Справа № 2-а-3494/11
Суддя: Стародуб О.П.
Дата ухвалення: 2018-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

31 жовтня 2018 року

м. Київ

справа №2-а-3494/11

адміністративне провадження №К/9901/37249/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючий - Стародуб О.П.,

судді - Анцупова Т.О., Кравчук В.М.

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 30.01.2018р. (судді - Безименна Н.В., Кучма А.Ю., В.О. Аліменко), постановлену за заявою ОСОБА_1 про заміну сторони виконавчого провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в Чернігівському районі Чернігівської області про стягнення коштів,

встановив:

У листопаді 2017р. ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про заміну сторони виконавчого провадження, в якій просила замінити стягувача ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2., у виконавчому провадженні за постановою Чернігівського районного суду Чернігівської області від 31.05.2011р. по справі №2-а-3494/11 за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Чернігівському районі Чернігівської області про стягнення доплати, як непрацюючому пенсіонеру, що проживає у зоні гарантованого добровільного відселення, її правонаступником ОСОБА_1

Ухвалою Чернігівського районного суду Чернігівської області від 04.12.2017р. заяву про заміну сторони виконавчого провадження задоволено.

Замінено стягувача у виконавчому провадженні щодо виконання постанови Чернігівського районного суду Чернігівської області від 31.05.2011р. по справі №2-а-3494/11 за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Чернігівському районі про стягнення доплати як непрацюючому пенсіонеру, що проживає у зоні гарантованого добровільного відселення, його правонаступником ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 30.01.2018р. ухвалу Чернігівського районного суду Чернігівської області від 04.12.2017р. скасовано, у задоволенні заяви ОСОБА_1 про заміну строни виконавчого провадження відмовлено.

З постановою суду апеляційної інстанції не погодилась ОСОБА_1, звернулась з касаційною скаргою, в якій посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права, просила скасувати постанову суду апеляційної інстанції та залишити в силі ухвалу суду першої інстанції.

Касаційна скарга обґрунтована тим, що пенсійні виплати, що нараховані на підставі рішення суду за життя позивача, проте не виплачені входять до складу спадщини, а тому є підстави для заміни сторони виконавчого провадження.

У відзиві на касаційну скаргу Чернігівське об'єднане управління Пенсійного фонду України просило у її задоволенні відмовити, а постанову суду апеляційної інстанції залишити без змін.

Посилалось на те, що виконання судового рішення здійснювалось у добровільному порядку, без відкриття виконавчого провадження. Крім того, питання про перехід до заявника сум пенсійних виплат померлої є спірним, оскільки спірні кошти не є недоотриманою пенсією, а виплачуються у порядку погашення заборгованості за рішенням суду, виконання яких гарантується державою та не включені до складу спадщини.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування апеляційним судом норм процесуального права суд приходить до висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних мотивів та передбачених законом підстав.

Судами встановлено, що постановою Чернігівського районного суду Чернігівської області від 13.05.2011р. по справі №2-а-3494/11 було задоволено позовні вимоги ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Чернігівському районі про стягнення доплати як непрацюючому пенсіонеру, що проживає у зоні гарантованого добровільного відселення: визнано дії Управління Пенсійного фонду України в Чернігівському районі щодо ненарахування та виплати щомісячної доплати до пенсії, як непрацюючому пенсіонеру, що проживає в зоні гарантованого добровільного відселення, - неправомірними та зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в Чернігівському районі провести перерахунок та виплату щомісячної доплати до пенсії, як непрацюючому пенсіонеру, що проживає в зоні гарантованого добровільного відселення, встановленої статтею 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", в розмірі двох мінімальних заробітних плат за період з 10 вересня 2010 року по 31 травня 2011 року, з урахуванням виплачених сум за вказаний період.

На виконання зазначеного судового рішення відповідачем проведено перерахунок пенсії ОСОБА_2, сума перерахунку складає 24737,39 грн.

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 02.07.2013р. ОСОБА_1 є спадкоємцем першої черги за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2. ОСОБА_2, у зв'язку з чим їй видано свідоцтво на неодержану пенсію за рішенням суду за період з 10 вересня 2010 року по 31 травня 2011 року в сумі 24737,39 грн, належної спадкодавцю згідно довідки №1184/05 виданої 21.03.2013р. Управлінням Пенсійного фонду України в Чернігівському районі Чернігівської області.

Задовольняючи заяву про заміну сторони виконавчого провадження, суд першої інстанції виходив із наявності підстав для заміни стягувача його спадкоємцем у відповідності до положень ст. 264 КАС України.

Скасовуючи ухвалу суду першої інстанції та ухвалюючи постанову про відмову у задоволенні заяви, апеляційний суд виходив з того, що підставою правонаступництва є смерть громадянина, що був стороною виконавчого провадження за обов'язкової умови відкриття виконавчого провадження. Враховуючи, що заявником доказів на підтвердження факту відкриття виконавчого провадження з примусового виконання постанови Чернігівського районного суду Чернігівської області від 31.05.2011р. по справі №2-а-3494/11 надано не було; відомості щодо відкриття такого в матеріалах справи відсутні, а тому відсутні правові підстави для заміни сторони у виконавчому провадженні.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду апеляційної інстанції з наступних мотивів та передбачених законом підстав.

Відповідно до ст. 1216 ЦК спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК).

Відповідно до ст. 1227 ЦК суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім'ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 91 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991р. №1788-ХІІ суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв'язку з його смертю, передаються членам його сім'ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

За положеннями ст. 52 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003р. №1058-IV сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв'язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім'ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім'ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сім'ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.&?н;…&?в;. У разі відсутності членів сім'ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі незвернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв'язку з його смертю, входить до складу спадщини.

Отже, спірні правовідносини допускають правонаступництво.

Відповідно до ст. 55 КАС України (в редакції чинній на час виникнення спірних відносин) у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії адміністративного процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником.

Згідно з ч. 1 ст. 264 КАС України (в редакції чинній на час виникнення спірних відносин) у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд може замінити сторону виконавчого провадження її правонаступником.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016р. №1404-VIII (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) під виконавчим провадженням як завершальною стадією судового провадження і примусового виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) розуміється сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 15 Закону №1404-VIII сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ.

Положеннями ч. 5 ст. 15 цього Закону передбачено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником.

Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов'язковими тією мірою, якою вони були б обов'язковими для сторони, яку правонаступник замінив. У разі якщо сторона виконавчого провадження змінила найменування (для юридичної особи) або прізвище, ім'я чи по батькові (для фізичної особи), виконавець, за наявності підтверджуючих документів, змінює своєю постановою назву сторони виконавчого провадження.

У контексті наведених положень Закону №1404-VIII слід зазначити, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження представляє собою процес, який починається з моменту набрання судовим рішенням законної сили і завершується настанням відповідних обставин, передбачених статтею 39 цього Закону.

При цьому виконавче провадження здійснюється з дотриманням засад верховенства права, за якого кожен з учасників має можливість реалізувати обсяг вимог наданих йому судовим рішенням.

До того ж цей Закон не пов'язує початок реалізації цих прав з ухваленням державним виконавцем рішення про початок примусового виконання рішення на підставі виконавчого документа, а навпаки, прямо передбачає можливість виправлення невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим цією статтею, судом за заявою стягувача (абзац другий частини четвертої статті 4 Закону №1404-VIII).

У рішенні Європейського суду з прав людини "Матківська проти України" від 12.03.2009р. зазначено про те, що судовий розгляд і виконавче провадження - це перша та друга стадії загального провадження, які стосуються тривалості провадження; виконання рішення є другим етапом судового провадження, а також що реалізоване право знаходить свою ефективну реалізацію саме у момент виконання.

Отже, заміна сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, (процесуальне правонаступництво) можливе на будь-якій стадії адміністративного процесу, як на стадії розгляду справи так і на стадії виконання судового рішення, яке набрало законної, зокрема, і до видання виконавчого листа, і відбувається виключно за відповідним рішенням суду, а не державного виконавця (що стосується заміни сторони виконавчого провадження), незалежно від того виданий судом виконавчий лист на момент звернення із заявою про правонаступництво та чи пред'явлений він (виконавчий лист) до примусового виконання.

Як зазначено у постанові Верховного Суду від 31.01.2018р. у справі №2а/945/2010 (6-а/195/7/17) суд враховує, що розширене тлумачення ч. 1 ст. 264 КАС України узгоджується зі змінами щодо заміни сторони виконавчого провадження, які відбулися з прийняттям Закону від 03.10.2017р. «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», яким КАС України викладено у новій редакції (діє з 15.12.2017р.). Зокрема, у ст. 379 у порівняні зі ст. 264 КАС України у попередній редакції, з'явилася частина 4 такого змісту: «Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження».

У рішенні Європейського Суду з прав людини від 29.06.2004р. у справі «Півень про України» визначено, що право на судовий розгляд, гарантоване ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, також захищає і виконання остаточних та обов'язкових судових рішень, які у країні, яка поважає верховенство права, не можуть залишаться невиконаними, завдаючи шкоди одній стороні.

Отже виконання судового рішення є складовою частиною судового розгляду та завершальною стадією судового провадження, а неможливість виконати рішення суду призведе до порушення прав, гарантованих ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З огляду на зазначене, тлумачити статтю 264 КАС України слід у дусі Конвенції та забезпечення ефективності захисту порушених прав, як норму, яка надає суду можливість контролювати виконання судових рішень, усувати перешкоди та сприяти виконанню. При цьому відсутність виконавчого провадження на час звернення із заявою про заміну сторони не є матеріально-правовою перешкодою для заміни сторони правонаступником, і не суперечить загальній меті адміністративного судочинства

Враховуючи викладене, суд першої інстанції правомірно здійснив заміну сторони виконавчого провадження керуючись ст. 264 КАС України (у редакції до 15.12.2017р.) з огляду на те, що виконання триває, а судом апеляційної інстанції помилково скасовано рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 352 КАС України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.

Керуючись статтями 345, 349, 352, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України,

постановив:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 30.01.2018р. - скасувати.

Ухвалу Чернігівського районного суду Чернігівської області від 04.12.2017р. - залишити в силі.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

О.П. Стародуб

Т.О. Анцупова

В.М. Кравчук