Справа № 140/1990/18
Суддя: Димарчук Тетяна Миколаївна
Дата ухвалення: 2018-11-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про залишення позову без розгляду

01 листопада 2018 року ЛуцькСправа № 140/1990/18

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Димарчук Т.М.,

за участю секретаря судового засідання Гуцалюк І.О.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду в адміністративній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Вест ОСОБА_3" до Державної фіскальної служби України про визнання протиправним і скасування рішення та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Вест ОСОБА_3" (далі ОСОБА_4 "Вест ОСОБА_3", позивач) звернулося з адміністративним позовом до Державної фіскальної служби України (далі ДФС України, відповідач) про визнання протиправним та скасування рішення від 15.01.2018 №556585/39384303 про відмову в реєстрації податкової накладної №41 від 30.11.2017 у Єдиному реєстрі податкових накладних та зобовязання зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну №41 від 30.11.2017.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 09.10.2018 провадження у справі було відкрито, справу вирішено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.

01.11.2018 від представника відповідача до суду надійшло клопотання про залишення позовної заяви без розгляду. Клопотання обґрунтоване тим, що позивачем пропущено передбачений частиною другою статті 122 КАС України шестимісячний строк звернення до суду, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. У клопотанні представник відповідача зазначила, що відповідно до вимог Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затверджених постановою КМУ від 29.12.2010 №1246 (із змінами) 15.01.2018 комісією ДФС України було прийнято рішення №556585/39384303 про відмову в реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної №41 від 30.11.2017, яке 23.01.2018 направлено на електронну адресу ОСОБА_4 "Вест ОСОБА_3" та отримано останнім, про що свідчить відповідна квитанція від 23.01.2018. Таким чином, твердження позивача про те, що оскаржуване рішення було ним отримане лише в липні 2018 року не відповідає фактичним обставинам справи і спростовується вищенаведеним. Таким чином, звертаючись 04.10.2018 до суду з позовом про визнання протиправним і скасування рішення відповідача від 15.01.2018 №556585/39384303 та зобов'язання вчинити дії, ОСОБА_4 "Вест ОСОБА_3" пропустило передбачений законом шестимісячний строк звернення до суду, з огляду на що представник відповідача просить залишити позовну заяву без розгляду (а.с.46).

Представник позивача в судовому засіданні заперечив щодо задоволення клопотання про залишення позовної заяви без розгляду, просив поновити строк звернення до суду. Зазначив, що зі слів посадових осіб ОСОБА_4 "Вест ОСОБА_3" йому відомо, що оскаржуване рішення отримано позивачем в липні 2018 року. При цьому, позивач скористався правом досудового порядку вирішення спору та 08.08.2018 подав скаргу на оскаржуване рішення від 15.01.2018 №556585/39384303. Отримавши відповідь ДФС України від 07.09.2018 за результатом розгляду скарги, позивач звернувся до суду, а тому вважає, що для обчислення строку звернення до суду необхідно застосовувати передбачений частиною четвертою статті 122 КАС України тримісячний строк, який обчислюється з дня вручення позивачу рішення за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність субєкта владних повноважень та який позивачем не порушено.

Представник відповідача у судовому засіданні підтримала заявлене клопотання з підстав, наведених у ньому.

Заслухавши думку осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду підлягає до задоволення з таких мотивів та підстав.

Застосування строку на звернення до суду перш за все нерозривно повязано з обставинами, що зумовлюють початок його перебігу та законодавством, яке повинно бути застосоване для його обрахунку з огляду, зокрема, на дію відповідного законодавства в часі.

При цьому, практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа Стаббігс та інші проти Великобританії, справа Девеер проти Бельгії).

Строк звернення до адміністративного суду є процесуальним строком, що встановлюється спеціальним процесуальним законом Кодексом адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини першої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з частиною другою статті 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів.

Тобто, право особи на звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів передбачено конкретно визначеним строком. Це, насамперед, викликано специфікою спорів, що розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обовязків.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 "Вест ОСОБА_3" складено податкову накладну №41 від 30.11.2017, яка була надіслана для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних та реєстрацію якої 14.12.2017 було зупинено відповідно до пункту 201.16 статті 201 ПК України, про що позивачу було надіслано в електронній формі квитанцію №1 (а.с.12,47).

В подальшому, комісією ДФС України прийнято рішення від 15.01.2018 №556585/39384303, яким позивачу відмовлено у реєстрації податкової накладної №41 від 30.11.2017 в Єдиному реєстрі податкових накладних (а.с.13).

Згідно з пунктом 18 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затверджених постановою КМУ від 29.12.2010 №1246 (в редакції постанови КМУ від 26.04.2017 №341) на момент прийняття відповідно до підпункту 201.16.3 пункту 201.16 статті 201 ПК України комісією рішення про реєстрацію або відмову у реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування щодо таких податкової накладної та/або розрахунку коригування проводяться перевірки, визначені пунктом 12 цього Порядку (крім абзацу десятого).

За результатами таких перевірок формується квитанція про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування, яка надсилається платнику податку разом з відповідним рішенням комісії.

Квитанція про реєстрацію податкової накладної та/або розрахунку коригування, щодо яких комісією прийнято рішення про їх реєстрацію, одночасно надсилається постачальнику (продавцю) та отримувачу (покупцю) - платнику податку.

Як вбачається з матеріалів справи 15.01.2018 комісією ДФС України було прийнято рішення №556585/39384303 про відмову в реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної №41 від 30.11.2017.

Відповідно до вимог пункту 18 Порядку №1246 платнику податку - ОСОБА_4 "Вест ОСОБА_3" 23.01.2018 в електронній формі було надіслано квитанцію №2 про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування, разом з рішенням комісії від 15.01.2018 №556585/39384303 про відмову в реєстрації податкової накладної №41 від 30.11.2017 в Єдиному реєстрі податкових накладних (а.с.13,47 зворот).

Таким чином, твердження позивача про те, що оскаржуване рішення від 15.01.2018 №556585/39384303 про відмову в реєстрації податкової накладної №41 від 30.11.2017 в Єдиному реєстрі податкових накладних було отримане ОСОБА_4 «Вест ОСОБА_3» лише в липні 2018 року не відповідає фактичним обставинам справи та спростовується вищенаведеними доказами.

Суд також не бере до уваги посилання представника позивача на оскарження рішення комісії ДФС України від 15.01.2018 №556585/39384303 в адміністративному порядку з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 56.1 статті 56 Податкового кодексу України процедура адміністративного оскарження вважається досудовим порядком вирішення спору.

Таким чином, при застосуванні процедури адміністративного оскарження (досудового порядку врегулювання спору), застосуванню підлягають положення частини четвертої статті 122 КАС України.

Згідно з частиною четвертою статті 122 КАС України, якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, або законом визначена обовязковість досудового порядку вирішення спору, то для звернення до адміністративного суду встановлюється тримісячний строк, який обчислюється з дня вручення позивачу рішення за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність субєкта владних повноважень.

З матеріалів справи вбачається, що позивач 08.08.2018 до ДФС України подав скаргу на рішення комісії ДФС України від 15.01.2018 №556585/39384303 про відмову в реєстрації податкової накладної №41 від 30.11.2017 у Єдиному реєстрі податкових накладних (а.с. 14).

Інформаційним листом від 07.09.2018 №28890/6/99-99-11-04-15 ДФС України повідомила ОСОБА_4 "Вест ОСОБА_3", що відповідно до пункту 3 та 4 Порядку розгляд скарг на рішення комісій, які приймають рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації від 21.02.2018 №117 скарги подаються платником податку на додану вартість до ДФС протягом 10 календарних днів з дня набрання чинності рішенням комісії контролюючого органу про відмову у реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних відповідно до Порядку зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних. Якщо останній день строку припадає на вихідний, неробочий або святковий день, останнім днем такого строку вважається перший робочий день, що настає за вихідним, неробочим або святковим днем. Строк подання скарги може бути продовженим за правилами і на підставах, визначених пунктом 102.6 статті 102 Податкового кодексу України. Скарга подається платником податку в електронній формі засобами електронного звязку, визначеними ДФС, з урахуванням вимог Законів України Про електронний цифровий підпис, Про електронні документи та електронний документообіг та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку. Однак, в порушення п. 5 Порядку №117 скарга від 08.08.2018 на рішення комісії ДФС України від 15.01.2018 №556585/39384303 надіслана у паперовій формі. Скарга ОСОБА_4 "Вест ОСОБА_3" в електронній формі та у десятиденний строк щодо оскаржуваного рішення до ДФС України не надходила (а.с.16-17).

З вищевикладеного слідує, що скарга ОСОБА_4 "Вест ОСОБА_3" до ДФС України була подана з пропущенням 10-ти денного строку оскарження та не в електронній формі, у звязку з чим відповідачем не розглядалась взагалі, про що повідомлено позивача інформаційним листом від 07.09.2018 №28890/6/99-99-11-04-15. Оскільки, скарга по суті не розглядалась і рішення за її результатами Державною фіскальною службою України не приймалось, то нема підстав вважати, що позивач скористався правом досудового порядку вирішення спору, а відповідно немає жодних підстав для застосування передбаченого частиною четвертою статті 122 КАС України тримісячного строку звернення до суду, який обчислюється з дня вручення позивачу рішення за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність субєкта владних повноважень.

Враховуючи вищевикладене, та ту обставину, що рішення комісії ДФС України від 15.01.2018 №556585/39384303 про відмову в реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної №41 від 30.11.2017 позивач отримав 23.01.2018, при цьому до суду за захистом прав, свобод та інтересів звернувся лише 04.10.2018, суд приходить до висновку, що позовна заява подана з пропуском передбаченого частиною другою статті 122 КАС України шестимісячного строку на звернення до суду.

Водночас, як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_4 "Вест ОСОБА_3" не вказало поважності причин пропуску вказаного строку, що, відповідно, позбавляє суд можливості надати оцінку поважності причин його пропуску, адже лише наявність обєктивних перешкод для своєчасної реалізації права на оскарження рішення може бути підставою для висновку про пропуск строку звернення до суду з поважних причин.

Таким чином, з адміністративного позову та доданих до нього матеріалів суд не вбачає перешкод для вчасного вчинення позивачем процесуальних дій, оскільки позивач обгрунтовує причини пропуску звернення до суду неналежними доказами (стверджуючи, що відбувалася процедура адміністративного оскарження рішення), та не надає доказів, які підтверджують неможливість вчасного звернення з цим позовом до суду, а тому, враховуючи, що позивачем подано адміністративний позов з пропуском шестимісячного строку звернення до суду, суд дійшов висновку, що позовну заяву про визнання протиправним та скасування рішення комісії Державної фіскальної служби України від 15.01.2018 №556585/39384303 про відмову в реєстрації податкової накладної №41 від 30.11.2017 у Єдиному реєстрі податкових накладних та зобовязання зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну №41 від 01.11.2017, слід залишити без розгляду.

Крім того, відповідно до пункту 4 частини першої статті 7 Закону України Про судовий збір сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі залишення заяви або скарги без розгляду (крім випадків, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду у зв'язку з повторним неприбуттям або залишенням позивачем судового засідання без поважних причин та неподання заяви про розгляд справи за його відсутності, або неподання позивачем витребуваних судом матеріалів, або за його заявою (клопотанням).

Отже, для повернення судового збору, сплаченого при поданні адміністративного позову, позивачу ОСОБА_4 "Вест ОСОБА_3" слід звернутись до суду з відповідним клопотанням.

Керуючись статтями 122, 123, 240, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду задовольнити.

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Вест ОСОБА_3" до Державної фіскальної служби України про визнання протиправним та скасування рішення комісії Державної фіскальної служби України від 15.01.2018 №556585/39384303 про відмову в реєстрації податкової накладної №41 від 30.11.2017 у Єдиному реєстрі податкових накладних та зобовязання зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну №41 від 01.11.2017 залишити без розгляду.

Копію ухвали направити учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 256 КАС України, та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд протягом пятнадцяти днів з дня її складення.

Ухвала суду в повному обсязі складена 05 листопада 2018 року.

Суддя Т.М. Димарчук