Справа № 813/573/16
Суддя: Онишкевич Тарас Володимирович
Дата ухвалення: 2018-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2018 рокуЛьвів№ 857/СК-7/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Онишкевича Т.В.,

суддів Обрізка І.М., Іщук Л.П.,

з участю секретаря судових засідань Джули В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь» на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 7 липня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь» Волкова Олександра Юрійовича, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Фонд гарантування вкладів фізичних осіб та Публічне акціонерне товариство «Банк «Київська Русь» про визнання протиправною бездіяльності і зобов'язання до вчинення дій,

ВСТАНОВИВ :

У лютому 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з адміністративним позовом, у якому просив:

визнати протиправною бездіяльність уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь» Волкова О.Ю. (далі - Уповноважена особа) щодо невключення його до переліку вкладників Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь» (далі - ПАТ «Банк «Київська Русь»), які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), як вкладника за договором банківського вкладу на вимогу № 92 від 14 квітня 2014 року, в сумі 101400,00 грн.;

зобов'язати Уповноважену особу включити ОСОБА_3 до переліку вкладників ПАТ «Банк «Київська Русь», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, як вкладника за договором банківського вкладу на вимогу № 92 від 14 квітня 2014 року, в сумі 101400,00 грн.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 7 липня 2016 року у справі № 813/573/16 позов було задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Уповноваженої особи щодо невключення ОСОБА_3 до переліку вкладників ПАТ «Банк «Київська Русь», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, як вкладника за договором банківського вкладу на вимогу № 92 від 14 квітня 2014 року. Зобов'язано відповідача подати до Фонду додаткову інформацію про ОСОБА_3, як вкладника, що має право на відшкодування коштів за вкладом у ПАТ «Банк «Київська Русь» за рахунок Фонду, за договором банківського вкладу на вимогу № 92 від 14 квітня 2014 року. У решті позовних вимог відмовлено.

При цьому суд першої інстанції виходив із того, що позивач безпідставно не був включений до реєстру осіб, які мають право на відшкодування коштів за рахунок Фонду, в частині договору банківського вкладу на вимогу в національній валюті № 92 від 14 квітня 2014 року. Тому суд вважав за необхідне захистити порушені права позивача шляхом визнання протиправною бездіяльності Уповноваженої особи щодо не включення позивача до переліку вкладників ПАТ «Банк «Київська Русь», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду.

Враховуючи, що перелік вкладників складається Уповноваженою особою лише один раз, а відповідно до положень пункту 6 розділу ІІІ Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду № 14 від 9 серпня 2012 року, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 7 вересня 2012 року за №1548/21860, Уповноважена особа наділена повноваженнями на подання додаткової інформації про вкладників, які мають право на відшкодування, то відповідача слід зобов'язати подати до Фонду додаткову інформацію про ОСОБА_3, як вкладника, що має право на відшкодування коштів за вкладом у ПАТ «Банк «Київська Русь» за рахунок Фонду, як вкладника за договором банківського вкладу на вимогу № 92 від 14 квітня 2014 року.

У апеляційній скарзі Уповноважена особа просить скасувати постанову суду першої інстанції та відмовити у задоволенні позову ОСОБА_3 у повному обсязі.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що Уповноваженою особою виявлено та повідомлено учасників правочину, що правочин щодо виконання Банком 23 березня 2015 року о 06:06:03 платіжного доручення № 51від 19 березня 2015 року ПП «Теплосвіт Україна» з перерахування грошових коштів у сумі 101400,00 грн. з рахунку № 001, який відкритий у ПАТ «Банк «Київська Русь», на рахунок № НОМЕР_2 ОСОБА_3, який відкритий у ПАТ «Банк «Київська Русь», з призначенням платежу: «Надання позики зг.дог. б/н від 19.03.2015р. без ПДВ». - є нікчемним, оскільки штучно створює обов'язки Фонду щодо відшкодування грошових коштів.

Наполягає на тому, що виходячи із приписів статей 2, 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», а також Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» позивач не є вкладником, оскільки грошові кошти не надійшли для нього через касу банку або з іншої фінансової установи.

Додатково наголошує на тому, що перерахування грошових коштів на рахунок позивача відбулося у той час, коли у ПАТ «Банк «Київська Русь» діяла тимчасова адміністрація та було запроваджено обмеження на відкриття рахунків фізичним особам, зарахування на такі рахунки коштів, які переказуються з рахунків, відкритих у проблемному банку, а також були припинені повноваження керівництва ПАТ «Банк «Київська Русь».

Представник позивача у ході апеляційного розгляду заперечив обґрунтованість доводів апелянта. Просив залишити постанову суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Інші учасники справи, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, на виклик апеляційного суду не прибули, що відповідно до частини 2 статті 313 Кодексу адміністративного судочинства України не перешкоджає розгляду справи.

Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги.

Як безспірно встановлено судом першої інстанції, між ПАТ «Банк «Київська Русь» (далі - Банк) та ОСОБА_3 (далі - Вкладник) було укладено договір банківського вкладу на вимогу в національній валюті № 92 від 14 квітня 2014 року (далі - Договір).

Відповідно до п. 2.1. Договору Вкладник надає Банку, а Банк приймає від Вкладника за зберігання грошові кошти в формі депозитного вкладу (далі - Вклад) в сумі 330000,00 грн. Термін внесення Вкладу 14 квітня 2014 року.

На підставі постанови Правління Національного банку України «Про віднесення ПАТ «Банк «Київська Русь» до категорії неплатоспроможних» від 19 березня 2015 року № 190 виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк «Київська Русь» від 19 березня 2015 року № 61, згідно з яким з 20 березня 2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «Банк «Київська Русь» Волкова О.Ю.

Тимчасову адміністрацію в ПАТ «Банк «Київська Русь» запроваджено строком на 3 місяці з 20 березня 2015 року по 19 червня 2015 року включно.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду «Про продовження строків здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк «Київська Русь» № 116 від 15 червня 2015 року строк тимчасової адміністрації продовжено до 19 липня 2015 року включно.

Окрім того, судом встановлено, що 23 березня 2015 року о 06:06:03 платіжним дорученням № 51від 19 березня 2015 року ПП «Теплосвіт Україна» було перераховано 101400,00 грн. з рахунку № 001 підприємства у ПАТ «Банк «Київська Русь» на рахунок НОМЕР_2, належний ОСОБА_3 та відкритий у тому ж банку, з призначенням платежу: «Надання позики зг.дог. б/н від 19.03.2015р. без ПДВ».

6 жовтня 2015 року ОСОБА_3 звернувся до Уповноваженої особи із заявою, у якій просив визнати його кредитором ПАТ «Банк «Київська Русь» та включити до Реєстру вимог кредиторів. (а. с. 12).

Листом № 10624/43 від 19 листопада 2015 року позивача повідомлено про акцептування кредитних вимог в сумі 4600,18 грн. до четвертої черги задоволення вимог кредиторів та в сумі 500,00 грн. до сьомої черги задоволення вимог кредиторів. (а. с. 13). З огляду на цю відповідь позивач зрозумів, що не включений до реєстру осіб, які мають право на відшкодування коштів за рахунок Фонду, в частині договору банківського вкладу на вимогу в національній валюті № 92 від 14 квітня 2014 року.

Відповідно до позовної заяви ОСОБА_3, суть його вимог зводиться до зобов'язання Уповноваженої особи включити позивача до переліку вкладників ПАТ «Банк «Київська Русь», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, як вкладника за договором банківського вкладу на вимогу № 92 від 14 квітня 2014 року, в сумі 101400,00 грн., тобто суми, перерахованої на його рахунок з рахунку ПП «Теплосвіт Україна» у ПАТ «Банк «Київська Русь» на підставі дорученням № 51від 19 березня 2015 року.

Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі - Закон № 4452-VI) встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків. Відносини, що виникають у зв'язку із створенням і функціонуванням системи гарантування вкладів фізичних осіб, виведенням неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків, регулюються цим Законом, іншими законами України, нормативно-правовими актами Фонду та Національного банку України (стаття 1).

Приписи статті 2 вказаного Закону містять визначення термінів, що вживаються у ньому, серед яких:

вклад - кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти;

вкладник - фізична особа (у тому числі фізична особа - підприємець), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

Відповідно до частини 1 статті 26 Закону № 4452-VI Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день прийняття рішення Національним банком України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних та початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми, встановленої адміністративною радою Фонду на дату прийняття такого рішення незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Згідно з положеннями статті 27 Закону № 4452-VI уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Уповноважена особа Фонду складає перелік рахунків вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку.

Уповноважена особа Фонду протягом 15 робочих днів з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку формує:

1) перелік рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню;

2) перелік рахунків вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4 - 6 частини четвертої статті 26 цього Закону;

3) переліки рахунків, за якими вкладники на індивідуальній основі отримують від банку відсотки за договорами, укладеними на умовах, що не є поточними ринковими умовами відповідно до статті 52 Закону України «Про банки і банківську діяльність», або мають інші фінансові привілеї від банку та осіб, які використовують вклад як засіб забезпечення виконання іншого зобов'язання перед цим банком, що не виконане;

4) перелік рахунків вкладників, що перебувають під арештом за рішенням суду;

5) перелік рахунків вкладників, вклади яких мають ознаки, визначені статтею 38 цього Закону. Кошти за такими вкладами виплачуються Фондом після проведення аналізу ознак, визначених статтею 38 цього Закону, у тому числі шляхом надіслання запитів клієнтам банку, у порядку та строки, встановлені Фондом, а також підтвердження відсутності таких ознак.

Виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр відшкодувань вкладникам для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку рахунків, за якими вкладник має право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду. Фонд не пізніше ніж через 20 робочих днів з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку розміщує оголошення про початок відшкодування коштів вкладникам на офіційному веб-сайті Фонду.

Фонд також оприлюднює оголошення про початок відшкодування коштів вкладникам у газеті «Урядовий кур'єр» або «Голос України».

Інформація про вкладника в переліку рахунків вкладників має забезпечувати його ідентифікацію відповідно до законодавства.

Приписами частини 3 статті 38 Закону № 4452-VI встановлено, що правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав:

1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог;

2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим;

3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору;

4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна;

5) банк прийняв на себе зобов'язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України «Про банки і банківську діяльність»;

6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;

7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;

8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов'язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України;

9) здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, пов'язаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства.

При цьому апеляційний суд наголошує на тому, що відповідно до пункту 26 Договору, укладеного ОСОБА_3 з ПАТ «Банк «Київська Русь», протягом строку його дії Вкладник має право вільно поповнювати Рахунок. Поповнення Вкладу здійснюється шляхом зарахування на Рахунок коштів, що надійшли:

готівкою через касу Банку;

безготівковим шляхом з рахунків Вкладника або інших осіб, відкритих в інших банках, та у випадку, встановленому пунктом 2.5. цього Договору (нараховані за Вкладом проценти щомісячно додаються до суми Вкладу та збільшують його суму (капіталізація кредиту).

Таким чином, за умовами підписаного позивачем Договору поповнення його Вкладу може відбуватися у визначені у самому Договором способи, серед яких відсутня можливість поповнення Вкладу безготівковим шляхом з рахунків інших осіб, відкритих у ПАТ «Банк «Київська Русь».

Виходячи із наведеного апеляційний суд вважає, що кошти у сумі 101400,00 грн., перераховані на рахунок позивача № 92 у ПАТ «Банк «Київська Русь» з рахунку ПП «Теплосвіт Україна» № 001 у тому ж банку на підставі дорученням № 51від 19 березня 2015 року, щодо можливості відшкодування яких за рахунок Фонду виник даний публічно-правовий спір, не можуть вважатися такими, що внесені на поповнення Вкладу ОСОБА_3 за умовами Договору.

Відтак, позовні вимоги ОСОБА_3 щодо визнання його Уповноваженою особою вкладником за договором банківського вкладу на вимогу № 92 від 14 квітня 2014 року в сумі 101400,00 грн., який має право на відшкодування таких коштів за рахунок Фонду, є безпідставними і помилково частково задоволені судом першої інстанції.

Відповідно до частини 1 статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Підсумовуючи наведене, апеляційний суд дійшов переконання, що при вирішенні даного публічно-правового спору та частковому задоволенні позову суд першої інстанції допустив неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, що призвело до невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, таким обставинам. Тому рішення суду першої інстанції слід скасувати та у задоволенні позову відмовити.

Керуючись статтями 241, 243, 308, 310, 317, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

апеляційну скаргу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь» Волкова Олександра Юрійовича задовольнити.

Скасувати постанову Львівського окружного адміністративного суду від 7 липня 2018 року у справі № 813/573/16 та у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Т. В. Онишкевич
судді Л. П. Іщук
І. М. Обрізко
Постанова у повному обсязі складена 06 листопада 2018 року.