268 КУпАП у повному обсязі, будь-якої підготовки до розгляду справи не було, як і не було оголошення посадової особи, яка розглядає справу, особа яка притягується до адміністративної відповідальності, не були вирішенні клопотання, не досліджено доказів, не було заслухано осіб які беруть участь у розгляді справи. Своїми діями ОСОБА_3 грубо порушив ст.ст. 278, 279 КУпАП.

За наведених обставин позивач вважає, що дії вчинені поліцейським ОСОБА_3 при розгляді справи про адміністративне правопорушення слід визнати не правомірними, а постанову серії ЕАВ №663914 від 14.10.2018 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення за ч. 2. ст. 122 КУпАП слід вважати як винесену бездоказово, на припущеннях і в порушення його прав, а тому її просить скасувати.

За наведених обставин позивач звернувся до суду із даним позовом, оскільки рішенням посадової особи Державної патрульної поліції грубо порушені його права та інтереси.

Позивач ОСОБА_2 позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити з підстав, наведених в адміністративному позові.

Представник відповідача та відповідач в судове засідання не зявились, представником Управління патрульної поліції у Вінницькій області на адресу суду надано відзив на позовну заяву, згідно якого він просив розгляд справи провести у їх відсутність і відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2

Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали адміністративної справи, прийшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що 14.10.2018 року поліцейським роти №3 батальйону № 1 УПП у Вінницькій області лейтенантом поліції ОСОБА_3 відносно ОСОБА_2 винесено постанову про накладення адміністративного стягнення у вигляді адміністративного штрафу в розмірі 425,00 грн. за адміністративне порушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП.

Згідно постанови водій ОСОБА_2, 14.10.2018 рок о 08 год. 39 хв. по твул. Менделєєва 10, керуючи автомобілем НОМЕР_2, проїхав перехрестя на заборонений червоний сигнал світлофора, чим порушив п.8.7.3 (е) ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.2 ст.122 КУпАП.

Не погоджуючись з вказаною постановою позивач звернувся до суду з позовом.

Згідно ч. 1 ст. 286 КАС України, адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами протягом десяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення субєкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення субєкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення субєкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Зазначена постанова судом перевірялася на предмет дотримання суб'єктом владних повноважень принципів правомірної адміністративної поведінки, а саме: чи прийнято рішення обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо.

Крім того, судом враховано, що відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами.

Відповідно ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Права особи, яка притягується до адміністративної відповідальності визначено ст.268 КУпАП, згідно якої, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.

Відповідно до п.8.7.3. (е) ПДР України червоний сигнал у тому числі миготливий або два червоних миготливих сигнали забороняють рух.

Згідно п. 8.11 ПДР України водіям, які в разі ввімкнення жовтого сигналу або підняття регулювальником руки вгору не можуть зупинити транспортний засіб у місці, передбаченому пунктом 8.10 цих Правил, не вдаючись до екстреного гальмування, дозволяється рухатися далі за умови забезпечення безпеки дорожнього руху.

Відповідно до судової практики, а саме Постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 31.07.2018 року під час розгляду справи №552/5623/16-а Верховний Суд прийшов до висновку, що проїзд на жовтий сигнал світлофора не є порушенням ПДР України, коли водій продовжив рух транспортного засобу на перехресті після ввімкнення жовтого сигналу світлофора, оскільки при екстреному гальмуванні він не міг зупинитися згідно вимог ПДР України без загрози безпеці для інших учасників дорожнього рух.

В судовому засіданні було досліджено докази, які надані, з яких не вбачається, що ОСОБА_2 ПДР України порушував.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах субєкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до ч. 5 ст. 77 КАС України, якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні, та вважає, що відповідачем та представником відповідача не надано достатніх доказів, які вказували б на вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Згідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов'язок відповідно до здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення.

Відповідно до цієї ж статті Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов'язок сприяти максимальному забезпеченню процесуальних прав учасників судового провадження.

Приймаючи до уваги, що всі сумніви щодо доведеності вини правопорушника слід тлумачити на його користь, за відсутності переконливих доказів вини ОСОБА_2, суд приходить до висновку, що останнього неправомірно було притягнуто до адміністративної відповідальності.

Тому, враховуючи вищевикладене, суд вважає за доцільне скасувати постанову серії ЕАВ № 663914 від 14.10.2018 року у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2, а провадження у справі закрити.

Керуючись ст.ст. 12, 241-246, 268-272, 286, 293 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_2 до Управління патрульної поліції у Вінницькій області та поліцейського роти №3 батальйону № 1 УПП у Вінницькій області лейтенанта поліції ОСОБА_3 про скасування постанови серії ЕАВ № 663914 від 14.10.2018 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП - задовольнити.

Постанову поліцейського роти №3 батальйону № 1 УПП у Вінницькій області лейтенанта поліції ОСОБА_3 серії ЕАВ № 663914 від 14.10.2018 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП скасувати, а провадження у справі закрити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: