Справа № 1540/4035/18
Суддя: Юхтенко Л.Р.
Дата ухвалення: 2018-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 1540/4035/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2018 року о 17 год. 14 хв. м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді: Юхтенко Л.Р.,

за участю секретаря судового засідання Закуріної А.М.,

за участю

від позивача: ОСОБА_1 за ордером

від відповідача: ОСОБА_2- за довіреністю

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Одеського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовною заявою товариства з обмеженою відповідальністю «ІНКО» (, місце проживання: 65007, м. Одеса, вул. Богдана Хмельницького,26) до Головного управління ДФС в Одеській області (, місцезнаходження: 65044, м. Одеса, вул. Семінарська,5) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень №№; НОМЕР_1 від 12 липня 2018 року, -

ВСТАНОВИВ:

До суду 10 серпня 2018 року надійшла позовна заява товариства з обмеженою відповідальністю «ІНКО» (, місце проживання: 65007, м. Одеса, вул. Богдана Хмельницького,26) до Головного управління ДФС в Одеській області (, місцезнаходження: 65044, м. Одеса, вул. Семінарська,5) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення №№ від 12 липня 2018 року.

Ухвалою від 15 серпня 2018 року прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Так, позивач зазначив, що висновки контролюючого органу щодо не підтвердження здійснення господарських взаємовідносин ТОВ «ІНКО» з ТОВ «Інтексо» за період травень 2017 року є неправомірними, оскільки реальність здійснення господарських операцій підтверджується наданими первинними документами.

Позивач зазначив, що договірні правовідносини між TOB «ІНКО» та його контрагентом ТОВ «Інтексо» оформлені належним чином, та на виконання вимог податкового законодавства оформлені належні первинні документи податкової та бухгалтерської звітності, договори підряду укладено відповідно до вимог діючого законодавства та вони відповідають вимогам ч.1 ст. 205, ч.2 ст. 207, ч.1 ст. 208, ч.1 ст. 638, ч.3 ст. 639 ЦК України, ст. 179, ст. 180, ст. 181 ГК України, ТОВ «ІНКО» та ТОВ «Інтексо» погоджені всі істотні умови і досягнута домовленість щодо їх виконання та виконання цих договорів підтверджується наданими первинними документами, які були в наявності у контролюючого органу під час проведення перевірки.

Також, позивач зазначив, що отримані ТОВ «ІНКО» від ТОВ «Інтексо» податкові накладні не мають недоліків, відповідно до ч.2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та п.2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року №88, що в свою чергу, не спростовується контролюючим органом в акті перевірки.

На думку позивача, висновки контролюючого органу про те, що ТОВ «ІНКО» не надані сертифікати та паспорти на матеріали, які були використані під час виконання робіт, що в свою чергу, підтверджує безтоварність господарських операцій, є безпідставними, оскільки відсутність цих документів не впливає на реальність господарських операцій, за результатами яких сформований податковий кредит.

У встановлений судом строк відповідач надав відзив на позовну заяву.

Відповідно до відзиву на позовну заяву, відповідач проти задоволення позову заперечував та просив відмовити в задоволенні позову повністю, зазначивши, що на підтвердження фактичного здійснення господарських операцій, враховуючи специфіку таких операцій та договорів, що їх регламентують, Підприємство повинно мати відповідні належно оформлені первинні документи, які в сукупності мають свідчити про факт реального вчинення господарських операцій, що є підставою для формування платником податку податкового обліку.

Відповідач зазначив, що перевіркою встановлено, що внаслідок порушення п.44.1. ст.44, п. 198.1. п. 198.6 ст.198 ПК України, підприємством в декларації «Придбання (виготовлення, будівництво, спорудження, створення) товарів/послуг та необоротних активів на митній території України з основною ставкою» зазначено, всього, в тому числі: по взаємовідносинам з ТОВ «Інтексо», за травень 2017 року в сумі 84232грн.

Перевіркою повноти нарахування податку на додану вартість (визначення суми податку, що бюджетному відшкодуванню) за період травень 2017 року встановлено порушення п. 44.1 ст. 44, п.198.1. п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість в період, який перевірявся, на загальну суму 47982грн., в тому числі, за травень 2017 року в сумі 47982 грн.; п.44.1 ст. 44, п. 198.1., п.198.6. ст.198 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року, в результаті чого завищено відємне значення різниці між сумою податкових зобовязань та податкового кредиту в періоді, що перевірявся, на загальну суму, в тому числі, за травень місяць 2017 року в сумі 36250 грн.

Позивач, в свою чергу, надав відповідь на відзив, відповідно до якої просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, вважаючи що у відзиві відповідач не спростував твердження та аргументи стосовно суті позовних вимог.

До суду 21 вересня 2018 року (вхід. №27815/18) від позивача надійшла заява про збільшення розміру позовних вимог, в якій позивач просив серед іншого визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 12 липня 2018 року.

Відповідач надав відзив на заяву про збільшення розміру позовних вимог (вхід. №ЕП/5577/18 від 05.10.2018 року), відповідно до якого просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Ухвалою, занесеною до протоколу судового засідання 16 жовтня 2018 року закрито підготовче засідання у справі та призначено справу до розгляду по суті на 23 жовтня 2018 року.

На відкритому судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечував з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

Вивчивши матеріали справи, а також обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги та заперечення, докази, якими вони підтверджуються, заслухавши у вступному слові пояснення представників учасників справи, судом у справі встановлені такі факти та обставини.

Суд встановив та підтверджено матеріалами справи, що товариство з обмеженою відповідальністю «Інко» зареєстровано 14.12.1999 року, номер запису в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців №1 008992 (а.с.98).

Одним із основних видів діяльності ТОВ «Інко» за КВЕД-2010: 41.20 будівництво житлових і нежитлових будівель; 43.22 монтаж водопровідних мереж, систем опалення та кондиціонування; 43.29 інші будівельно-монтажні роботи; 71.12 діяльність у сфері інжирінгу, геології та геодезії, надання послуг технічного консультування в цих сферах , що підтверджується Довідкою Головного управління статистки в Одеській області АА №665986 (а.с.97).

Матеріалами прави підтверджено, що відповідно до п.20.1.4 п. 20.1 ст. 20 п.п.78.1.4 п. 78.1 ст. 78 ПК України та на підставі наказу ГУДФС в Одеській області від 11.06.2018 року №408 проведена позапланова виїзна документальна перевірка ТОВ «Інко» з питань підтвердження взаємовідносин з платником податків ТОВ «ІНТЕКСО» за період травень 2017 року, за наслідками якої складено акт №1408/15-32-14- від 26 червня 2018 року, відповідно до висновків якого встановлено порушення ТОВ «Інко» п.44.1 ст. 44,п.198.1 п.198.6 ст. 198 ПК України в результаті чого занижено податок на додану вартість в періоді, що перевірявся на загальну суму 47982, в тому числі за травень 2017 року в сумі 47982 грн.; п.44.1 ст. 44 п.198.1 п. 198.6 ст. 198 ПК України в результаті чого завищено відємне значення різниці між сумою податкових зобовязань та податкового кредиту в періоді, що перевірявся на загальну суму 36250 грн., у тому числі за травень 2017 року в сумі 36250 грн. (а.с.14-31).

На підставі акту перевірки ГУДФС в Одеській області прийняті податкові повідомлення-рішення № від 12 липня 2018 року, яким зменшено розмір відємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 36250 грн. (а.с. 13) та № від 12 липня 2018 року, яким збільшено суму грошового зобовязання з податку на додану вартість у загальному розмірі 71 973 грн. (а.с. 176).

Судом досліджені договори підряду, укладені між ТОВ «Інко» (замовник) та ТОВ «Інтексо» (підрядник), договірна ціна, довідка про вартість виконаних робіт, акти виконаних будівельних робіт, податкові накладні.

Договори підряду, які були укладені між ТОВ «Інко» та ТОВ «Інтексо» за змістом типові, якими передбачено, що підрядник зобовязується виконати роботи, перелічені у додатку до договору та має право залучати до виконання робіт третіх осіб (п. 3.1., 3.2. договору).

Не погоджуючись із зазначеними рішеннями відповідача, позивач звернувся з позовом до суду.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши вступне слово представників сторін та, проаналізувавши норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з огляду на таке.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено).

Аналізуючи правомірність прийняття оскаржуваних рішень, що є змістом правовідносин у цій справі, відповідно до приписів ст. 2 КАС України, суд виходить із такого.

Відповідно до п.п.20.1.4 п. 20.1 ст. 20 ПК України, контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Згідно з п. 75.1 ст. 75 ПК України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Відповідно до п.п. 78.1. 11 п. 78.1 ст. 78 ПК України, документальна позапланова перевірка здійснюється, серед іншого, коли отримано судове рішення суду (слідчого судді) про призначення перевірки, винесену ними відповідно до закону.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію.

Згідно з п.п.1-2 ст. 9 зазначеного Закону, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати обовязкові реквізити.

Враховуючи вищевикладені приписи законодавства, будь-які документи мають силу первинних лише в разі здійснення господарської операції та можуть братися для підтвердження даних податкового обліку.

Відповідно до ч.ч.1-2 ст. 3 Господарського кодексу України, під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб'єкти підприємництва - підприємцями. Господарська діяльність може здійснюватися і без мети одержання прибутку (некомерційна господарська діяльність).

Відповідно до вимог п.2.1 ст.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 р. № 88 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 05.06.1995 р. за № 168/704, первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення. Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов'язань і фінансових результатів.

Суд зазначає, що стан виконання податкових обовязків визначається виключно дотриманням норм податкового законодавства. В основі оподаткування лежить не волевиявлення осіб у вигляді цивільно-правового правочину, а фактичний рух активів з урахуванням ділової мети такого руху та його звязку з господарською діяльністю платника податків. Це випливає з того, що норми податкового законодавства повязують формування витрат, що враховуються при обчисленні обєкта оподаткування та податкового кредиту з фактом придбання товарів з метою використання в господарській діяльності.

Отже, вирішальним значенням при вирішенні питання щодо формування платником податку витрат, що враховуються при обчисленні обєкта оподаткування, та податкового кредиту має значення не те, які зобовязання сторони обумовили договором, а те, що вчинив платник податків. З позицій оподаткування не має значення чи має в господарській операції дефект волевиявлення сторін правочину, а має значення господарська операція, що вчинена платником, яка і має бути предметом аналізу в податковому спорі.

Пунктом 44.1 ст. 44 ПК України встановлено, що для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту. У випадках, передбачених статтею 216 Цивільного кодексу України, платники податків мають право вносити відповідні зміни до податкової звітності у порядку, визначеному статтею 50 цього Кодексу.

Так, суд встановив, що за період травень 2017 року ТОВ «Інко» подано до ДПІ у Малиновському районі м. Одеси ГУДФС в Одеській області декларацію з податку на додану вартість, відповідно до якої позивачем задекларовано за травень 2017 року податкових зобовязань з податку на додану вартість у сумі 119939 грн.

На формування показників податкової звітності за травень 2017 року мали взаємовідносини позивача з ТОВ «Інтексо».

Зокрема, перевіркою повноти визначення податкових зобовязань за період травень 2017 року по взаємовідносинам з платником податків ТОВ «Інтексо» за період травень 2017 року не встановлено їх заниження або завищення, однак, перевіркою правомірності визначення податкового кредиту за період травень 2017 року встановлено його завищення всього у сумі 84 232 грн., у тому числі за травень 2017 року в сумі 84232 грн.

В акті перевірки зазначено, що перевіркою відображених у рядку 10.1 Декларацій «Придбання, виготовлення, будівництво, спорудження, створення) товарів/послуг, необоротних активів на митній території України за основною ставкою» за період травень 2017 року встановлено, що ТОВ «Інко» здійснював операції з придбання послуг по поточному ремонту водопровідних та каналізаційних систем, утепленням фасадів житлових та нежитлових будівель, ремонтом кровлі житлових та нежитлових будівель, послуги по обслуговуванню оргтехніки, оплату послуг звязку та орендна плата, придбанням ТМЦ та проведеною перевіркою відображеного показника за період травень 2017 року в сумі 90575 грн. на підставі таких документів: договори підряду, податкові накладні, платіжні доручення, довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрати, акт приймання виконаних будівельних робі, оборотно-сальдова відомість по бухгалтерському рахунку 631 «Розрахунки з вітчизняними постачальниками» та інше та встановлено завищення задекларованих ТОВ «Інко» показників у рядку 101 Декларацій «Придбання (виготовлення, будівництво, спорудження, створення) товарів /послуг та необоротних активів на митній території України з основною ставкою» на загальну суму 84232 грн., у т.ч. за травень 2017 року у сумі 84232 грн.

Так, суд встановив та підтверджено матеріалами справи, що між TOB «ІНКО» та ТОВ «Інтексо» були укладені наступні договори підряду:

Договір підряду №24/01/17-С від 24.01.2017 року на виконання комплексу робіт по

влаштуванню системи холодного водозабезпечення вбудованих приміщень та житлової частини в багатоквартирному житловому приміщенні, який знаходиться за адресою: Одеська область, Комінтернівський район, с. Фонтанка, вул. Гоголя 23а, корпус 2, секції 1-3 (а.с.90-91).

На підтвердження виконання робіт за даним Договором позивачем надано розрахунок вартості робіт, податкову накладну №159 від 03.05.2017 року та платіжне доручення №537 від 03.05.2017 року.

20.02.2017 року укладено договір підряду №20/02/17-С на виконання комплексу робіт по влаштуванню системи опалювання та припливних установок вбудованих обєктів побутового обслуговування технічного поверху та місць загального користування в багатоквартирному жилому приміщенні, який знаходиться за адресою: Одеська область, Комінтернівський район, с. Фонтанка, вул. Гоголя 23а, корпус 2, секції 1-3 (а.с. 83-84).

Виконання робіт за даним договором підтверджено розрахунком вартості робіт, податковою накладною №158 від 03.05.2017 року та платіжним дорученням №538 від 03.05.2017 року (а.с.85-89).

28 березня 2017 року укладено договір підряду №94-С на виконання послуг «Капітальний ремонт фасадів житлового будинку по вул. Центральна, 18 секція №2 в смт. Авангард Овідіопольського району Одеської області», факт виконання робіт за даним договором підтверджено договірною ціною, локальним кошторисом на будівельні роботи №2-1-1, довідкою про вартість виконаних будівельних робіт та витрат, актом прийому виконаних будівельних робіт, податковою накладною №176 від 18.05.2017 року та платіжним дорученням №552 від 18.05.2017 року (а.с. 71-82).

31 березня 2017 року укладено договір підряду №31/03-СП-С на виконання послуг «Капітальний ремонт фасадів житлового будинку по вул. Центральна, 14 в смт. Авангард Овідіопольського району Одеської області; житловий будинок №14».

На підтвердження виконання робіт за даним договором позивачем надано договірну ціну, локальну смету на будівельні роботи №2-1-1, довідкою про вартість виконаних будівельних робіт та витрат за травень; червень 2017 року, актом прийняття виконаних будівельних робіт, податковою накладною №174 від 17.05.2017 року та платіжним дорученням №549 від 17.05.2017 року (а.с. 61-70).

Також, 12 травня 2017 року укладено договір підряду №1/05.17.С на виконання комплексу малярних робіт на обєкті будівництва за адресою: Україна, вул. Мельницька область, Городский район, смт. Сатанов, вул. Курортна, 40, факт виконання якого підтверджено договірною ціною, довідкою про вартість виконаних будівельних робіт та витрат, актом прийому виконаних будівельних робіт, податковими накладними №204 від 19.05.2017 року, №207 від 24.05.2017 року та платіжними дорученнями №554 від 19.05.2017 року, №557 від 24.05.2017 року (а.с. 42-54).

16.05.2017 року укладено договір підряду №1/16-С у на виконання комплексу робіт по ремонту майданчику ОФ ПАТ «Укртелеком», який знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. 37 лінія 46, факт виконання якого підтверджено договірною ціною довідкою про вартість виконаних будівельних робіт та витрат, довідкою про вартість виконаних будівельних робіт та витрат, податковою накладною №206 від 22.05.2017 року та платіжним дорученням №556 від 22.05.2017 року (а.с. 55-60).

17.05.2017 року укладено договір підряду №1/17-С від 17.05.2017 року на виконання послуг «Ремонт магазину за адресою: м. Одеса, вул. А.Головатого, 56», факт виконання якого підтверджено договірною ціною, довідкою про вартість виконаних будівельних робіт та витрат, актом прийому виконаних будівельних робіт, податковою накладною №211 від 30.05.2017 року та платіжним дорученням №561 від 30.05.2017 року (а.с. 34-41).

Перевіряючий орган в акті пеервірки зазначив, що факт відсутності управлінського та технічного персоналу, складських приміщень для зберігання товарів та техніки свідчить про відсутність адміністративно-господарських можливостей для надання послуг, в звязку з чим підтвердити реальність отримання послуг від ТОВ «Інтексо» на адресу ТОВ «Інко» неможливо, оскільки в актах виконаних робіт, наданих позивачем на виконання договорів підряду не вказано, що ТОВ «Інтексо» залучав Субпідрядників.

Окрім того, перевіряючий орган зазначив, що під час перевірки ТОВ «Інко» не надані сертифікати та паспорти на матеріали, які були використані під час виконання робіт, а також для збереження матеріалів потрібно мати складські приміщення, не надано документів, які б свідчили, що у підприємства є власні або орендовані складські приміщення для зберігання матеріалів.

Таким чином, у звязку з відсутністю зазначених документів, а також доказів залучення до виконання робіт Субпідрядників, перевіряючим органом зроблено висновок про нереальність придбання послуг за період травень 2017 року та не встановлено факту отримання послуг ТОВ «Інко» від підприємства-постачальника ТОВ «Ітексо», в результаті чого ТОВ «Інко» документально не підтверджено реальність здійснення господарських відносин із контрагентом-постачальником, їх вид, обсяг, якість та розрахунки у період травень 2017 року, а тому завищено податок на додану вартість на суму 47982 грн. та податковий кредит на суму 36250 грн.

Оцінивши копії первинних документів, які були предметом дослідження контролюючим органом під час проведення перевірки, суд вважає, що висновок контролюючого органу щодо визнання цих господарських операцій нереальними не узгоджується зі змістом цих первинних документів, з огляду на таке.

Так, суд встановив, що будь-яких недоліків в оформленні наданих первинних документів, які підтверджують виконання робіт та надання послуг за договорами підряду з ТОВ «Інтексо» відповідачем не зазначено та до суду не надано.

Нормами п.п. 200.1, 200.2 і 200.4 ст. 200 ПК України (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті кодексу, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.

При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума: а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу - б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Відповідно до п. 185.1 ст. 185 ПК України, об'єктом оподаткування є операції платників податку з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об'єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об'єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю.

Пунктом 198.5 ст. 198 ПК України встановлено, що платник податку зобов'язаний нарахувати податкові зобов'язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами, придбаними/виготовленими з податком на додану вартість (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися: а) в операціях, що не є обєктом оподаткування відповідно до статті 196 цього Кодексу (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 196.1.7 пункту 196.1 статті 196 цього Кодексу) або місце постачання яких розташоване за межами митної території України; б) в операціях, звільнених від оподаткування відповідно до статті 197, підрозділу 2 розділу XX цього Кодексу, міжнародних договорів (угод) (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 197.1.28 пункту 197.1 статті 197 цього Кодексу та операцій, передбачених пунктом 197.11 статті 197 цього Кодексу); в) в операціях, що здійснюються платником податку в межах балансу платника податку, у тому числі передача для невиробничого використання, переведення виробничих необоротних активів до складу невиробничих необоротних активів; г) в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (крім випадків, передбачених пунктом 189.9 статті 189 цього Кодексу).

Виходячи з аналізу наведених норм Податкового Кодексу в їх сукупності, суд дійшов висновку, що правові наслідки у вигляді виникнення у покупця права на формування відповідних сум витрат та податкового кредиту виникають за наявності сукупності таких обставин та підстав, зокрема: фактичного (реального) здійснення оподатковуваних операцій; документального підтвердження реального здійснення господарських операцій сукупністю юридично значимих (дійсних) первинних та інших документів, які зазвичай супроводжують операції певного виду; наявності у сторін спеціальної податкової правосуб'єктності; наявності у покупця належним чином складеної податкової накладної; наявності ділової мети, розумних економічних причин для здійснення господарської операції.

Враховуючи все вищевикладене, суд дійшов висновку, що позивачем до матеріалів справи залучено сукупність первинних та інших документів, які в умовах звичайної ділової практики супроводжують та підтверджують фактичне вчинення платником податків господарських операцій, зокрема: договори, податкові накладні, акти здачі-прийняття робіт, платіжні доручення, які у сукупності не дають підстав для сумніву щодо реальності здійснення підприємством господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) чи їх невідповідності з господарською діяльністю позивача, та не свідчать про відсутність у позивача підстав для формування задекларованих позивачем податкових вигод у вказаному періоді.

Аналізуючи складені між позивачем та його контрагентом первинні документи, що долучені до матеріалів справи, суд зазначає, що ці документи відповідають положенням законодавства та містять всі обов'язкові реквізити первинного документу, які передбачені статтею 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», а тому вказані документи мають юридичну силу та підтверджують реальний рух активів, зміну зобов'язань та капіталу позивача.

Також, суд зазначає, що твердження відповідача щодо відсутності управлінського технічного персоналу, складських приміщень для зберігання товарів та техніки, сертифікатів та паспортів на матеріали, які були використані під час виконання робіт не можуть бути безумовним свідченням відсутності здійснення господарської операції та використання товару (послуги) в господарській діяльності позивача взагалі.

Враховуючи те, що основним видом діяльності позивача є будівництво житлових і нежитлових будівель; монтаж водопровідних мереж, систем опалення та кондиціонування; інші будівельно-монтажні роботи, що підтверджується Довідкою Головного управління статистки в Одеській області АА №665986, суд вважає, що придбані у контрагента товари (послуги) були використанні у господарській діяльності позивача, на час укладання договорів контрагент позивача був платником ПДВ згідно з чинного законодавства та належним чином зареєстрованим у Єдиному реєстрі юридичних та фізичних осіб-підприємців.

Умовами договору підряду передбачено право підрядника залучати до виконання робіт третіх осіб.

Також безпідставні посилання контролюючого органу на те, що ТОВ «Інтексо» придбавав товар, не пов'язаний з виконанням підрядних робіт.

Ознайомившись з переліком задекларованих ТОВ «Інтексо» придбаних товарів/послуг, наведений в акті перевірки (а.с. 24-26), суд вважає, що, серед іншого був придбаний товар, який міг використовуватись у підрядних ремонтних роботах, передбачених в умовах договорів підряду.

Суд зазначає, що з метою встановлення факту здійснення господарської операції, формування податкового кредиту з податку на додану вартість належить з'ясовувати рух активів платника податку в процесі здійснення спірних господарських операцій. При цьому дослідженню підлягають усі первинні документи, які належить складати залежно від певного виду господарської операції, - договори, акти виконаних робіт, документи про перевезення, зберігання товарів, їх подальшу реалізацію тощо.

Здійснення господарської діяльності контрагентом не може мати наслідків для позивача, оскільки законодавством не передбачений обов'язок суб'єкта підприємницької діяльності бути обізнаним із особливостями господарювання контрагента. Відомості, що є обов'язковими для перевірки підприємством стосовно свого контрагента, це включення його до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, а також наявність свідоцтва про реєстрацію платника податку на додану вартість на час здійснення господарських операцій. На період господарських взаємовідносин між позивачем та контрагентом, останній був зареєстрований в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, а також платником податку на додану вартість.

Таким чином, суд вважає, що ті доводи, які визначені відповідачем на користь визнання нереальності господарських операцій не знайшли свого підтвердження в ході дослідження первинних документів позивача, у свою чергу, відповідачем не надані інші докази на підтвердження фактичної відсутності у контрагента позивача об'єктивної неможливості здійснення господарської діяльності.

Враховуючи вищевикладені встановлені та зясовані судом обставини, суд вважає, що відповідачем протиправно зроблений висновок про порушення позивачем вимог податкового законодавства та безпідставно винесені оскаржувані податкові повідомлення - рішення, а тому податкові повідомлення-рішення №№; НОМЕР_1 від 12 липня 2018 року мають бути визнані протиправними та скасовані в судовому порядку.

Відповідно до ч.1,3 ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, оцінюючи встановлені у судовому засіданні факти, суд дійшов висновку, що відповідач, заперечуючи проти позову, з посиланням на відповідні докази не довів правомірності своїх рішень, а тому позовні вимоги належать задоволенню повністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст. ст. 6, 12, 72, 77,90, 139, 246, 255,295,297 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю «ІНКО» (, місце проживання: 65007, м. Одеса, вул. Богдана Хмельницького,26) до Головного управління ДФС в Одеській області (, місцезнаходження: 65044, м. Одеса, вул. Семінарська,5) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень №№; НОМЕР_1 від 12 липня 2018 року,- задовольнити у повному обсязі.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС в Одеській області № від 12 липня 2018 року.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС в Одеській області № від 12 липня 2018 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області (, місцезнаходження: 65044, м. Одеса, вул. Семінарська, 5) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ІНКО» (, місце проживання: 65007, м. Одеса, вул. Богдана Хмельницького,26) судовий збір в розмірі 3524 грн. (три тисячі пятсот двадцять чотири гривні).

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та в строки, встановлені ст. ст. 295, 297 КАС України, з урахуванням п.15.5 п. 15 ч. 1 Перехідних положень КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та в строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний « 05» листопада 2018 року.

Суддя Л.Р. Юхтенко

.