Справа № 214/2494/18(2-а/214/148/18)
Суддя: Ясенова Т.І.
Дата ухвалення: 2018-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а їн и

06 листопада 2018 року м. Дніпросправа № 214/2494/18(2-а/214/148/18)

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Ясенової Т.І. (доповідач),

суддів: Суховарова А.В., Дурасової Ю.В.,

за участю секретаря судового засідання Троянова А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 липня 2018 року (суддя суду першої інстанції ОСОБА_2В.) у справі за позовом ОСОБА_1 до рядового поліції Управління патрульної поліції в місті ОСОБА_3 Департаменту патрульної поліції ОСОБА_4 про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до рядового поліції Управління патрульної поліції в місті ОСОБА_3 Департаменту патрульної поліції ОСОБА_4, в якому просила визнати протиправною та скасувати постанову рядового поліції Управління патрульної поліції в місті ОСОБА_3 Департаменту патрульної поліції ОСОБА_4 від 01.04.2018 року серії ВР № 154045 і закрити справу про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач не вчиняла порушень правил дорожнього руху. Вказує, що відповідачем за відсутності доказів вчинення правопорушення, незаконно притягнуто позивача до відповідальності.

Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 липня 2018 року позовні вимоги залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, які суд першої інстанції вважає встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким частково задовольнити позовні вимоги, скасувати постанову відповідача та закрити провадження у справі в частині притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 121 КУпАП за відсутності події і складу адміністративного правопорушення, в частині притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого частиною 1 статті 122 КУпАП надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи).

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що позивач під час керування транспортним засобом користувалась засобами пасивної безпеки (підголовниками, ременями безпеки), але після вимушеної зупинки на вимогу поліцейського, вона відстебнула ремінь безпеки для зручності діставання документів в салоні автомобіля.

Вказує, що відповідно до пп. «и» п. 15.9 ПДПР зупинка забороняється ближче 10 метрів від виїздів з прилеглих територій і безпосередньо в місці виїзду. Однак в оскаржуваній постанові взагалі не застосовано термін виїзд, який є ключовим у цій правовій нормі. Отже, суд першої інстанції встановив, що позивач скоїла таке адміністративне правопорушення як зупинка транспортного засобу ближче 10 метрів від прилеглої території, що суперечить Закону України «Про дорожній рух», ПДР та КУпАП.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач посилаючись на безпідставність доводів апеляційної скарги та законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Сторони належним чином повідомлені про дату, місце і час апеляційного розгляду справи, що підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, у судове засідання не прибули.

Відповідно до частини 1 статті 205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Судом встановлено, що відповідно до постанови від 01.04.2018 постанови серії ВР № 154045 01.04.2018 року об 11-40 годині по вул. Волгоградській у м. Кривому Розі Дніпропетровської області керуючи транспортним засобом Форд Фієста д.н.з АН0709СЕ, обладнаним засобами пасивної безпеки, водій ОСОБА_1 не була пристебнута ременем безпеки та здійснила зупинку транспортного засобу ближче 10 метрів від прилеглої території, чим порушила пп. «в» п. 2.3 та п.п. «и» п. 15.9 ПДР, чим скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 121, та ч. 1 ст. 122 КУпАП. (а.с.11)

Відповідно до підпункту 2.3 «в» ПДР України, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов'язаний на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки. Дозволяється не пристібатися особі, яка навчає водінню, якщо за кермом учень, а в населених пунктах, крім того, водіям-інвалідам, водіям і пасажирам оперативних та спеціальних транспортних засобів і таксі.

Згідно з підпунктом 15.9 «и» ПДР України зупинка забороняється ближче 10 м від виїздів з прилеглих територій і безпосередньо в місці виїзду.

Відповідно до частини 5 статті 121 КУпАП порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами тягне за собою накладення штрафу в розмірі трьох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з частиною 1 статті 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Частиною 1 статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 33 КУпАП передбачено, що стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до статті 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Положеннями статті 73 КАС України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Отже, вина водія у порушенні Правил дорожнього руху повинна доводитись певними доказами, серед яких показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, пояснення свідків тощо.

Відповідно до змісту оскаржуваної постанови позивач не була пристебнута ременем безпеки та під час зупинки на вимогу поліцейського водій здійснив зупинку транспортного засобу ближче 10 метрів від прилеглої території.

Позивач заперечуючи вказані обставини, стверджує про дотримання нею вимог Правил дорожнього руху.

Відеозаписом, що наданий відповідачем та міститься у матеріалах справи, зафіксовано, що позивач під час руху транспортного засобу не була пристебнута ременем безпеки.

Крім того, з дослідженого судом відеозапису встановлено, що під час зупинки автомобіль був зупинений позивачем ближче 10 м від виїзду з прилеглої території, практично безпосередньо в місці виїзду.

Під час оформлення правопорушення інспектором повідомлено позивачу суть правопорушення вчиненого позивачем, розяснено права. При цьому позивач не скористалась правом подати письмові пояснення чи заперечення щодо обставин правопорушення.

Суд апеляційної інстанції критично оцінює доводи позивача що під час керування транспортним засобом позивач користувалась засобами пасивної безпеки (ременем безпеки), але після вимушеної зупинки на вимогу поліцейського, вона відстебнула ремінь безпеки для зручності діставання документів в салоні автомобіля, оскільки вказані доводи спростовуються дослідженим судом відеозаписом. При цьому позивач при оформленні постанови про адміністративне правопорушення не висловлювала заперечень щодо факту вказаного порушення, пояснивши відповідачу, що вона щойно виїхала з автозаправної станції. Вказані доводи вперше наведені позивачем лише у відповіді на відзив відповідача на позов.

Також суд критично оцінює доводи, викладені позивачем у апеляційній скарзі стосовно невірного визначення правопорушення у постанові, яка оскаржується, зокрема не зазначення терміну «виїзд», з огляду на наступне.

Скоєння відповідного правопорушення підтверджено відеозаписом, що міститься у матеріалах справи, у постанові про адміністративне правопорушення інспектором зазначено норму, а саме: пп. 15.9 ПДР, яка визначає правило, якого водієві необхідно дотримуватись, тож відсутність терміну «виїзд» у постанові не спростовує вчинення позивачем відповідного правопорушення, та не може слугувати підставою для скасування постанови про адміністративне правопорушення.

Щодо кваліфікації допущеного порушення правил дорожнього руху, суд апеляційної інстанції вважає вірним застосування частини 1 статті 122 КУпАП, оскільки приписами частини 2 статті 36 КУпАП встановлено: якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Оскільки позивачем було допущено два порушення правил дорожнього руху, тож стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, тобто за порушення правил зупинки, якими зупинка забороняється ближче 10 м від виїздів з прилеглих територій і безпосередньо в місці виїзду.

Враховуючи встановлені обставини справи та наведені норми законодавства, суд апеляційної інстанції вважає вірним висновок суду першої інстанції, що інспектор при винесенні постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, на підставі, діяв у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції вірно встановлено обставини справи та правильно застосовано до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги, висновків суду не спростовують. Підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись статтями 241-245, 250, 315, 316, 321,322, 327, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Саксаганського районного суду м. Кривий Ріг Дніпропетровської області від 13 липня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили 06.11.2018 та за приписами частини 3 статті 272 КАС України є остаточною та оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 06.11.2018.

Головуючий - суддя Т.І. Ясенова

суддя А.В. Суховаров

суддя Ю.В. Дурасова