Справа № 2340/3388/18
Суддя: В.А. Гайдаш
Дата ухвалення: 2018-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2018 року справа № 2340/3388/18

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гайдаш В.А.,

за участю:

секретаря судового засідання Баклаженко Н.В.,

представника відповідачів ОСОБА_1 (за довіреностями),

розглянувши по суті у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Головного управління ДФС у Черкаській області, Державної фіскальної служби України про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, 18001, далі позивач) з позовом до Головного управління ДФС у Черкаській області (вул. Хрещатик, 235, м. Черкаси, 18002, далі відповідач 1), Державної фіскальної служби України (Львівська площа, 8, м. Київ, 04053, далі відповідач 2), в якому просить:

- визнати протиправною відмову відповідача 1 у направленні висновку до відповідача 2 щодо виплати позивачу одноразової грошової допомоги у звязку з встановленням ІІ групи інвалідності внаслідок захворювання, повязаного з проходженням служби в ОВС та травмою, отриманою під час виконання службових обовязків, в розмірі відповідно до ст. 23 Закону України Про міліцію, виходячи із 200-кратного розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб;

- зобовязати відповідача 1 повторно прийняти документи позивача, скласти та подати до відповідача2 висновок щодо виплати позивачу одноразової грошової допомоги у звязку з встановленням ІІ групи інвалідності внаслідок захворювання, повязаного з проходженням служби в ОВС та травмою отриманою під час виконання службових обовязків, в розмірі відповідно до ст. 23 Закону України Про міліцію, виходячи із 200-кратного розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб;

- зобовязати відповідача 2 розглянути та прийняти рішення про призначення позивачу одноразової грошової допомоги у звязку з встановленням ІІ групи інвалідності внаслідок захворювання, повязаного з проходженням служби в ОВС та травмою отриманою під час виконання службових обовязків, в розмірі відповідно до ст. 23 Закону України Про міліцію, виходячи із 200-кратного розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб.

Ухвалою від 03.09.2018 прийнято справу до свого провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою від 03.10.2018 закрито підготовче провадження і призначено судовий розгляд справи по суті.

Позов мотивовано тим, що відповідач протиправно відмовив позивачу у виплаті одноразової грошової допомоги у звязку зі встановленням йому 2 групи інвалідності, повязаної з проходженням служби в органах податкової міліції, право на яку передбачене ст. 23 Закону України «Про міліцію».

Позивач просив розгляд справи здійснювати без його участі.

Представник відповідачів у судовому засіданні позов не визнав, надав до суду письмовий відзив на позов, в якому зазначив, що чинними нормативно-правовими актами не врегульовано порядок нарахування та виплати одноразової грошової допомоги працівникам податкової міліції. Тому, просив відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши пояснення представника відповідачів, дослідивши докази у справі, надавши їм оцінку з точки зору достовірності, належності, допустимості та повноти, суд зазначає таке.

Суд встановив, що наказом від 05.07.2017 №31-о/пм звільнено ОСОБА_2 з 06.07.2017 з податкової міліції у запас ЗСУ з постановкою на військовий облік за підп. «Б» п.64 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України (через хворобу).

19.07.2017 позивачу встановлено 2 групу інвалідності та 80% втрати працездатності у звязку із захворюванням, повязаним з виконанням службових обовязків, що підтверджується довідкою МСЕК від 19.07.2017 серії 12 ААА №543914.

23.02.2018 позивач звернувся до відповідача 1 із заявою про виплату одноразової грошової допомоги у звязку зі встановленням 2 групи інвалідності та втратою працездатності.

Листом від 14.06.2018 №17816/7/99-99-04-04-02-17 відповідач 2 повідомив позивача про відсутність підстав для виплати одноразової грошової допомоги у звязку зі встановленням 2 групи інвалідності.

Надаючи оцінку встановленим обставинам в контексті позовних вимог, суд врахував таке.

Діяльність податкової міліції регулюється Розділом ХVІІІ Податкового кодексу України.

Статтею 356 Податкового кодексу України передбачено, що держава гарантує правовий та соціальний захист осіб начальницького і рядового складу податкової міліції та членів їхніх сімей. На них поширюються гарантії соціального і правового захисту, передбачені статтями 20-23 Закону України «Про міліцію» та Законом України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист».

Відповідно до ч. 6 ст. 23 Закону України «Про міліцію» у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов'язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров'я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

Отже, статтею 23 Закону України «Про міліцію» передбачено, що право на одноразову грошову допомогу у працівника податкової міліції виникає і в тому разі, коли інвалідність настала після перебігу тримісячного строку з дня його звільнення зі служби, але внаслідок захворювання, яке мало місце в період її проходження.

Закон України «Про міліцію» втратив чинність 07.11.2015 в зв'язку з набранням чинності Законом України «Про Національну поліцію».

Відповідно до абзацу 3 пункту 15 розділу XI прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Національну поліцію» право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України «Про міліцію», зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Закону України «Про Національну поліцію».

Таким чином, право позивача на отримання одноразової грошової допомоги у розмірі та з підстав, визначених Законом України «Про міліцію», зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Закону України «Про Національну поліцію».

Суд враховує, що наявність зв'язку між захворюванням позивача, внаслідок якого останнім втрачено працездатність та йому встановлено інвалідність, та проходженням служби в органах внутрішніх справ не заперечується відповідачем та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.

За змістом статті 23 Закону України «Про міліцію» порядок та умови призначення та виплати одноразової грошової допомоги у зв'язку з установленням інвалідності, яка настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ, органах державної податкової служби, визначає Кабінет Міністрів України.

На виконання статті 23 Закону України «Про міліцію» Кабінет Міністрів України постановою №707 від 12.05.2007 затвердив Порядок та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції, податкової міліції (далі Порядок №707).

Згідно з пунктом 2 Порядку №707 одноразова грошова допомога (далі - грошова допомога) виплачується у разі установлення інвалідності, яка настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ, органах державної податкової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення такого строку внаслідок захворювання або нещасного випадку, що сталися: під час виконання службових обов'язків, пов'язаних з безпосередньою участю в охороні громадського порядку та боротьбі із злочинністю, у розмірі: п'ятирічного грошового забезпечення - інвалідам I групи; чотирирічного грошового забезпечення - інвалідам II групи; трирічного грошового забезпечення - інвалідам III групи; у період проходження служби, - у відсотках відповідного розміру грошового забезпечення згідно із ступенем втрати працездатності, який визначається медико-соціальною експертною комісією.

У зв'язку з прийняттям Закону України від 13.02.2015 «Про внесення змін до статті 23 Закону України «Про міліцію» щодо виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або каліцтва працівника міліції» Кабінет Міністрів України постановою від 21.10.2015 №850 затвердив Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівників міліції (далі Порядок №850).

Відповідно до пп. 2 п. 3 Порядку №850 грошова допомога призначається і виплачується у разі установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов'язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ.

Отже, на час установлення позивачу II групи інвалідності внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням служби в органах податкової міліції, чинними є обидва Порядки (№707 і № 850), які регулюють однопредметні правовідносини щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги у разі установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов'язків, передбаченої статтею 23 Закону України «Про міліцію». При цьому, Порядок №850 прийнятий у зв'язку із внесенням Законом України від 13.02.2015 до вказаної статті 23 Закону змін в частині розміру одноразової грошової допомоги.

Конституційний Суд України у пункті 3 рішення від 03.10.1997 №4-зп (справа про набуття чинності Конституцією України) зазначив, що звичайною є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є й те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше.

Дію нормативно-правового акту в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце (пункт 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 09.02.1999 № 1-рп/99).

Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України №850 від 21.10.2015, якою затверджений Порядок №850, встановлено, що особам, які до набрання чинності Законом України від 13.02.2015 №208-VIII «Про внесення змін до статті 23 Закону України «Про міліцію» щодо виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або каліцтва працівника міліції» мають право на отримання одноразової грошової допомоги, допомога призначається і виплачується відповідно до Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції, податкової міліції, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.2007 №707.

Відповідно до підпункту 2 пункту 2 Порядку №850 днем виникнення права на отримання грошової допомоги у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Таким чином, призначення та виплата одноразової грошової допомоги, передбаченої статтею 23 Закону України «Про міліцію», здійснюється відповідно до Порядку, під час дії якого встановлена втрата працездатності.

Отже, призначення одноразової грошової допомоги відповідно до Порядку №707 можливе лише за умови, що особа мала право на отримання такої допомоги до 12.03.2015. Позивач набув таке право у 2017 році, оскільки згідно довідки МСЕК позивачу з 19.07.2017 встановлено ІІ групу інвалідності, тобто після 12.03.2015, а тому розмір допомоги має бути призначений у відповідності з нормами Порядку №850.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку про безпідставність твердження відповідачів, що чинними нормативно-правовими актами не врегульовано порядок нарахування та виплати одноразової грошової допомоги працівникам податкової міліції.

На підставі пункту 6 Порядку №850 працівник міліції, якому призначається грошова допомога у разі встановлення інвалідності чи часткової втрати працездатності без установлення інвалідності, подає за місцем служби такі документи:

заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв'язку з установленням інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності за формою згідно з додатком до цих Порядку та умов;

довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках).

До заяви додаються копії:

довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією;

постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв'язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання;

акта розслідування нещасного випадку та акта, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) працівника міліції, зокрема про те, що воно не пов'язане з учиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп'яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, за формою, що затверджується МВС;

сторінок паспорта з даними про прізвище, ім'я та по батькові і місце реєстрації;

документа, що підтверджує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (сторінки паспорта громадянина України - для особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомила про це відповідному контролюючому органу і має відповідну відмітку у паспорті громадянина України).

Суд врахував, що позивачем вказаних вимог дотримано та надано усі передбачені наведеними нормами Порядку №850 документи.

Отже, врахувавши встановлені обставини та викладені норми законодавства, суд дійшов висновку, що відмовляючи позивачу у нарахуванні та виплаті одноразової грошової допомоги, відповідач 2 діяв не у спосіб та не в межах, що передбачені вимогами чинного законодавства України.

Суд також звернув увагу, що відповідачем 1 направлено висновок про призначення позивачу грошової допомоги у звязку зі встановленням інвалідності у відповідності до вимог Порядку №707, тоді як встановлено судом така допомога має бути призначена на підстави вимог Порядку №850.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є обґрунтованими, а вимоги такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 6, 9, 14, 242-245, 255, 295, 370 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною відмову Головного управління ДФС у Черкаській області у направленні висновку до Державної фіскальної служби України щодо виплати ОСОБА_2 одноразової грошової допомоги у звязку з встановленням ІІ групи інвалідності внаслідок захворювання, повязаного з проходженням служби в ОВС та травмою отриманою під час виконання службових обовязків, в розмірі відповідно до ст. 23 Закону України Про міліцію, виходячи із 200-кратного розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб.

Зобовязати Головне управління ДФС у Черкаській області повторно прийняти документи від ОСОБА_2 та скласти і подати до Державної фіскальної служби України висновок щодо виплати ОСОБА_2 одноразової грошової допомоги у звязку з встановленням ІІ групи інвалідності внаслідок захворювання, повязаного з проходженням служби в ОВС та травмою отриманою під час виконання службових обовязків, в розмірі відповідно до ст. 23 Закону України Про міліцію, виходячи із 200-кратного розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб.

Зобовязати Державну фіскальну службу України розглянути та прийняти рішення про призначення ОСОБА_2 одноразової грошової допомоги у звязку з встановленням ІІ групи інвалідності внаслідок захворювання, повязаного з проходженням служби в ОВС та травмою отриманою під час виконання службових обовязків, в розмірі відповідно до ст. 23 Закону України Про міліцію, виходячи із 200-кратного розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб.

Копію рішення направити особам, які беруть участь у справі.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. У разі застосування судом частини третьої статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.А. Гайдаш

Рішення суду складене у повному обсязі 05.11.2018.