Справа № 809/817/18
Суддя: Затолочний Віталій Семенович
Дата ухвалення: 2018-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2018 рокуЛьвів№ 857/230/18

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Затолочного В.С.,

суддів: Бруновської Н.В., Матковської З.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження у місті Львові апеляційну скаргу Головного управління ДФС України в Івано-Франківській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 13 липня 2018 року у справі № 809/817/18 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС в Івано-Франківській області про визнання бездіяльності протиправною та зобовязання до вчинення дій (рішення суду першої інстанції прийняте суддею Грицюк П.П. в м. Івано-Франківську Івано-Франківської області, 13.07.2018 року), -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1, позивач) звернувся з адміністративним позовом до Головного управління ДФС в Івано-Франківській області про визнання бездіяльності протиправною та зобовязання до вчинення дій.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 13 липня 2018 року адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області, яка виразилась у відмові включити ОСОБА_1 до вислуги років для призначення пенсії стажу роботи в Івано-Франківському міському відділі Пенсійного фонду України з 16.09.1997 року по 07.09.1998 року.

Зобов'язано Головне управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області зарахувати ОСОБА_1 до вислуги років для призначення пенсії стаж роботи в Івано-Франківському міському відділі Пенсійного фонду України з 16.09.1997 року по 07.09.1998 року.

Не погодившись із вказаним рішенням, його оскаржив відповідач, який покликаючись на те, що вказане рішення є незаконним та прийнятим з порушенням норм матеріального і процесуального права, з неповним зясуванням обставин, що мають значення для справи, просить рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 13 липня 2018 року скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування апеляційних вимог покликається на те, що до компетенції Головного управління ДФС в Івано-Франківській області не відноситься прийняття рішення щодо затвердження переліку посад або зарахування часу роботи в державних органах до вислуги років для призначення пенсії, у випадку не затвердження законодавцем або уповноваженим на це органом переліку посад, при прийнятті на які такий стаж роботи враховується для вислуги років, що є обовязковою умовою для можливості реалізації вимог, зазначених позивачем.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що Відповідно до наказу № 47-ос від 16.09.1997 року позивач прийнятий тимчасово на посаду спеціаліста I категорії з присвоєнням 13 рангу державного службовця та прийняв присягу державного службовця, про що зроблено відповідний запис в його трудовій книжці. 07.09.1998 року відповідно до наказу № 78-ос від 04.09.1998 року буз звільнений.

17.09.1998 року був прийняти на службу в органи податкової міліції ДПА в області, 29.10.2014 року звільнений з органів податкової міліції.

Відповідно до записів у трудовій книжці позивач 29.12.2017 року поновлений на службі в податковій міліції Головного управління Міндоходів в Івано-Франківській області на виконання постанови суду від 22.05.2017 року.

ОСОБА_1 звернувся до Головного управління ДФС в Івано-Франківській області з листом від 13.04.2018 року щодо надання йому інформації про вислугу років для призначення пенсії у календарному обчисленні, в розрізі займаних посад за період служби станом на день надання такої відповіді.

24.04.2018 року Головним управлінням ДФС в Івано-Франківській області надано відповідь листом за № 4659/10/09-19-04-12, в якому зазначено, що до вислуги років для призначення пенсії підлягають зарахуванню період навчання в Івано-Франківському державному технічному університеті нафти і газу - з 01.09.1991 року по 27.06.1997 року (із розрахунку один рік навчання за пів року служби), служба в органах податкової міліції - з 17.09.1998 року по даний час, що в календарному обчисленні станом на 01.01.2014 року наказом ГУ Міндоходів в Івано-Франківській області від 27.01.2014 року №20-о визначено 17 років 09 місяців 14 днів. Крім того, розяснено, що вислуга років для призначення пенсії буде встановлена на день звільнення зі служби в податковій міліції органів ДФС відповідно до Закону України від 09 грудня 1992 року № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та Постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 року № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сіме»» (а.с. 18).

Позивач після отримання відповіді повторно 26.04.2018 року звернувся до Головного управління ДФС в Івано-Франківській області з листом з проханням зарахувати йому, як підполковнику податкової міліції, до вислуги років час роботи в державному органі з 16.09.1997 року по 07.09.1998 року.

Листом від 07.05.2018 року № 5426/10/09-19-04-12 Головне управління ДФС в Івано-Франківській області повідомило позивачу, що до вислуги років для призначення пенсії підлягають зарахуванню період навчання в Івано-Франківському державному технічному університеті нафти і газу - з 01.09.1991 року по 27.06.1997 року (із розрахунку один рік навчання за пів року служби), служба в органах податкової міліції - з 17.09.1998 року по даний час, що в календарному обчисленні станом на 01.01.2014 року наказом ГУ Міндоходів в Івано-Франківській області від 27.01.2014 року № 20-о визначено 17 років 09 місяців 14 днів. Розяснено, оскільки, станом на 01.01.2014 року не затверджено перелік посад, які підлягають зарахуванню до вислуги років для призначення пенсії у державних органах у разі переходу на службу в податкову міліцію, тому період роботи в Івано-Франківському міському відділі Пенсійного фонду України з 16.09.1997 року по 07.09.1998 року до вислуги років для виплати надбавки не зараховано.

Не погодившись із зазначеною відмовою, позивач звернувся до суду.

Приймаючи оскаржене рішення суд першої інстанції виходив з того, що Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09 грудня 1992 року для військовослужбовців передбаченні гарантії щодо формування вислуги років, необхідної для призначення та нарахування пенсії. Реалізація зазначеної гарантії не повинна залежати від невиконання державними органами покладених на них обов'язків, зокрема, щодо створення та затвердження списку посад.

Апеляційний суд погоджується з рішенням суду першої інстанції з огляду на наступне.

Частиною 1 статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-XII (чинного на час дії спірних правовідносин) передбачено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом 1 частини 1 статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Статтею 1 Закону України «Про державну службу» визначено, що державна служба в Україні - це професійна діяльність осіб, які займають посади в державних органах та їх апараті щодо практичного виконання завдань і функцій держави та одержують заробітну плату за рахунок державних коштів. Ці особи є державними службовцями і мають відповідні службові повноваження.

Посадовими особами відповідно до цього Закону вважаються керівники та заступники керівників державних органів та їх апарату, інші державні службовці, на яких законами або іншими нормативними актами покладено здійснення організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій (частина 2 статті 2 Закону України «Про державну службу»).

Згідно абзаців 1-3 пункту 2 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 травня 1994 року № 283 (чинної на час дії спірних правовідносин), до стажу державної служби зараховується робота (служба): на посадах державних службовців у державних органах, передбачених у статті 25 Закону України «Про державну службу», а також на посадах, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад державних службовців; на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті органів прокуратури, судів, нотаріату, дипломатичної служби, митного контролю, внутрішніх справ, служби безпеки, розвідувальних органів, інших органів управління військових формувань, Держспецзв'язку, Адміністрації Держспецтрансслужби, державної податкової та контрольно-ревізійної служби, Держфінінспекції, її територіальних органів.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 12 вересня 1997 року № 503-р до категорії посад державних службовців були включені посади працівників ДПА, які не мають спеціальних звань.

Відтак, посадові особи податкових органів є державними службовцями і відповідно до цього мають право на призначення пенсії на умовах, передбачених статтею 37 Закону України «Про державну службу». Зазначеним законом не встановлено вичерпного переліку посад, які відносяться до посад державних службовців та яким призначається пенсія на умовах цієї статті.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію визначає, згідно преамбули, ОСОБА_2 України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року №2262-XII.

З огляду на вищевикладене, апеляційний суд приходить до висновку, що ОСОБА_2 України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» має на меті реалізацію особами, які мають право на пенсію за цим Законом, свого конституційного права на державне пенсійне забезпечення у випадках, передбачених Конституцією України та цим Законом, і спрямований на встановлення єдності умов та норм пенсійного забезпечення зазначеної категорії громадян України.

Держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв'язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.

Також, відповідно до п. «и» ст.17 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби і військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах «б» - «д» статті 1-2 цього Закону, які мають право на пенсію за цим Законом, до вислуги років для призначення пенсії зараховуються: час роботи в державних органах у разі переходу на військову службу в органи і військові формування Служби безпеки України, Управління державної охорони України, органи внутрішніх справ, державну пожежну охорону, Державну службу спеціального зв'язку та захисту інформації України, органи і підрозділи цивільного захисту, податкову міліцію або Державну кримінально-виконавчу службу України на посади офіцерського та начальницького складу згідно з переліками посад, затверджуваними відповідно Службою безпеки України, Управлінням державної охорони України, Міністерством внутрішніх справ України, Державною службою спеціального зв'язку та захисту інформації України, центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної політики у сферах виконання кримінальних покарань, цивільного захисту, пожежної і техногенної безпеки, державної фінансової політики.

Відтак, колегія суддів приходить до переконання про те, що реалізація гарантії, передбаченої Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09 грудня 1992 року щодо формування вислуги років, необхідної для призначення та нарахування пенсії, не повинна залежати від невиконання державними органами покладених на них обов'язків, зокрема, щодо створення та затвердження списку посад, а тому відмова Головного управління ДФС у Івано-Франківській області включити ОСОБА_1 до вислуги років для призначення пенсії стажу роботи в Івано-Франківському міському відділі Пенсійного фонду України з 16.09.1997 року по 07.09.1998 року є протиправною та підлягає скасуванню.

Відповідно до статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищенаведене, судом першої інстанції, при вирішенні даного публічно-правового спору, правильно встановлено обставини справи та ухвалено законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, постанова суду першої інстанції ґрунтується на повно, об'єктивно і всебічно з'ясованих обставинах, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції немає.

Керуючись ст.ст. 241, 308, 311, 315, 316, 321, 325, 328, 370 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС України в Івано-Франківській області залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 13 липня 2018 року у справі № 809/817/18 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя ОСОБА_3
судді ОСОБА_4
ОСОБА_2