Справа № 631/1128/18
Суддя: Трояновська Т. М.
Дата ухвалення: 2018-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

номер провадження 2-а/631/80/18
справа 631/1128/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2018 року селище міського типу Нова Водолага

Нововодолазький районний суд Харківської області у складі:

головуючого - судді Трояновської Т.М.,

за участю секретаря судового засідання - М'ячиної Ю.В.,

позивача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду приміщення Нововодолазького районного суду Харківської області в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до капрала поліції 1 батальйону 2 роти Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції Національної поліції УкраїниВойко Оксани Вячеславівни про оскарження дій суб'єкта владних повноважень у справі про притягнення до адміністративної відповідальності,-

В С Т А Н О В И В:

04 жовтня 2018 року за вхідним № 4873/18-вх на адресу Нововодолазького районного суду Харківської області надійшов адміністративний позов ОСОБА_2, в якому останній просить суд визнати дії капрала поліції 1 батальйону 2 роти Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції Національної поліції УкраїниВойко Оксани Вячеславівни при винесенні постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАВ № 630232 від 29.09.2018 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121 Кодексу України про адміністративні правопорушення - неправомірними та скасувати вказану постанову.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 29.09.2018 року його було звинувачено, на думку відповідача, у порушенні п. 31.4.5 «б» Правил дорожнього руху та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн. Зі змісту постанови, серії ЕАВ №630232 від 29.09.2018 року, яку відповідач склав у приміщенні службового поста без будь-якого розгляду справи по суті, як того вимагає ст. 278-282 КпАП України, позивачу стало відомо, що на думку відповідача в м. Запоріжжя по вул. Космічній, 140, він керував транспортним засобом «КАМАЗ 55102» державний номерний знак НОМЕР_1 з причіпом СЗАП 8527 державний номерний знак НОМЕР_2, шини якого мають місцеві пошкодження, що оголюють корд, чим порушив п.31.4.5 «б» Правил дорожнього руху - керування транспортним засобом у яких шини мають місцеві пошкодження, за що було накладено стягнення за ч. 1 ст. 121 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 340 грн.

З постановою та висновками відповідача позивач не погодився оскільки вважає, що Правил дорожнього руху він не порушував, тому рішення та дії відповідача у звинуваченні його винним у скоєнні правопорушення за ч.1 ст. 121 КУпАП є неправомірними. На думку позивача основною метою зупинки відповідачем його транспортного засобу була зовсім інша мета, яка не підтвердилася. Після зупинки автомобіля відповідач не знайшовши жодної законної вимоги для зупинки, також безпідставно перевірив документи ОСОБА_2, а маючи його персональні данні - неправомірно склав постанову.

Посилаючись на ч.2 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», відповідно до якої поліцейський зобов'язаний проінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті. У випадку, який трапився 29.09.2018 року позивач не лише не був проінформований про причину зупинки, а ще й був звинувачений у тому, що ніби-то керував транспортним засобом, шини якого мають місцеві пошкодження, що оголюють корд. Крім того на усне клопотання позивача щодо надання допомоги фахівця у галузі права або адвоката згідно ст. 268 КУпАП відповідачем проігнорував, чим грубо порушив його конституційні права.

Позивач вважає, що сама постанова є доказом того, що він нічого не порушував, так як не містить жодного доказу, який відповідач повинен був оцінити та на підставі цього винести постанову. Також у постанові в порушення вимог КУпАП не зазначені обов'язкові складові самої постанови, які передбачені ст. 283 КУпАП. Так в порушення зазначених вимог постанова не містить технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис даного правопорушення. Фабула постанови не визначає, у якому напрямку рухався транспортний засіб, який на думку інспектора поліції порушив вимоги діючого законодавства. Також не містить конкретного місця вчинення правопорушення, так як інспектором визначено вул. Космічна, 140 на якому він складав постанову, яка співпадає з місцем скоєння правопорушення, що виключає взагалі будь-яке правопорушення, оскільки є одним місцем у просторі, що виключає пересування автомобіля.

Позивач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та надав пояснення аналогічні тим, що викладені ним в позовній заяві.

Відповідач, капрал поліції 1 батальйону 2 роти Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції Національної поліції УкраїниВойко О.В. належним чином була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи відповідно до положень ст.ст. 124 - 127, ч. 1 ст. 268 КАС України, в судові засідання, що були призначені на 16.10.2018 року та 05.11.2018 року, не з`явилась, про причини неявки суд не повідомила. На пропозицію суду подати відзив на позовну заяву, відповідно до ст. 162 КАС України, а також всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду) та матеріали відеофіксації з нагрудної камери інспектора поліції під час складення та оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, відповідач не відреагувала. Ніяких клопотань, у тому числі щодо відкладення розгляду справи, на адресу суду не надходило.

Суд з цього приводу вважає за необхідне зазначити, що провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо притягнення осіб до адміністративної відповідальності відноситься до категорії термінових адміністративних справ і розглядаються з урахуванням положень § 2 Глави 11 Розділу ІІ Кодексу адміністративного судочинства України.

Так, відповідно до ч. 2, ч. 3 ст. 268 КАС України учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, визначеної частиною першою цієї статті, з моменту направлення такого повідомлення працівником суду, про що останній робить відмітку у матеріалах справи, та (або) з моменту оприлюднення судом на веб-порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду.

Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Аналогічні приписи містить й ч. 3 ст. 205 КАС України.

Приймаючи до уваги той факт, що судом створені необхідні умови для реалізації відповідачем по справі своїх процесуальних прав на участь у розгляді справи в суді, враховуючи, відсутність підстав для визнання явки відповідача обов'язковою, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача.

Вислухавши пояснення позивача, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку.

Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються нормами Конституції України, Кодексу України про адміністративні правопорушення, Правил дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306.

В силу положень ч. 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Приписами ч. 1 та ч. 2 ст. 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч.3 ст. 288 Кодексу України про адміністративні правопорушення оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення здійснюється в порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України з особливостями, встановленими Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності викладені у ст. 286 КАС України.

Під час розгляду справи судом встановлено, 29.09.2018 року позивача ОСОБА_2 було притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення п. 31.4.5 «б» Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 (далі - Правила дорожнього руху України).

Зі змісту постанови серії ЕАВ №630232 від 29.09.2018 року встановлено , що 29.09.2018 року в м. Запоріжжя по вул. Космічній, 140, ОСОБА_2 керував транспортним засобом «КАМАЗ 55102» державний номерний знак НОМЕР_1 з причіпом СЗАП 8527 державний номерний знак НОМЕР_2, шини якого мають місцеві пошкодження, що оголюють корд, чим порушив п.31.4.5 «б» Правил дорожнього руху України, за що було накладено стягнення за ч. 1 ст. 121 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 340,00 грн. (а.с. 15).

Вирішуючи даний спір суд виходить з наступного.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Як встановлено ч. 1 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У відповідності до п.п.31.4.5 «б» Правил дорожнього руху України, забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам: шини мають місцеві пошкодження (порізи, розриви тощо), що оголюють корд, а також розшарування каркаса, відшарування протектора і боковини.

Як свідчать матеріли справи, фактично позивача було притягнуто до відповідальності за те, що шини його автомобіля мають місцеві пошкодження, що оголюють корд. Проте, ні протокол , ні матеріали справи не містять доказів та фактичних даних на підставі яких було зроблено висновок про дане правопорушення. Крім того, не конкретизовано які саме місцеві пошкодження мали шини - порізи, потертості, розриви тощо.

Як у своєму позові, так і у судовому засіданні ОСОБА_2 заперечується факт порушення ним пп. 31.4.35 «б» Правил дорожнього руху України, оскільки як пояснив позивач у судовому засіданні ним перед початком руху перед транспортний засіб був перевірений ним та забезпечений його технічно справний стан і комплектність відповідно до вимог п. 2.3 п.п «а» Правил дорожнього руху України.

Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Положеннями п. 8 ч. 1 ст. 23 вказаного Закону зазначено, що у випадках, визначених законом, поліція здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Нормами ст. 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено, що органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення Правил дорожнього руху України за ч.1 ст.121 цього Кодексу. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

З метою встановлення нормативно-правового регулювання здійснення проваджень уповноваженими особами Національної поліції України у справах про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, наказом № 1395 від 07.11.2015 року МВС України затверджено відповідну Інструкцію з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Згідно з п. 4 Розділу І, п. 2 Розділу III вказаної Інструкції у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу; постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачена, зокрема, приписами ч. 1 ст. 121 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Пунктом 10 Розділу ІІІ наведеної Інструкції передбачено, що поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно з п. 1 та п. 2 Розділу ІV зазначеної Інструкції розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення. Зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення повинен відповідати статті 283 КУпАП.

Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Статтею 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що доказами в справі про адміністративні правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Натомість, в матеріалах адміністративної справи відсутні будь-які докази винуватості ОСОБА_2 у скоєнні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

З розділу 9 постанови про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАВ № 630232 від 29.09.2018 вбачається, що в даному конкретному випадку, до постанови не було додано жодного доказу на підтвердження винуватості позивача по справі. Посилання на здійснення відеофіксації порушення зазначена постанова також не містить.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що згідно ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Положеннями ст. 73 КАС України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Таким чином, в адміністративному процесі у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Дія цієї презумпції є імперативною і покладає обов'язок на суб'єкта владних повноважень аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.

Натомість, відповідачем, ані в постанові, що оскаржується, не зазначено, ані до суду не надано жодного об'єктивного і беззаперечного доказу, який б підтверджував факт вчинення позивачем порушення вимог пп. 31.4.5 «б» Правил дорожнього руху України та наявності в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В силу принципу презумпції невинуватості, встановленого ст. 62 Конституції України та діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Частиною 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що українські суди при вирішенні справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 17 червня 2011 року у справі «Бочаров проти України», суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Проте, таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумцій щодо фактів.

У своєму рішенні від 10 лютого 1995 року у справі «Алене де Рібермон проти Франції» Європейський Суд з прав людини зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов'язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

Таким чином, всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації. Рішення суб'єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Виходячи з викладеного, суд керуючись принципом верховенства права, вважає, що постанова про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу є необґрунтованою, а тому підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення закриттю.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 62 Конституції України, статтями 2, 8, 9, 77, 78, 125 - 127, 194, 229, 242 - 246, 255, 268, 286, 293 Кодексу адміністративного судочинства України, статтями 9, 121, 222, 251, 252, 254, 280, 283, 284, ч. 3 ст. 288 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_2 до капрала поліції 1 батальйону 2 роти Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції Національної поліції УкраїниВойко Оксани Вячеславівни про оскарження дій суб'єкта владних повноважень у справі про притягнення до адміністративної відповідальності - задовольнити.

Визнати дії капрала поліції 1 батальйону 2 роти Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції Національної поліції УкраїниВойко Оксани Вячеславівни, при винесенні постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАВ № 630232 від 29.09.2018 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121 Кодексу України про адміністративні правопорушення - неправомірними.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАВ № 630232 від 29.09.2018 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення, винесену капралом поліції 1 батальйону 2 роти Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції Національної поліції УкраїниВойко Оксаною Вячеславівною.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом днів з дня його проголошення відповідно до ч. 4 ст. 286 Кодексу адміністративного судочинства України.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 2 ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України учасник справи, якому повний текст рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається відповідно до п.15.5 ч.1 розділу VІІ Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України до Харківського апеляційного адміністративного суду через Нововодолазький районний суд Харківської області.

Рішення суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості щодо учасників справи:

Позивач: ОСОБА_2, місце проживання чи перебування: АДРЕСА_1, паспорт громадянина України НОМЕР_3, виданий Нововодолазьким РВ УМВС України в Харківській області 21 січня 1998 року.

Відповідач: капрал поліції 1 батальйону 2 роти Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції Національної поліції УкраїниВойко Оксана Вячеславівна, місцезнаходження Управління патрульної поліції в Запорізькій області: 69000 м. Запоріжжя, вул. Перемоги, будинок 96.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 08 листопада 2018 року.

Суддя Т.М. Трояновська