Справа № 2а-8098/12/1370
Суддя: Хохуляк В.В.
Дата ухвалення: 2018-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

06 листопада 2018 року

Київ

справа №2а-8098/12/1370

адміністративне провадження №К/9901/36406/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Хохуляка В.В.,

суддів - Бившевої Л.І., Шипуліної Т.М.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Галицької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 24.06.2014 (головуючий суддя - Ланкевич А.З.) та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 04.04.2016 (головуючий суддя - Левицька Н.Г., судді: Обрізко І.М., Сапіга В.П.) у справі №2а-8098/12/1370 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Гриф Фонд» до Державної податкової інспекції у Галицькому районі м. Львова Головного управління Міндоходів у Львівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Гриф Фонд» (далі - ТОВ «Гриф Фонд») звернулось до Львівського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просило визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Галицькому районі м. Львова Головного управління Міндоходів у Львівській області (далі - ДПІ у Галицькому районі м. Львова) від 27.06.2012 № та від 12.09.2012 №.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 24.06.2014, залишеною без змін ухвалою ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 04.04.2016, позовні вимоги задоволено.

Не погодившись з висновками судів першої та апеляційної інстанцій ДПІ у Галицькому районі м. Львова оскаржила їх у касаційному порядку.

У касаційній скарзі відповідач просить скасувати постанову Львівського окружного адміністративного суду від 24.06.2014, ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 04.04.2016 та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову повністю.

В обґрунтування своїх вимог ДПІ у Галицькому районі м. Львова посилається на порушення судами норм матеріального та процесуального права, зокрема, статті 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємства», статей 139, 198 Податкового кодексу України.

Так, відповідач зазначає, що позивачем не підтверджено правомірність формування даних податкового обліку за оспорюваними господарськими операціями шляхом надання належним чином оформлених первинних документів, відсутність у його контрагентів необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності, що свідчить про відсутність реального вчинення господарських операцій з отримання товарно-матеріальних цінностей та послуг від спірних постачальників та їх подальше використання в господарській діяльності.

В письмових запереченнях на касаційну скаргу «Гриф Фонд» зазначає, що рішення судів першої та апеляційної інстанції постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, правову оцінку обставинам справи судами надано правильно, а доводи касаційної скарги є необґрунтованими. Отже, позивач просить залишити касаційну скаргу відповідача без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.

Переглядаючи оскаржувані судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевіряючи дотримання судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ними норм матеріального права, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Як з'ясовано судами попередніх інстанцій, ДПІ у Галицькому районі м. Львова проведена позапланова виїзна документальна перевірка ТОВ «Гриф Фонд» з окремих питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2011 по 31.12.2011.

За результатами проведеної перевірки складено акт від 13.06.2012 № 100/22-1006/30052063, відповідно до висновків якого позивачем завищено розмір від'ємного значення об'єкту оподаткування з податку на прибуток: за І квартал 2011 року на суму 724035,00 грн., чим порушено пункт 5.1, підпункт 5.2.1 пункту 5.2, підпункти 5.3.1, 5.3.9 пункту 5.3 статті 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств»; за ІІ-ІV квартали 2011 року на суму 1746 790,00 грн., в тому числі за ІІ квартал 2011 року на суму 706086,00 грн.., за ІІІ квартал 2011 року на суму 646 231,00 грн., за ІV квартал 2011 року на суму 394473,00 грн., чим порушено підпункти 14.1.36, 14.1.228 пункту 14.1 статті 14, підпункти 139.1.1, 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 Податкового кодексу України; порушено пункт 188.1 статті 188, пункти 198.1, 198.2, 198.3, 198.4, 198.6 статті 198 Податкового кодексу України в результаті чого донараховано податок на додану вартість в сумі 643846,00 грн. у зв'язку з непідтвердженням фактичного отримання товарів (робіт, послуг) від постачальників. Також , відповідач дійшов висновку, що реалізацію готової продукції ТОВ «Гриф Фонд» здійснює за цінами, нижчими, чим собівартість готової продукції.

На підставі вищезазначеного акту перевірки відповідачем прийнято податкові повідомлення-рішення від 27.06.2012 № , згідно з яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість за основним платежем 643846,00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 52 036,25 грн. та від 12.09.2012 № , згідно з яким позивачу зменшено суму від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток в розмірі 2470825,00 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновками якого погодилась колегія апеляційного суду, виходив з того, що наявні в матеріалах справи докази підтверджують, що господарські операції по придбанню позивачем товарно-матеріальних цінностей у спірних контрагентів є реальними, фактично відбулися та безпосередньо пов'язані з власною господарською діяльністю, у зв'язку з чим прийняття відповідачем спірних податкових повідомлень-рішень є неправомірним.

За змістом пункту 5.1 статті 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» валові витрати виробництва та обігу - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності.

Відповідно до підпункту 5.2.1 пункту 5.2 статті 5 цього Закону до складу валових витрат включаються суми будь-яких витрат, сплачених (нарахованих) протягом звітного періоду у зв'язку з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг) і охороною праці.

Згідно з підпунктом 5.3.9 пункту 5.3 статті 5 зазначеного Закону не належать до складу валових витрат будь-які витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку.

Аналогічні норми визначено і чинним з 01.01.2011 Податковим кодексом України.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

За правилами пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Також первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення та мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Таким чином, витрати для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток, а також податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично здійснені та підтверджені належним чином оформленими первинними документами, що відображають реальність господарських операцій, які є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Як з'ясовано судами, ТОВ «Гриф Фонд» (покупець) укладено Договір купівлі-продажу №1/09-09 з ПП «Турмалін» (продавець), відповідно до умов якого позивачу було поставлено наступні товари: палітурний матеріал «Dream Lux» (коричневий) у кількості 2100 пог.м., фольгу Kurz Luxor 420 122*305 у кількості 6697,8 кв.м., палітурний матеріал «Dream Lux» (коричневий) у кількості 900 пог.м, фольгу Kurz Luxor 420 122*305 у кількості 18605 кв.м., монітор управління машиною Speedmaster XL-75 (TFT display 19» Wallscreen), спектрофотометричний пристрій контролю якості продукції машини Speedmaster XL-75 (Traverse kpl. GGF) у кількості 1 шт., фольгу Kurz Luxor 420 122*305 у кількості 16744,5 кв.м., клей Planatol ES 9723 у кількості 1350,0 кг, фольгу Kurz Luxor 420 122*305 у кількості 8186,2 кв.м, клей Planatol ES 9723 у кількості 1200,0 кг, папір Matisset 640х990 90 г/кв.м. у кількості 3420,0 кг, фольгу Kurz Luxor 420 122*305 у кількості 10046,7 кв.м., картон НМ 260-1050 у кількості 5000,0 кг, сотову плиту для друкарської машини Heidelberg формату 56х77 з нагрівними елементами у кількості 1,0 шт.

На підтвердження виконання зазначеної господарської операції позивачем було надано копії наступних документів: податкових накладних, видаткових накладних, товарно-транспортних накладних, подорожних листів вантажного автомобіля, прибуткових ордерів, актів приймання-передачі (внутрішнього переміщення основних засобів), посвідчення про відрядження водія.

Перевезення товарно-матеріальних цінностей було здійснено ФОП Колесник В.І. відповідно до договору перевезення вантажів від 05.01.2011 № 05.01.11, що підтверджується актами виконаних робіт, квитанціями на оплату послуг.

Також позивачем (замовник) з ПП «Турмалін» (виконавець) укладено договір від 01.02.2011 № 1/02/11 на обслуговування та поточний ремонт поліграфічного устаткування, відповідно до якого в період з 01.02.2011 по 25.02.2011 виконавець надав позивачу такі послуги по поточному ремонту та технічному обслуговуванню поліграфічного обладнання офсетна друкарська машина Hejdelberg Speedmaster XL-75: заміна монітора управління машиною Hejdelberg Speedmaster XL-75 (TFT display 19 Wallscreen) 1 шт., установка спектрофотометричного пристрою контролю якості продукції на офсетну машину Hejdelberg Speedmaster XL-75 (Traverse kpl. GGF) 1шт., на підтвердження чого позивачем надано акти-приймання наданих послуг, податкову накладну, платіжні доручення.

Використання основних засобів, придбаних та одержаних від ПП «Турмалін», у власній господарській діяльності ТОВ «Гриф Фонд» підтверджується наступними документами: амортизація основних засобів за 2 квартал 2011 року; амортизація основних засобів за 3 квартал 2011 року та амортизація основних засобів за 4 квартал 2011 року.

Крім цього, у період, що був предметом перевірки, ТОВ «Гриф Фонд» з ТОВ «АМГ ГРУПП» укладено договір купівлі-продажу від 28.03.2011 №28/03, відповідно до якого позивачу було поставлено: штамп для висічки мет. кришки д.77 під метал 0,18 на колонці у кількості 1 шт., штамп для висічки мет. дна д.77 під метал 0,18 у кількості 1 шт., штамп для висічки мет. кришки д. 80 під метал 0,18 на колонці у кількості 1 шт., штамп для висічки мет. дна д. 80 під метал 0,18 у кількості 1 шт., штамп для висічки мет. кришки д. 86 під метал 0,18 на колонці у кількості 1 шт., штамп для висічки мет. дна д. 86 під метал 0,18 у кількості 1 шт., про що свідчать надані позивачем податкові та видаткові накладні.

Перевезення товару від ТОВ «АМГ ГРУПП» до структурного підрозділу позивача у м.Одесі підтверджується товарно-транспортною накладною, оприбуткування товару та введення штампів в експлуатацію у структурному підрозділі позивача у м.Одесі - актами приймання-передачі (внутрішнього переміщення) основних засобів від 30.04.2011.

Використання основних засобів, придбаних та одержаних від ТОВ «АМГ ГРУПП», у власній господарській діяльності ТОВ «Гриф Фонд» підтверджується наступними документами: амортизація основних засобів за 2 квартал 201 року; амортизація основних засобів за 3 квартал 2011 року та амортизація основних засобів за 4 квартал 2011 року.

Також з зазначеним підприємством позивачем було укладено договір від 01.04.2011 №01.041 з надання послуг з поточного ремонту поліграфічного та іншого устаткування, виконання якого в період з 01.04.2011 по 14.04.2011 підтверджується податковою накладною, актом здачі-прийняття наданих послуг, платіжними дорученнями.

Крім цього, 11.01.2011 позивач (замовник) уклав з ТОВ «Дунайторгекспорт» (виконавець) Договір №11/01/11 на надання інформаційно-консультаційних послуг з фінансово-методичного забезпечення господарської діяльності.

Згідно з умовами п.1 цього Договору виконавець протягом терміну дії договору надає замовнику інформаційні та консультаційні економіко-правові послуги, пов'язані з фінансово-методичним забезпеченням господарської діяльності, зокрема, (але не виключно) вдосконаленням обліку/облік основних засобів, праці та платні, виробничих запасів, собівартості продукції, робіт, послуг, фінансових результатів господарської діяльності, податковим плануванням та обліком, вдосконаленню корпоративного управління, оптимізацією зовнішньоекономічної діяльності, запобіганням будь-яких порушень митного, пенсійного, трудового та податкового законодавства, судовим представництвом, дотриманням касової дисципліни та використанням РРО, операціям з підакцизними товарами, забезпеченням економічної безпеки, в тому числі, протидії незаконних дій правоохоронних органів тощо.

На підтвердження факту надання ТОВ «Дунайторгекспорт» в період з 11.01.2011 по 31.08.2011 послуг, обумовлених зазначеним договором, акти здачі-приймання послуг, податкову накладну, платіжні доручення.

Надані позивачем первинні документи не мають дефектів щодо форми, змісту або пошкодження, які б зумовили втрату ними юридичної сили і доказовості, тобто оформлені відповідно до чинного законодавства України.

Оцінивши подані платником докази за правилами статті 86 Кодексу адміністративного судочинства України, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про те, що ці документи оформлені з дотриманням вимог чинного законодавства, містять необхідні для цілей оподаткування відомості про зміст та обсяг розглядуваних операцій.

ДПІ у Галицькому районі м. Львова, у свою чергу, не наведено переконливих доводів, що ґрунтуються на об'єктивній інформації та спростовують факти господарської діяльності, засвідчені вказаними документами, а також не представлено жодних доказів на підтвердження того, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі.

Не подано відповідачем і належних доказів на підтвердження недобросовісності позивача як платника податків або можливої фіктивності його постачальників, не наведено будь-яких доводів щодо здійснення ТОВ «Гриф Фонд» розглядуваних операцій за відсутності розумних економічних причин (ділової мети) та наміру одержати економічний ефект тощо.

На момент здійснення спірних господарських операцій позивач та його контрагенти були належним чином зареєстровані як юридичні особи та платники податку на додану вартість, установчі документи недійсними в судовому поряду не визнавалися.

Встановлені у даній справі обставини свідчать про те, що спірні господарські операції є реальними, відповідають дійсному економічному змісту та підтверджуються необхідними документами, що є свідченням добросовісності позивача при здійсненні вказаних операцій.

Крім цього, судами встановлено що відповідачем проведено позапланову невиїзну перевірку позивача з питань достовірності нарахування і своєчасності сплати податку на додану вартість за лютий 2011 року, результати якої оформлено актом від 05.07.2011 №1737/23-209/30052063.

На підставі зазначеного акту відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 16.08.2011 №, згідно з яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість за основним платежем 162330,75 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 1,00грн.

Зазначене податкове повідомлення-рішення було оскаржено позивачем в судовому порядку.

Так, постановою Львівського окружного адміністративного суду від 03.02.2012p. у справі №2а-13889/11/1370 скасовано податкове повідомлення-рішення ДПІ у Галицькому районі м. Львова № від 16.08.2011 Згідно з ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду вказана постанова 28.02.2013 набрала законної сили.

Відповідно до акту перевірки від 13.06.2012 №100/22-1006/30052063 саме за господарськими відносинами з ПП «Турмалін» за лютий 2011 року позивачу донараховано податок на додану вартість в сумі 162331,00 грн. та включено у загальну суму донарахування в розмірі 643846,00грн.

Отже, податок на додану вартість в сумі 162331,00 грн. донараховане позивачу двічі, згідно з податковим повідомленням-рішенням від 16.08.2011 № та, згідно з оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням від 27.06.2012 №.

Крім того, пунктом 1 Розділу ХІХ «Прикінцеві положення» Податкового кодексу України визначено, що цей кодекс набирає чинності з 01.01.2011, крім підпункту 20.1.15.2 пункту 20.1 статті 20 цього Кодексу, який набирає чинності з 01.01.2015 та статті 39 цього Кодексу, яка набирає чинності з 01.01.2013.

Згідно з положеннями пунктом 8 Підрозділу 10 «Інші перехідні положення» Розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України: у випадках, визначених цим Кодексом, до вступу в дію статті 39 цього Кодексу застосовується пункт 1.20 статті 1 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств».

Відповідно до пункту 2 Розділу ХІХ «Прикінцеві положення» Податкового кодексу України зазначено, визнати такими, що втратили чинність з 01.04.2011: Закон України «Про оподаткування прибутку підприємств», крім пункту 1.20 статті 1 цього Закону, який діє до 01.01.2013.

Так, відповідно до пункту 1.20 статті 1 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» якщо цим пунктом не встановлено інше, звичайною вважається ціна товарів (робіт, послуг), визначена сторонами договору. Якщо не доведене зворотне, вважається, що така звичайна ціна відповідає рівню справедливих ринкових цін.

Обов'язок доведення того, що ціна договору не відповідає рівню звичайної ціни у випадках, визначених цим Законом, покладається на податковий орган у порядку, встановленому законом. При проведенні перевірки платника податку податковий орган має право надати запит, а платник податку зобов'язаний обґрунтувати рівень договірних цін або посилатися на норми абзацу першого підпункту 1.20.1 цього пункту.

Отже, обов'язок доведення того, що позивач реалізував товари за ціною відмінною від звичайно ціни покладається на податковий орган. Пунктом 1.20.2 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» законодавцем визначено способи визначення рівня звичайних цін.

Однак податковий орган не застосовував положення пункту 1.20.2 Закону та не виконав покладений на нього обов'язок встановлення рівня звичайних цін та доведення, що позивач реалізовував товари за цінами, що не відповідають рівню справедливих ринкових цін.

За таких обставин, суд погоджується з висновком судів першої та апеляційної інстанцій, що господарській операції між позивачем та його контрагентом здійснені відповідно до умов чинного законодавства, реальність яких підтверджується належним чином оформленими первинними документами, що містяться в матеріалах справи, а відтак з протиправністю прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

З огляду на викладене та враховуючи, що за правилами частини другої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази, судами першої та апеляційної інстанцій виконано всі вимоги процесуального законодавства, всебічно перевірено обставини справи, вирішено справу у відповідності з нормами матеріального права, постановлено обґрунтоване рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для справи. Висновки судів про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності, а тому підстав для їх перегляду з мотивів, викладених в касаційній скарзі, не вбачається.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

постановив:

Касаційну скаргу Галицької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області залишити без задоволення.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 24.06.2014 та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 04.04.2016 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

В.В. Хохуляк

Л.І. Бившева

Т.М. Шипуліна ,

Судді Верховного Суду