Справа № 2240/3011/18
Суддя: Гнап Д.Д.
Дата ухвалення: 2018-11-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2240/3011/18
РІШЕННЯ
іменем України

01 листопада 2018 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Гнап Д.Д.

за участю:секретаря судового засідання Горбатюк І.С. представника позивача - Олійника Ю.П. представників відповідача - Рудчука С.П., Літвіна С.М.
розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України , ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та скасування п. 54 Протоколу та зобов`язання вчинити дії,

І. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЙ СТОРІН

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати пункт 54 Протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби від 15.06.2018 №60 щодо відмови в одержанні одноразової грошової допомоги старшому прапорщику в запасі ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), який є інвалідом ІІ-ої групи, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби;

- зобов`язати Міністерство оборони України виділити ІНФОРМАЦІЯ_3 за цільовим призначенням - виплата одноразової грошової допомоги старшому прапорщику в запасі ОСОБА_1 , як військовослужбовцю, інвалідність ІІ-ої групи якого настала по закінченню тримісячного строку після звільнення з військової служби, внаслідок контузії, травм, заподіяних під час виконання ним обов`язків військової служби, у відповідності до статей 9 та 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей", згідно статті 41 Закону України "Про загальний обов`язок і військову службу";

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_4 нарахувати та виплатити старшому прапорщику в запасі ОСОБА_1 , як військовослужбовцю, інвалідність ІІ- ої групи якого настала по закінченню тримісячного строку після звільнення з військової служби, внаслідок контузії, травм, заподіяних під час виконання ним обов`язків військової служби, у відповідності до статей 9 та 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей" у розмірі 300 - кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, що становить 528 600,00 грн.

Свій позов мотивує тим, що у травні 2009 року йому встановлено ІІІ групу інвалідності, що пов`язана з виконанням обов`язків по військовій службі, а в березні 2018 - ІІ групу інвалідності довічно, що також пов`язана із виконанням обов`язків по військовій службі. Після її встановлення, звернувся до Хмельницького об`єднаного міського військового комісаріату із заявою про виплату йому одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум відповідно до Закону України від 04.04.2006 №3597-IV "Про внесення змін до Закону України "Про загальний військовий обов`язок і військову службу" та Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975. Зазначена заява була спрямована до Міністерства оборони України. Проте, отримав відмову, оскільки звільнений з військової служби до набуття чинності Законом України від 04.04.2006 №3597-IV "Про внесення змін до Закону України "Про загальний військовий обов`язок і військову службу", яким запроваджено виплату одноразової грошової допомоги, а інвалідність встановлена до 01.01.2014, тобто до набуття чинності нової редакції статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Також зазначено, що згідно з абз.2 п.4 ст.16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та п.8 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975, у разі зміни групи інвалідності, її причини або ступеня втрати працездатності понад дворічний термін після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги у зв`язку із змінами, що відбулися, не здійснюється. Позивач вважає, що має право, гарантоване Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку з інвалідністю, внаслідок захворювань, які пов`язані із проходженням військової служби.

19.09.2018 до суду надійшов відзив ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому він просить відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог в частині, що стосується Хмельницького обласного військового комісаріату. Зазначив, що позивач звернувся до нього з заявою для виплати одноразової допомоги у зв`язку з отриманням другої групи інвалідності. До заяви було додано документи, необхідні для призначення та виплати одноразової допомоги.

Хмельницьким обласним військовим комісаріатом, відповідно до пункту 13 постанови Кабінету Міністрів України №975, висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги з доданими до нього документами було направлено розпорядникові бюджетних коштів - Департаменту фінансів Міністерства оборони України.

Оскільки розпорядником бюджетних коштів було прийнято рішення про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги позивачу, відповідно, підстав для нарахування та виплати йому одноразової грошової допомоги, немає.

Вважає, що виконав все, що входить в коло його повноважень.

09.10.2018 до суду надійшов відзив Міністерства оборони України, в якому він просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Зазначив, що позивачу встановлено інвалідність за наступними етапами: 12.05.2009 ІІІ група, 26.03.2018 ІІ група. Згідно пункту 3 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975 та листа Міністерства охорони здоров`я №16.06.-16/625-16/10515 від 27.04.2016 право на звернення позивача для отримання одноразової грошової допомоги виникло з 12.05.2009, тобто з моменту встановлення ІІІ групи інвалідності. Повторне встановлення позивачу групи інвалідності (вищої) у 2018 році не може вважатися підставою для виплати йому відповідної одноразової допомоги, оскільки підпунктом 4 пункту 2 Порядку та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 №499 та частини 4 статті 16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" окремо врегульовано питання встановлення групи інвалідності, яка дає право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі. Зазначив, що особи, яким одноразова грошова допомога у разі інвалідності не була призначена, призначається і виплачується в установленому законодавством порядку, що діяло на день виникнення права на отримання такої допомоги, тобто на день встановлення такої інвалідності. При цьому, на час первинного встановлення позивачу інвалідності було передбачено, що одноразова грошова допомога особам, звільненим із строкової служби призначається у разі, якщо інвалідність внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мало місце в період проходження служби, настала не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби. Також зазначив, що зміна групи інвалідності у ОСОБА_1 відбулася понад дворічний термін, що не дає підстав для здійснення нарахування та виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку зі зміною групи інвалідності.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Додатково зазначив, що позивачу встановлено групу інвалідності внаслідок травми, пов`язаної з виконанням обов`язків дійсної строкової військової служби, а не строкової військової служби.

Представники відповідачів просили відмовити в задоволенні позовних вимог, з підстав, наведених у поданих ними відзивах. Додатково пояснили, що строкова служба та дійсна строкова військова служба є тотожними поняттями та не впливають на виплату одноразової грошової допомоги, про яку просить позивач.

ІІ. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 13.09.2018 відкрито провадження в даній справі та вирішено її розглянути за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 01.10.2018 задоволено клопотання ОСОБА_1 про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Призначено судове засідання на 17.10.2018.

У судовому засіданні 17.10.2018 оголошено перерву до 29.10.2018.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 25.10.2018 задоволено клопотання представника Міністерства оборони України про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

ІІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Позивач з 20.12.1981 по 13.11.1983 проходив дійсну строкову військову службу у Збройних Силах СРСР та був звільнений в запас.

У період з 14.11.1987 по 10.01.2003 ОСОБА_1 проходив дійсну строкову військову службу у Збройних Силах України.

Наказом командувача 38 Армійського корпусу від 10.01.2003 №І-ПМ позивача звільнено в запас за п.63 п.п. "в" Положення про проходження військової служби особами офіцерського складу, прапорщиками (мічманами) Збройних Сил України за станом здоров`я.

Згідно витягу із акта огляду у МСЕК до довідки серії ХМ №158130 позивачу 12.05.2009 встановлено ІІІ групу інвалідності внаслідок травми, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби.

За даними довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії АВ №1092697 позивачу 26.03.2018 встановлено ІІ групу інвалідності внаслідок травми, пов`язаної з виконанням обов`язку військової служби.

Позивач, вважаючи, що має право на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку з інвалідністю, яка передбачена частиною 2 статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", звернувся до Хмельницького об`єднаного міського військового комісаріату для виплати одноразової допомоги у зв`язку з отриманням другої групи інвалідності. До заяви було додано документи, необхідні для призначення та виплати одноразової грошової допомоги.

Хмельницьким обласним військовим комісаріатом вказані матеріали разом з висновком направлено до Міністерства оборони України.

Відповідно до витягу з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 15.06.2018 №60, старший прапорщик в запасі ОСОБА_1 не має права на одержання одноразової грошової допомоги, оскільки він звільнений з військової служби до набуття чинності Законом України від 04.04.2006 №3597-ІV "Про внесення змін до Закону України "Про загальний військовий обов`язок і військову службу", яким запроваджено виплату одноразової грошової допомоги, а інвалідність встановлена до 1 січня 2014 року, тобто до набуття чинності нової редакції статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей". Зазначено, що згідно з абзацом 2 пункту 4 статті 16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та пунктом 8 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975, у разі зміни групи інвалідності, її причини або ступеня втрати працездатності понад дворічний термін після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги у зв`язку із змінами, що відбулися, не здійснюється. ОСОБА_1 групу інвалідності змінено понад дворічний термін.

Вважаючи таку відмову необґрунтованою, а свої права та охоронювані законом інтереси порушеними, позивач звернувся з позовом до суду.

IV. ОЦІНКА СУДУ

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з статтею 17 Конституції України держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Стаття 46 Конституції України визначає, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до статті 41 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Статтею 1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" визначено, що соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до статті 1-2 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 3 Закону "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" дія цього Закону поширюється на військовослужбовців, які стали особами з інвалідністю внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби, та членів їх сімей, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісти.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року №975, прийнятою відповідно до пункту 2 статті 16-2 та пункту 9 статті 16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - Порядок №975).

При цьому, пунктом 2 наведеної Постанови передбачено, що особам, які до набрання чинності Порядком, затвердженим цією постановою, мають право на отримання одноразової грошової допомоги:

- допомога, що була призначена, виплачується відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 р. N 499 (Офіційний вісник України, 2008 р., N 39, ст. 1298), Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби, що сталися у 2006 році, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2007 р. N 284 (Офіційний вісник України, 2007 р., N 14, ст. 532), і Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності співробітників кадрового складу розвідувальних органів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 листопада 2007 р. N 1331 (Офіційний вісник України, 2007 р., N 89, ст. 3255);

- допомога, що не була призначена, призначається і виплачується в установленому законодавством порядку, що діяло на день виникнення права на отримання такої допомоги.

Відповідно до пункту 3 Порядку №975 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є: у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності - дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

Таким чином, днем виникнення в позивача права на отримання одноразової грошової допомоги є дата встановлення йому ІІІ групи інвалідності, а саме 12.05.2009.

Частиною шостою статті 16 Закону № 2011-XII (в редакції чинній з 1 січня 2007 року до 1 січня 2014 року) для військовослужбовців строкової військової служби встановлено окремий порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги, відповідно до яких обмежено проміжок часу у який, у разі настання інвалідності, виникає право військовослужбовців строкової військової служби на отримання одноразової грошової допомоги і такий проміжок часу визначений періодом проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби. У разі встановлення інвалідності в період дії зазначеної редакції ст.16 Закону №2011-ХІІ після спливу трьох місяців від дня звільнення зі служби, права на отримання вказаної одноразової грошової допомоги у військовослужбовця строкової військової служби не виникає.

Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду від 26.06.2018 у справі №750/5074/17.

Неконституційність такого врегулювання вказаних правовідносин в установленому порядку не визнана.

Позивач набув травму під час проходження строкової служби, а тому право на отримання одноразової грошової допомоги такій категорії осіб законодавцем обмежено, окрім іншого, встановленням інвалідності в період проходження ним військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення такої особи з військової служби.

Позивач звільнений в запас 13.11.1983, а інвалідність йому встановлена 12.05.2009. Тобто, встановлено інвалідність пізніше ніж через три місяці після звільнення, що свідчить про відсутність права на отримання одноразової грошової допомоги.

При цьому, суд відхиляє посилання представника позивача на встановлення ОСОБА_1 групи інвалідності внаслідок травми, пов`язаної з виконанням обов`язків дійсної строкової військової служби, а не строкової військової служби, оскільки зазначенні поняття є тотожними. Крім того, зміна позивачу групи інвалідності в 2018 році також пов`язана з травмою, отриманою ним під час виконання обов`язків військової служби в період з грудня 1981 року по листопад 1983 року.

Закон України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" на підставі Закону "Про внесення змін до деяких законів України з питань соціального захисту військовослужбовців" №5040-VI від 04.07.2012, який набрав чинності з 01.01.2014, був доповнений статтею 16-3. Згідно з частиною 4 зазначеної статті, якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному або резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено вищу групу інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

При цьому, Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 06.12.2016 №1774-VIII частину 4 статті 16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" доповнено абзацом другим, відповідно до якого у разі зміни групи інвалідності, її причини або ступеня втрати працездатності понад дворічний термін після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги у зв`язку із змінами, що відбулися, не здійснюється.

Аналогічною нормою, згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 18.05.2017 №335 "Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України", доповнено пункт 8 Порядку №975.

Таким чином, законодавство допускає можливість виплати одноразової грошової допомоги в разі зміни групи інвалідності. Проте, зазначене право обмежено дворічним терміном зміни групи інвалідності після первинного встановлення інвалідності.

Позивачу змінена група інвалідності 26.03.2018, а первинне встановлення інвалідності відбулося 12.05.2009. Отже, змінено групу інвалідності понад дворічний термін після первинного встановлення інвалідності. Зазначена обставина виключає можливість виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги.

Крім того, інвалідність позивачу встановлювалася і змінювалася в період дії норми, що передбачала обмеження тримісячним строком її встановлення.

Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачі підтвердили, а позивач не спростував відсутність підстав для виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не обґрунтовані, не підтверджені матеріалами справи та відсутні підстави для їх задоволення.

Згідно з нормами статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволені позову ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та скасування п. 54 Протоколу та зобов`язання вчинити дії - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 06 листопада 2018 року

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 )
Відповідач:Міністерство оборони України (пр-т Повітрофлотський, 6, м.Київ, 03168 , код ЄДРПОУ - 00034022) Хмельницький обласний військовий комісаріат (вул. Героїв Майдану, 64, м.Хмельницький, Хмельницька область, 29000 , код ЄДРПОУ - 08202826)

Головуючий суддя Д.Д. Гнап