Справа № 0540/5538/18-а
Суддя: Голуб В.А.
Дата ухвалення: 2018-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 жовтня 2018 р. Справа№0540/5538/18-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Голуб В.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 до Костянтинівсько-Дружківського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання незаконним та скасування рішення від 23.04.2018 року № 57 та зобовязання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Костянтинівського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання незаконним та скасування рішення від 23.04.2018 року № 57 та зобовязання вчинити певні дії.

Позивач ОСОБА_1 в обґрунтування позовних вимог зазначає, що вона є пенсіонером, отримує пенсію за віком та перебуває на обліку у відповідача. Зазначає, що рішенням відповідача від 23 квітня 2018 року № 57 позивача переведено на пенсію у звязку з втратою годувальника та призначено пенсію у розмірі 4 170, 53 гривень. З таким рішенням відповідача позивач не погоджується, оскільки на день смерті її чоловіка, останньому призначена пенсія у розмірі 12 429, 03 грн та виплачувалась у розмірі 10 740, 00 грн, а відтак 50 % становить 6 214, 52 гривень. Позивач вважає рішення відповідача від 23.04.2018 року № 57 незаконним та просить його скасувати в частині визначення розміру пенсії; зобовязати відповідача перерахувати позивачу пенсію по втраті годувальника після смерті ОСОБА_2, який помер 22.12.2017 року, в розмірі 50 % його пенсії, яку він одержував на день смерті.

Відповідач надав відзив на адміністративний позов, в якому припинення виплати пенсії позивачу пояснює тим, що для розрахунку пенсії врахована довідка про заробітну плату від 30.09.2017 року щодо оплати за дні роботи у зоні відчуження за період з листопада 1987 року по грудень 1987 року. Так, згідно вказаної довідки, заробітна плата за вересень 1987 року складала 8 108, 26 грн, а тому основний розмір пенсії складає 4 054, 13 грн. (8 108, 25 * 50%). З урахуванням викладеного відповідач вважає, що діяв виключно на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а відтак просить у задоволенні позову відмовити.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 16.07.2018 року прийнято до розгляду позовну заяву ОСОБА_1 до Костянтинівського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання незаконним та скасування рішення від 23.04.2018 року № 57 та зобовязання вчинити певні дії та відкрито провадження по справі № 0570/5538/18-а. Призначено підготовче засідання по адміністративній справі № 0570/5538/18-а за правилами загального позовного провадження на 10 годину 00 хвилин 08.08.2018 року.

Ухвалою суду від 08.08.2018 року клопотання представника позивача про заміну відповідача по справі, - задоволено. Замінено Костянтинівське обєднане управління Пенсійного фонду України Донецької області на Костянтинівсько-Дружківське обєднане управління Пенсійного фонду України Донецької області. Відкладено підготовче засідання по адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Костянтинівсько-Дружківського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання незаконним та скасування рішення від 23.04.2018 року № 57 та зобовязання вчинити певні дії на 16:00 год. 28 серпня 2018 року.

Ухвалою суду від 28.08.2018 року витребувано у Костянтинівсько-Дружківського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області копії пенсійних справ ОСОБА_1 та ОСОБА_2, що засвідчені відповідно до вимог чинного законодавства. Оголошено перерву у підготовчому засіданні по адміністративній справі до 13:45 год. 26.09.2018 року. Продовжено строк підготовчого провадження по адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Костянтинівсько-Дружківського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання незаконним та скасування рішення від 23.04.2018 року № 57 та зобовязання вчинити певні дії, - на тридцять днів з ініціативи суду.

Ухвалою суду від 26.09.2018 року закрито підготовче провадження по адміністративній справі та призначено судовий розгляд справи по суті на 09 годину 40 хвилин 23 жовтня 2018року.

Позивач та представник відповідача, належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, до суду не зявились.

Згідно з частиною четвертою статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.7-8), є вдовою ОСОБА_2, який помер 22 грудня 2017 року (а.с.12-13).

Судом встановлено та не заперечується сторонами, що позивач ОСОБА_1 отримувала пенсію за віком, згідно пенсійного посвідчення № НОМЕР_1 (а.с.10).

ОСОБА_1Г як інваліду II групи учаснику ліквідації аварії на ЧАЕС була призначена пенсія у розмірі 12 429, 03 грн. та виплачувалась в розмірі 10 740, 00 грн, що підтверджено розпорядженням від 15.06.2018 року № 147914 та довідкою № 2060 від 15.06.2018 року (а.с.19, 22).

22 березня 2018 року позивачем була подана заява до Костянтинівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про переведення її з пенсії за віком на пенсію по втраті годувальника ЧАЕС відповідно до ст. 54 Закону України «Про статус та соціальний захист осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (а.с.20).

23 квітня 2018 року Костянтинівським об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України Донецької області було винесено розпорядження № 175757, відповідно до якого ОСОБА_1 переведено на пенсію по втраті годувальника відповідно до ст.54 Закону України «Про статус та соціальний захист осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» після смерті чоловіка ОСОБА_2, у розмірі 4 168, 01 грн. (а.с.43).

Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач не погоджується саме з вказаним вище розпорядженням (рішенням) відповідача, однак помилково вказує його № 57 замість № 175757, а також розмір призначеної позивачу пенсії - 4 170, 53 грн. замість 4 168, 01 грн.

На звернення позивача до Костянтинівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області листом від 23.05.2018 року № 10210/03/07-46 позивачу розяснено, що розмір пенсії позивача по втраті годувальника обчислено із заробітної плати годувальника за період роботи в зоні відчуження з 18.11.1987 року по 18.12.1987 року, наданої 30.09.1997 року Дзержинським АТП № 11407, без донарахованих сум заробітної плати. Тобто пенсія розрахована і виплачується відповідно до діючого законодавства України (а.с.23-24).

Проаналізувавши встановлені обставини справи та норми законодавства України, яке регулює спірні правовідносини, суд вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно вимог ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України

Право на соціальний захист, а саме на отримання пенсії гарантовано Конституцією України та чинними нормативно-правовими актами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України, виключно законами України визначаються, зокрема, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

Спірні правовідносини регулюються Законом України від 09 липня 2003 року № 1058 IV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон № 1058).

Відповідно до преамбули зазначеного закону, цей Закон, розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Зміна умов і норм загальнообов'язкового державного пенсійного страхування здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону.

Згідно із статтею 5 Закону № 1058 цей Закон регулює відносини, що виникають між суб'єктами системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Частиною 2 зазначеної статті передбачено, що виключно цим Законом визначаються, зокрема: види пенсійних виплат; умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат; пенсійний вік чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на призначення пенсії за віком; порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов'язковим державним пенсійним страхуванням.

Відповідно до частини 2 статті 7 Закону № 1058 пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Статтею 8 Закону № 1058 визначено, що право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Згідно з приписами статті 10 Закону № 1058 особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Як вбачається зі змісту позовної заяви та матеріалів справи, спірним питанням у даній справі є правомірність визначення розміру пенсії за втратою годувальника, а не сам факт її призначення.

Відповідно до приписів статті 37 Закону № 1058 пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається в розмірі: на одного непрацездатного члена сім'ї - 50 відсотків пенсії за віком померлого годувальника; на двох та більше непрацездатних членів сім'ї - 100 відсотків пенсії за віком померлого годувальника, що розподіляється між ними рівними частками.

Статтею 38 зазначеного закону визначено, що пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається на весь період, протягом якого член сім'ї померлого годувальника вважається непрацездатним згідно із частиною другою статті 36 цього Закону, а членам сім'ї, які досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, - довічно.

З наведеного вбачається, що у разі втрати годувальника, члени його сім'ї, які досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону № 1058 пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається в розмірі: на одного непрацездатного члена сім'ї - 50 відсотків пенсії за віком померлого годувальника.

При цьому суд наголошує, що вказана норма Закону № 1058, а саме стаття 37, носить імперативний характер, тобто виражає чітко позначені дії і не допускає ніяких відхилень від вичерпного переліку прав та обовязків субєктів. Отже, виходячи з приписів зазначеної статті, законом заборонено призначення пенсії по втраті годувальника нижче 50 % розміру пенсії, що виплачувалась годувальнику за життя.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, зокрема, розпорядженням від 15 червня 2018 року № 147914 та довідкою № 2060 від 15.06.2018 року ОСОБА_2 отримував пенсію по інвалідності у розмірі 10 740, 00 гривень, проте призначена вона була у розмірі 12 429, 03 грн.

Таким чином, виходячи з системного аналізу зазначених вище норм, пенсія позивача має становити 50 відсотків пенсії померлого годувальника, яку він одержував на день смерті.

Разом з тим, судом встановлено, що сума пенсії по втраті годувальника, яка призначена та виплачується позивачу становить 4 168, 01 гривень (33, 53 % від розміру пенсії померлого годувальника).

Згідно з нормами частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Таким чином, суд дійшов висновку, що під час розрахунку та призначення ОСОБА_1 пенсії у звязку з втратою годувальника відповідач діяв не у спосіб, визначений Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», а саме, безпідставно та в порушення норм зазначеного закону зменшив розмір пенсії померлого годувальника, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 705,00 грн., що підтверджується квитанцією від 06.07.2018 року (а.с.3).

Відповідно до ч.1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Проте, статтею 4 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Ставки судового збору встановлюються у таких розмірах: за подання фізичною особою до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру встановлюється ставка судового збору - 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Розмір прожиткового мінімум для працездатних осіб становить 1 762, 00 грн. Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з Костянтинівсько-Дружківського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області 704, 80 грн. на користь позивача.

Згідно з ч. 3 ст. 243 КАС України у виняткових випадках залежно від складності справи складення рішення, постанови у повному обсязі може бути відкладено на строк не більш як десять, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - пять днів з дня закінчення розгляду справи.

Керуючись ст.ст. 139, 244-250, 255, 262, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

ОСОБА_3 Олексіївни (РНОКПП НОМЕР_1, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2) до Костянтинівсько-Дружківського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (85113, Донецька область, м. Костянтинівка, вул. Ціолковського, 25, про визнання незаконним та скасування рішення від 23.04.2018 року № 57 та зобовязання вчинити певні дії, - задовольнити в повному обсязі.

Визнати незаконним та скасувати розпорядження Костянтинівського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 23.04.2018 року № 175757 в частині визначення розміру пенсії ОСОБА_1.

Зобов`язати Костянтинівсько-Дружківське обєднане управління Пенсійного фонду України Донецької області перерахувати пенсію ОСОБА_1, виходячи з розміру 50 % від пенсії її чоловіка ОСОБА_2, яку він одержував на день смерті.

Стягнути з Костянтинівсько-Дружківського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області суму судового збору у розмірі 704, 80 грн. (сімсот чотири гривні вісімдесят копійок) на користь ОСОБА_1.

Повний текст рішення складено 02 листопада 2018 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Голуб В.А.