Справа № 820/4219/18
Суддя: Лях О.П.
Дата ухвалення: 2018-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2018 р. м. ХарківСправа № 820/4219/18

Харківський апеляційний адміністративний суд

у складі колегії:

головуючого судді: Лях О.П.

суддів: Макаренко Я.М. , Старосуда М.І.

при секретарі судового засідання Жданюк Г.О.,

за участю представника позивача Шепітуха В.В.,

представника відповідача Зінченко В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засідання в приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Науково-дослідної установи "Український науково-дослідний інститут екологічних проблем" на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10.07.2018 року (повний текст виготовлено 16.07.2018 року, головуючий суддя І інстанції Котеньов О.Г., м.Харків) по справі № 820/4219/18 за позовом Науково-дослідної установи "Український науково-дослідний інститут екологічних проблем" до Головного управління ДФС у Харківській області про скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Науково-дослідна установа "Український науково-дослідний інститут екологічних проблем" (далі - НДУ «УНДІ екопроблем»), звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС України у Харківській області (далі - відповідач, ГУ ДФС у Харківській області), в якому просить суд визнати протиправними та скасувати прийняті ГУ ДФС у Харківській області податкові повідомлення-рішення від 09.02.2018 року № та №. (а.с.5-9)

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що у відповідача були відсутні повноваження під час проведення камеральної перевірки досліджувати своєчасність сплати позивачем податків в період лютий - червень 2016, оскільки камеральною перевіркою відповідно до чинного на той час податкового законодавства , охоплюються лише показники податкової звітності, у зв'язку з чим перевірка будь-яких інших відомостей перебуває поза межами даної перевірки.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 10.07.2018 року відмовлено у задоволенні адміністративного позову НДУ "УНДІ екопроблем" до ГУ ДФС у Харківській області про скасування податкових повідомлень-рішень. (а.с.74-79)

Не погодившись із даним рішенням суду першої інстанції, НДУ «УНДІ екопроблем» подало апедяційну скаргу, в якій просило скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10.07.2018 року та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги. Доводи апеляційної скарги обгрунтовані порушенням судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права (а.с.84-86)

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач заперечував проти її задоволення.

Заслухавши доповідь судді-доповідача стосовно обставин, необхідних для прийняття рішення судом апеляційної інстанції, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши і обговоривши доводи апеляційної скарги, правильність правової оцінки обставин справи та застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ст.308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не може розглядати позовні вимоги та підстави позову, що не були заявлені в суді першої інстанції.

Як свідчать матеріали справи, 26.01.2018 року ГУ ДФС у Харківській області проведено камеральну перевірки НДУ "УНДІ екопроблем" з питання своєчасності та повноти сплати узгоджених податкових зобов'язань з податку на додану вартість по деклараціям за лютий, березень, квітень, травень, червень 2016 року.

За результатами проведеної перевірки складено акт від 26.01.2018 року № 1282/20-40-12-13-19/1018083. (а.с.13-14)

На підставі висновків проведеної податковим органом перевірки, ГУ ДФС у Харківській області винесено податкові повідомлення-рішення від 09.0.22018 року:

- №, яким, за порушення строку сплати суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) за затримку на 24 календарні дні сплати грошового зобов'язання у розмірі 15886,10 грн., зобов'язано сплатити штраф у розмірі 10% у сумі 1586,61 грн. за платежем «податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг), 14012100» (а.с.10, 12);

- № , яким, за порушення строку сплати суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) за затримку на 24 календарні дні сплати грошового зобов'язання у розмірі 414794,90 грн., зобов'язано сплатити штраф у розмірі 20% у сумі 82959,58 грн. за платежем «податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг), 14012100» (а.с.11, 12).

Позивач, не погодившись із зазначеними податковими повідомленнями-рішеннями, оскаржив їх до Державної фіскальної служби України.

Рішенням Державної фіскальної служби України від 23.04.2018 року № 14122/6/99-99-11-03-01-25 залишено без змін вищевказані податкові повідомлення-рішення ГУ ДФС у Харківській області, а скаргу позивача - без задоволення. (а.с.15).

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що між сторонами відсутній спір щодо фактичних обставин справи, оскільки позивачем не заперечується той факт, що сплату узгоджених податкових зобов'язань здійснено несвоєчасно, з порушенням граничних строків для сплати, про що вказано у позовній заяві. Причиною виникнення спору є різне тлумачення сторонами положень Податкового кодексу України в частині наявності у відповідача повноважень під час проведення камеральної перевірки досліджувати своєчасність сплати позивачем податків. При цьому, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач діяв у межах та у спосіб, передбачений законодавством, чинним на час проведення камеральної перевірки.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду з огляду на наступне.

Як свідчать матеріали справи, проведеною податковим органом перевіркою встановлено порушення НДУ «УНДІ екопроблем» порушення п.57.1 ст.57 Податкового кодексу України, а саме, підприємством протягом граничних строків не сплачено узгоджені суми податкових зобов'язань з податку на додану вартість (код бюджетної класифікації 14010100) по деклараціям з податку на додану вартість (далі - ПДВ) за:

лютий 2016 року - податкова декларація № від 17.03.2016 року, фактично сплачено 27.07.2016 року та 26.07.2016 року,

березень 2016 року - податкова декларація № від 18.04.2016 року, фактично сплачено 27.07.2016 року,

квітень 2016 року - податкова декларація № від 17.05.2016 року, фактично сплачено 27.07.2016 року та 29.08.2016 року,

травень 2016 року - податкова декларація № від 16.06.2016 року, фактично сплачено 29.08.2016 року,

червень 2016 року - податкова декларація № від 14.07.2016 року, фактично сплачено 30.08.2016 року та 29.08.2016 року.

Відповідно до п.1.1 ст.1 Податкового кодексу України (далі - ПК України, Кодекс) цей Кодекс регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Згідно з пунктом 49.2 статті 49 Податкового кодексу України (тут і надалі - в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) платник податків зобов'язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період, в якому виникають об'єкти оподаткування, або у разі наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є.

Разом з цим пунктом 54.1 статті 54 Податкового кодексу України встановлено, що крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

За приписами пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Камеральною, в силу вимог підпункту 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу, вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального.

В той же час, документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків (абзац 1 підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України).

Статтею 76 Податкового кодексу України врегульовано порядок проведення камеральної перевірки, згідно пункту 76.1 якої камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком.

Відповідно до пункту 76.2 статті 76 Податкового кодексу України порядок оформлення результатів камеральної перевірки здійснюється відповідно до вимог статті 86 цього Кодексу.

Згідно пункту 86.2 статті 86 Податкового кодексу України за результатами камеральної перевірки у разі встановлення порушень складається акт у двох примірниках, який підписується посадовими особами такого органу, які проводили перевірку, і після реєстрації у контролюючому органі вручається або надсилається для підписання протягом трьох робочих днів платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Таким чином, податковий орган наділений повноваженнями проводити камеральну перевірку, при проведенні якої підлягають перевірці дані, задекларовані платником податків у поданій ним до податкового органу податковій звітності.

Аналогічні положення містяться у Методичних рекомендаціях щодо організації та проведення камеральних перевірок податкової звітності платників податків, крім перевірок податкової декларації про майновий стан і доходи та податкової декларації платника єдиного податку - фізичної особи-підприємця, затверджених наказом Міністерства доходів і зборів України від 14 червня 2013 №165.

Зважаючи на вимоги наведених норм права, колегія суддів вважає помилковими висновки суду першої інстанції про наявність у відповідача повноважень під час проведення камеральної перевірки досліджувати своєчасність сплати позивачем податків, в перевіряємий період лютий - червень 2016 , оскільки відповідно до чинного на час виникнення спірних правовідносин, а не на час проведення перевірки - січень 2018 року , камеральною перевіркою охоплювалися лише показники податкової звітності, у зв'язку з чим перевірка будь-яких інших відомостей перебуває поза межами даної перевірки, про зазначав позивач в адміністративному позові.

Суд першої інстанції правильно зазначив, що саме з 1 січня 2017 року податковий орган має право під час проведення камеральної перевірки досліджувати своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов»язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах, проте за матеріалами справи предметом камеральної перевірки, проведеної відповідачем відповідно до акту від 26.01.2018 року була саме перевірка своєчасності та повноти сплати узгоджених податкових зобов'язань з податку на додану вартість по деклараціям за лютий, березень, квітень, травень, червень 2016 року в той час, коли за нормами Податкового кодексу України такого права у відповідача ще не було.

Така позиція викладена і в постанові Верховного Суду від 31.01.2018 року по справі К/4034/17 804/5957/16.

Крім того, заперечуючи проти доводів контролюючого органу щодо наявності податкової заборгованості в перевіряємий період, під час апеляційного розгляду справи позивачем було надані докази оскарження в судовому порядку повідомлення-рішення Центральної ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області від 14.03.2016 № про порушення строку сплати суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість, штрафних санкцій у розмірі 408317,34 грн; повідомлення-рішення від 14.03.2016 № про порушення строку сплати суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість, штрафних санкцій у розмірі 20487,96 грн., що в свою чергу свідчить про відсутність узгодженості податкових зобов'язань.

З огляду на викладене колегія суддів погоджується із доводами позивача про обгрунтованість позовних вимог.

Відповідно до ч.1 ст.317 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Оскільки висновки суду першої інстанції зроблені з порушенням норм матеріального права, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям постанови про задоволення адміністративного позову.

Враховуючи, що суд апеляційної інстанції приймає постанову, якою задовольняє адміністративний позов позивача, відповідно до приписів частини 6 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України підлягають стягненню на користь позивача судові витрати, пов'язані зі сплатою судового збору за подання адміністративного позову до суду першої інстанції у розмірі 1762,00 грн. та за подачу апеляційної скарги у розмірі 2643,00 грн., а разом 4405,00 грн. - за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень.

Враховуючи вищевказане та керуючись ст.ст.2, 229, 241, 242, 243, 250, 271, 272, 286, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 327-329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Науково-дослідної установи "Український науково-дослідний інститут екологічних проблем" - задовольнити.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10.07.2018 року по справі № 820/4219/18 - скасувати.

Прийняти постанову, якою задовольнити адміністративний позов Науково-дослідної установи "Український науково-дослідний інститут екологічних проблем" до Головного управління ДФС у Харківській області про скасування податкових повідомлень-рішень.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 09.02.2018 року №.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 09.02.2018 року №.

Стягнути на користь Науково-дослідної установи "Український науково-дослідний інститут екологічних проблем" (, м.Харків, вул.Бакуліна, 6) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Харківській області (, м.Харків, вул. Пушкінська, 46) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 4405 (чотири тисячі чотириста п'ять) грн. 00 коп.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 06 листопада 2018 року.

Головуючий суддя (підпис)О.П. Лях
Судді(підпис) (підпис) Я.М. Макаренко М.І. Старосуд