Справа № 804/3570/18
Суддя: Ільков Василь Васильович
Дата ухвалення: 2018-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2018 року Справа № 804/3570/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі судді:
головуючого судді: Ількова В.В.,
при секретарі: Деркач О.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення форми "Ф" № 5747-13 від 16.11.2017 року,-
ВСТАНОВИВ:
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області, в якому позивач, просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення форми «Ф» № 5747-13 від 16.11.2017 року.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на безпідставність та необґрунтованість винесеного податкового повідомлення-рішення форми «Ф» № 5747-13 від 16.11.2017 року про нарахування позивачу транспортного податку в сумі 8333,33 грн., оскільки останнє винесено відповідачем без врахування вимог ст. 267 Податкового кодексу України. Вважає, що транспортний податок не повинен нараховуватись, оскільки ринкова вартість транспортного засобу є меншою, ніж визначена в п.п.267.2.1 п.267.2 ст.267 Податкового кодексу України, отже відсутній обєкт оподаткування, а тому позивач позбавлений обов'язку сплачувати транспортний податок.
Ухвалою суду від 22.05.2018 року відкрито провадження у справі та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження (суддя Кононенко О.В.).
За розпорядженням керівника апарату Дніпропетровського окружного адміністративного суду № 2179д від 14.08.2018 року здійснено повторний автоматизований розподіл справи, на підставі рішення Вищої ради правосуддя від 10.07.2018 року щодо звільнення у звязку з поданою заявою про відставку судді Кононенка О.В., та на виконання розпорядження керівника апарату суду №80 від 09.08.2018 року, адміністративну справу передано на розгляд судді Д.П. Павловському.
Ухвалою суду від 15.08.2018 року прийнято справу до провадження суддею Павловським Д.П. та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.
За розпорядженням в.о. керівника апарату Дніпропетровського окружного адміністративного суду №2752 д від 17.10.2018 року здійснено повторний автоматизований розподіл справи, у звязку із відстороненням судді Павловського Д.П. та на виконання розпорядження в.о. керівника апарату суду від 04.10.2018 року № 116, адміністративну справу передано на розгляд судді Ількову В.В.
Ухвалою суду від 18 жовтня 2018 року прийнято справу до провадження суддею Ільковим В.В. та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін на 30.10.2018 року.
30.10.2018 року позивач подав до суду клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження.
Представник відповідача, у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду адміністративної справи повідомлений належним чином, докази чого наявні в матеріалах справи.
За приписами пункту 1 частини 3 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін, які були належним чином повідомлені про судове засідання, при цьому про причини неявки суд не повідомили.
Згідно положень частини 4 статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Відповідно до частини 9 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з'явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
Враховуючи відсутність перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених статтею 205 Кодексу адміністративного судочинства України, а також відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, суд вирішив розглядати справу у порядку письмового провадження.
Розглянувши надані сторонами документи, з'ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду спору по суті, проаналізувавши норми законодавства, які регулюють спірні відносини та їх застосування сторонами, суд зазначає таке.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 22.09.2017 року за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на легковий автомобіль марки AUDI Q7, об'ємом циліндра двигуна 2995 куб.см., 2017 року випуску, н.з. АЕ 8300 ІС.
16 листопада 2017 року Головним управлінням ДФС у Дніпропетровській області винесено податкове повідомлення-рішення форми "Ф" № 5747-13, яким ОСОБА_1 визначено суму податкового зобов'язання за платежем транспортний податок з фізичних осіб у сумі 8333,33 грн. за 2017 рік.
Не погоджуючись із прийнятим податковим повідомленням-рішенням, позивач звернувся з даним позовом до суду.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд зазначає таке.
01.01.2015 року набрав чинності Закон України №71-VІІІ від 28.12.2014 «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи», яким запроваджений транспортний податок.
Підпунктом 267.1.1 пункту 267.1 статті 267 ПК України визначено, що платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, у тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 статті 267 ПК України є об'єктами оподаткування.
Підпунктом 267.2.1 пункту 267.1 статті 267 ПК України (в редакції, діючій на момент спірних правовідносин, які набрали чинності 01.01.2017) встановлено, що об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість, яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.
Така вартість визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику економічного, соціального розвитку і торгівлі, за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, станом на 1 січня податкового (звітного) року виходячи з марки, моделі, року випуску, об'єму циліндрів двигуна, типу пального.
Щороку до 1 лютого податкового (звітного) року центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику економічного, соціального розвитку і торгівлі, на своєму офіційному веб-сайті розміщується перелік легкових автомобілів, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, який повинен містити такі дані щодо цих автомобілів: марка, модель, рік випуску, об'єм циліндрів двигуна, тип пального.
На офіційному веб-сайті Міністерства економічного розвитку і торгівлі України розміщений Перелік легкових автомобілів, з року випуску яким минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня 2017 (звітного) року. До вказаного переліку включено автомобіль AUDI Q7 з об'ємом циліндрів двигуна 2995 см. куб. та типом пального - бензин.
Базою оподаткування відповідно до підпункту 267.3.1 пункту 267.1 статті 267 ПК України є легковий автомобіль, що є об'єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті.
Постановою Кабінету Міністрів України від 18.02.2016 №66 затверджено Методику визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, яка встановлює механізм визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів для цілей віднесення таких автомобілів до об'єктів оподаткування транспортним податком.
Так, цією Методикою передбачено, що Міністерство економічного розвитку і торгівлі України забезпечує роботу офіційного веб-сайту в режимі, який дає змогу отримати інформацію про середньоринкову вартість автомобіля шляхом введення даних про їх марку, модель, рік випуску, тип двигуна, об'єм циліндрів двигуна, тип коробки переключення передач та пробіг.
Пунктом 2 Методики визначено, що середньоринкова вартість автомобіля розраховується за методом аналогії цін ідентичних автомобілів за визначеною формулою, де за ціну нового транспортного засобу береться ціна нового автомобіля, з урахуванням марки, моделі, типу двигуна, об'єму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач. При розрахунку застосовується коефіцієнт за строком експлуатації.
Згідно п.4 Методики інформація про ціни нового автомобіля з урахуванням марки, моделі, типу двигуна, об'єму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач подається до 10 січня базового податкового (звітного) періоду (року) державним підприємством «Держзовнішінформ» до Мінекономрозвитку.
Пунктом 13 Методики передбачено, що Мінекономрозвитку відповідно до цієї Методики розраховує середньоринкову вартість автомобіля та щороку до 1 лютого податкового (звітного) року розміщує на своєму офіційному веб-сайті перелік легкових автомобілів, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, який повинен містити такі дані щодо зазначених автомобілів: марка, модель, рік випуску, об'єм циліндрів двигуна, тип пального.
Обчислення суми податку з об'єкта/об'єктів оподаткування фізичних осіб здійснюється контролюючим органом за місцем реєстрації платника податку (п.п.267.6.1 п.267.6 ст.267 ПКУ).
Законодавець чітко визначив платників транспортного податку, об'єкт та базу оподаткування, порядок обчислення податку та його розмір та функції Мінекономрозвитку в даному питанні, а також дії фіскальних органів.
Отже, на підставі отриманої від Мінекономрозвитку інформації, фіскальні органи за місцем реєстрації платника податку обчислюють суму транспортного податку та податкові повідомлення-рішення про сплату суми податку надсилаються платнику податку.
22 вересня 2017 року ОСОБА_1 було зареєстровано автомобіль AUDI Q7 2017 року випуску, об'єм двигуна 2995 куб. см., тип пального - бензин. Середньоринкова вартість такого автомобіля становила 2434970,64 грн., тобто перевищувала 375 розмірів мінімальної заробітної плати.
Відповідно до переліку легкових автомобілів, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року придбаний позивачем автомобіль AUDI Q7 2017 року випуску має об'єм двигуна 2995 куб.см. і на підставі п.п.267.2.1 п.267.2 ст.267 Кодексу є об'єктом оподаткування.
Іншого визначення середньоринкової вартості, а ніж використання при визначенні бази оподаткування середньоринкової вартості автомобіля, розрахованої Мінекономрозвитку відповідно Методики визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, законодавством не передбачено.
Посилання позивача на необхідність застосування митної вартості автомобіля, що визначена у ВМД № UA500630/2017/002875 від 26.07.2017 року, як на підставу для скасування спірного податкового повідомлення-рішення, є безпідставним, оскільки це не передбачено положеннями чинного законодавства. У Податковому кодексі України зазначено про середньоринкову вартість автомобіля.
Методика визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 18.02.2016 року №66.
Відповідно до пункту 13 цієї Методики обов'язок щодо розрахунку середньоринкової вартості легкових автомобілів та надання цієї інформації до ДФС покладено на Мінекономрозвитку. Пунктом 14 Методики встановлено, що Мінекономрозвитку забезпечує роботу офіційного веб-сайту в режимі, який дає змогу отримати інформацію про середньоринкову вартість легкового автомобіля шляхом введення даних про їх марку, модель, рік випуску, тип двигуна, об'єм циліндрів двигуна, тип коробки переключення передач, пробіг.
Відповідно до розрахунку Мінкономрозвитку (а.с.23-24) автомобіль Audi Q7 з об'ємом циліндрів двигуна 3,0 літра, 2017 року випуску становить:
- з бензиновим типом пального 2434970,64 гривень (з ПДВ);
- з дизельним типом пального 1907063,32 гривень (з ПДВ).
Таким чином, автомобіль AUDI Q7, 2017 року випуску, з об'ємом двигуна 2995, середньоринкова вартість якого більша за 1 200 000 грн., та який належить позивачу на праві власності, підпадає під ознаки об'єкта оподаткування для нарахування транспортного податку.
Таким чином, надаючи оцінку оскаржуваному податковому повідомленню-рішенню, суд зазначає, згідно частини 2 статті 6 та частини 2 статті 19 Конституції України - органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, безсторонньо, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення неупереджено, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до ч.1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до частини 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Отже, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов'язок доказування в спорі покладається на відповідача орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.
Таким чином, суд дійшов висновку про правомірність винесеного відповідачем оскаржуваного податкового повідомлення-рішення форми «Ф» № 5747-13 від 16.11.2017 року про нарахування позивачу транспортного податку в сумі 8333,33 гривень.
З огляду на вищевикладене, в задоволенні позовних вимог про визнання протиправним та скасувати податкового повідомлення-рішення форми «Ф» № 5747-13 від 16.11.2017 року необхідно відмовити.
У відповідності до ст.139 КАС України, розподіл судового збору у разі відмови у задоволенні позову не передбачений.
Керуючись ст. ст. 2, 9, 72, 77, 243-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ВИРІШИВ:
У задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення форми "Ф" № 5747-13 від 16.11.2017 року - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені ст.295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи ухвала суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.В Ільков