Справа № 1340/3554/18
Суддя: Качмар Володимир Ярославович
Дата ухвалення: 2018-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2018 року№ 857/692/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Качмара В.Я.,

суддів Курильця А.Р., Мікули О.І.,

при секретарі судового засідання Чопко Ю.Т.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 13 серпня 2018 року у справі №1340/3554/18 (суддя Брильовський Р.М., м.Львів) за її позовом до Галицького відділу державної виконавчої служби м.Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області про визнання неправомірною бездіяльності, зобовязання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Галицького відділу державної виконавчої служби м.Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області (далі ВДВС) в якому просила: визнати неправомірною бездіяльність відповідача по виконанню виконавчого листа від 15.03.2018 №461/452/17 (далі Виконавчий лист), виданого на підставі рішення Галицького районного суду м.Львова від 06.07.2017 по справі №461/452/17 (далі Рішення); зобовязати ВДВС вжити невідкладні заходи передбачені статтею 10 Закону України «Про виконавче провадження» (далі Закон №1404-VIII) щодо виконання Виконавчого листа виданого на підставі Рішення.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 13 серпня 2018 року відмовлено у відкритті провадження у справі.

Не погодившись із постановленою ухвалою, її оскаржила позивач, яка із покликанням на порушення норм процесуального права, просить скасувати вказану ухвалу та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В доводах апеляційної скарги наводячи норми процесуального права вказує на те, що рішення, дії або бездіяльність державної виконавчої служби при виконанні судового рішення, за загальним правилом, оскаржуються до суду, який видав виконавчий документ. Проте, у разі коли позовні заяви подані до суду стосовно рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців та посадових осіб відділів держаної виконавчої служби Головних управлінь юстиції в областях, то такі повинні розглядатись окружними адміністративними судами.

Відповідач відзиву на апеляційну скаргу не подав, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, а тому у відповідності до частини другої статті 313 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС), апеляційний суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторони, яка не зявилася.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у відкритті провадження в адміністративній справі, суд першої інстанції виходив з того, що, оскільки позивач оскаржує бездіяльність відповідача, що стосується примусового виконання Виконавчого листа виданого Галицьким районним судом м.Львова, то дана позовна заява не підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства, так як законом встановлено інший порядок судового оскарження бездіяльності відповідача.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають встановленим обставинам справи, зроблені з додержанням норм матеріального і процесуального права, з таких міркувань.

Відповідно до підпунктів 3, 6 частини першої статті 171 КАС суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтям 160, 161, 172 цього Кодексу, чи немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 170 КАС суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Пунктом 1 частини першої статті 19 КАС встановлено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця визначено у статті 287 КАС.

Частиною першою статті 287 КАС передбачено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

З положень наведеної норми процесуального закону чітко слідує, що рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця можуть бути оскаржені до адміністративного суду лише в разі відсутності іншого судового порядку оскарження.

Закон №1404-VIII визначає сукупність дій органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і які проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, іншими законами та нормативно-правовими актами, які підлягають примусовому виконанню.

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (надалі - рішення) це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (стаття 1 Закону №1404-VIII).

Зі змісту позову видно, що 06.07.2017 Галицький районний суд м.Львова прийняв Рішення у цивільній справі №461/452/17 про усунення перешкод у спілкуванні бабусі з онукою. 15.03.2018 цим судом видано Виконавчий лист. 04.06.2018 головним державним виконавцем Личаківського відділу державної виконавчої служби м.Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області прийнято постанову про передачу виконавчого провадження ВП №56056779 до ВДВС, проте станом на момент подання даного позову жодних дій з боку виконавців ВДВС вчинено не було.

ОСОБА_1 двічі зверталась із заявами до відповідача про необхідність вчинення дій щодо виконання Рішення та Виконавчого листа, однак жодних відповідей не отримувала, що і стало підставою для звернення до суду із цим позовом.

Відповідно до статті 447 Цивільного процесуального кодексу України (в редакції, чинній на час подання позову; далі ЦПК) сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції (частина перша статті 448 ЦПК).

Скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються

Неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Якщо суд встановить, що особа, рішення, дія чи бездіяльність якої оскаржуються, звільнена з посади (не здійснює відповідну діяльність), він залучає до участі у справі посадову особу, до компетенції якої належить вирішення питання про усунення порушення права чи свободи заявника (стаття 450 ЦПК).

За результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу.

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги (стаття 451 ЦПК).

Про виконання ухвали, постановленої за результатами розгляду скарги, відповідний орган державної виконавчої служби, приватний виконавець повідомляють суд і заявника не пізніше ніж у десятиденний строк з дня її одержання (стаття 453 ЦПК).

Таким чином, якщо законом встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, то це виключає юрисдикцію адміністративних судів у такій категорії справ.

Враховуючи, що позивач оскаржує бездіяльність відповідача, що стосуються примусового виконання Виконавчого листа виданого за наслідками розгляду справи, що розглядалась у порядку цивільного судочинства, то суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку, що дана позовна заява не підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Відповідно до статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підсумовуючи, враховуючи вимоги вище наведених процесуальних норм, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення суд першої інстанцій правильно встановив обставини справи, не допустив порушень норм матеріального та процесуального права, які могли б бути підставою для його скасування, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Керуючись статтями 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 13 серпня 2018 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя ОСОБА_2
судді ОСОБА_3
ОСОБА_4
Повний текст складений 5 листопада 2018 року.