Справа № 824/773/17-а
Суддя: Гонтарук В. М.
Дата ухвалення: 2018-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 824/773/17-а

Головуючий у 1-й інстанції:Дембіцький П.Д.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

29 жовтня 2018 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гонтарука В. М.

суддів: Білої Л.М. Граб Л.С. ,

секретар судового засідання: Аніщенко А.О.,

за участю:

представника позивача: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Міністерства аграрної політики та продовольства України на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 30 травня 2018 року (ухвалене в м. Чернівці) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Міністерства аграрної політики та продовольства України про визнання протиправним та скасування наказу,

В С Т А Н О В И В :

В жовтні 2017 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до Міністерства аграрної політики та продовольства України про визнання протиправним та скасування наказу.

В обґрунтування своїх позовних вимог, позивач вказала на те, що службове розслідування, відносно вчинення ОСОБА_3 порушення правил внутрішнього службового розпорядку, проведено упереджено та односторонньо, оскільки не було досліджено подані доводи та заперечення, які надавалися комісії. Крім того вважає, що відповідач під час проведення службового розслідування та прийняття рішення діяв без дотримання вимог, Закону України «Про державну службу» та Порядку проведення службового розслідування стосовно осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 13.06.200 року № 950, а тому вважає, що наказ Міністерства аграрної політики та продовольства України №380-к від 28.09.2017 року "Про накладення дисциплінарного стягнення на ОСОБА_3" є протиправним та підлягає скасуванню, оскільки в її діях відсутній дисциплінарний проступок .

Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 30 травня 2018 року адміністративний позов задоволено.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не надано належних доказів та не доведено факт вчинення ОСОБА_3 порушення правил внутрішнього службового розпорядку.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати, прийняти постанову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело, на його переконання, до невірного вирішення справи.

17 серпня 2018 року до суду від представника позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено про безпідставність доводів апеляційної скарги.

Представник позивача в судовому засіданні щодо вимог апеляційної скарги заперечував, просив суд вимоги викладені в ній залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідач в судове засідання не з'явився. Про час, день та місце розгляду справи повідомлено завчасно та належним чином. Причини неявки суду не відомі.

Згідно з ч. 2 ст. 313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги та відзиву, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, неоспорені факти про те, що ОСОБА_3 наказом № 355-к від 22.08.2016 року призначена на посаду директора Департаменту електронного документообігу та контролю апарату Міністерства аграрної політики та продовольства, присвоєно шостий ранг державного службовця, категорія Б (т. 2 а. с. 175, 237).

16.06.2017 року завідувачем сектору запобігання та виявлення корупції ОСОБА_4 на адресу директора Департаменту правової та законопроектної роботи ОСОБА_5 надіслано службову записку стосовно порушення директором Департаменту електронного документообігу та контролю апарату Мінагрополітики ОСОБА_3 вимог антикорупційного законодавства та Закону України «Про державну службу», зокрема, зловживання службовим становищем, не повідомлення про реальний конфлікт інтересів, а також порушення правил внутрішнього трудового розпорядку.

21.06.2017 року рішенням дисциплінарної комісії з розгляду дисциплінарних справ у Міністерстві аграрної політики та продовольства України відповідно до статті 71 Закону України «Про державну службу» з урахуванням змісту службової записки вирішено дисциплінарній комісії запропонувати провести службове розслідування у період з 22 червня 2017 року по 14 липня 2017 року, за фактами виявленими Сектором запобігання та виявлення корупції Мінагрополітики.

Також комісією вирішено видати наказ Мінагрополітики «Про проведення службового розслідування стосовно ОСОБА_3Д." у період з 22.06.2017 року по 14.07.2017 року, за результатами розслідування скласти відповідний висновок та продовжити роботу комісії з розгляду дисциплінарної справи стосовно ОСОБА_3 (т. 2 а. с. 168-169).

22.06.2017 року директором Департаменту правової та законопроектної роботи ОСОБА_5 видано наказ № 308 «Про проведення службового розслідування стосовно ОСОБА_3Д.", яким дисциплінарній комісії з розгляду дисциплінарних справ у Міністерстві аграрної політики та продовольства України наказано провести службове розслідування стосовно директора Департаменту електронного документообігу та контролю апарату ОСОБА_3, з 22 червня до 14.07.2017 року. (т. 2 а. с. 170).

11.07.2017 року на засіданні дисциплінарної комісії з розгляду дисциплінарних справ у Міністерстві аграрної політики та продовольства України вирішено видати наказ Мінагрополітики «Про продовження періоду проведення службового розслідування стосовно ОСОБА_3Д.", а також вирішено продовжити роботу комісії з розгляду дисциплінарної справи стосовно ОСОБА_3 до 14 год. 12.07.2017 року, про що складено протокол № 2, на якому відсутній підпис ОСОБА_3 (т.2 а.с. 37-38, 172-173).

12.07.2017 року ОСОБА_3 на адресу голови дисциплінарної комісії з розгляду дисциплінарних справ у Міністерстві аграрної політики та продовольства України надала письмове пояснення (т. 2 а. с. 177-178).

12.07.2017 року працівники Департаменту електронного документообігу та контролю апарату на адресу голови дисциплінарної комісії з розгляду дисциплінарних справ у Міністерстві аграрної політики та продовольства України надали колективне звернення, щодо об'єктивного та неупередженого розгляду справи стосовно ОСОБА_3 Також просили об'єктивного підходу до розгляду справи та неупередженості при прийнятті рішення, характеризуючи ОСОБА_3 позитивно (т. 2 а. с. 179).

Рішенням засідання дисциплінарної комісії з розгляду дисциплінарних справ у Міністерстві аграрної політики та продовольства України від 12.07.2017 року продовжено роботу комісії з розгляду справи ОСОБА_3, про що складено протокол № 3 (т. 2 а.с.200).

Наказом Державного секретаря Міністерства аграрної політики та продовольства України ОСОБА_6 від 13.07.2017 року № 349 продовжено проведення службового розслідування з 15.07.2017 року по 29.07.2017 року, а також наказано скласти відповідний висновок (т. 1 а с. 19).

Рішенням засідання дисциплінарної комісії з розгляду дисциплінарних справ у Міністерстві аграрної політики та продовольства України від 27.07.2017 року продовжено роботу комісії з розгляду справи стосовно ОСОБА_3, до 28.07.2017 року, а також вирішено скласти відповідний висновок, про що складено протокол № 4 (т. 2 а.с. 201-202).

28.07.2017 року дисциплінарна комісія з розгляду дисциплінарних справ у Міністерстві аграрної політики та продовольства України прийняла рішення, за результатами розгляду дисциплінарної справи стосовно ОСОБА_3, внести пропозиції Державному секретарю Міністерства аграрної політики та продовольства України ОСОБА_6, про що складено протокол № 5 (т. 2 а. с. 203).

28.07.2017 року комісією за результатами службового розслідування, стосовно ОСОБА_3 складено висновок щодо наявності дисциплінарного проступку в її діях та надано свої пропозиції. Із змісту висновку встановлено, що за результатами розгляду дисциплінарної справи стосовно ОСОБА_3 вирішено внести Державному секретарю Міністерства аграрної політики та продовольства України ОСОБА_6 подання дисциплінарної комісії щодо застосування до ОСОБА_3 дисциплінарного стягнення у вигляді оголошення догани (т. 2 а.с. 208-209).

Крім того, 28.07.2017 року Головою дисциплінарної комісії з розгляду дисциплінарних справ у Міністерстві аграрної політики та продовольства України ОСОБА_7 складно висновок про те, що комісія дійшла висновку щодо наявності дисциплінарного проступку в діях ОСОБА_3 (т. 2 а. с. 210)

14.08.2017 року та 23.08.2018 року ОСОБА_3 на адресу Державного секретаря Міністерства аграрної політики та продовольства України ОСОБА_6 та Голови дисциплінарної комісії з розгляду дисциплінарних справ у Міністерстві аграрної політики та продовольства України ОСОБА_7 подала зауваження щодо необ'єктивного службового розслідування, невідповідність обставин викладених у службовій записці та об'єктивним обставинам справи, а також не надання на її неодноразові звернення всіх матеріалів службового розслідування та на інші порушення, які допущені комісією. (т. 2 а.с. 211, 213).

28.08.2017 року Голова дисциплінарної комісії з розгляду дисциплінарних справ у Міністерстві аграрної політики та продовольства України ОСОБА_7 на адресу Державного секретаря Міністерства аграрної політики та продовольства України ОСОБА_6 за результатами розгляду дисциплінарної справи стосовно ОСОБА_3 одноособово вніс подання щодо застосування до ОСОБА_3 дисциплінарного стягнення у вигляді оголошення догани (т. 2 а. с. 212).

01.09.2017 року ОСОБА_3 на адресу Голови дисциплінарної комісії з розгляду дисциплінарних справ у Міністерстві аграрної політики та продовольства України ОСОБА_7 та Державного секретаря Міністерства аграрної політики та продовольства України ОСОБА_6 подала зауваження щодо невідповідності проведення службового розслідування, ненадання на ознайомлення матеріалів розслідування та акта розслідування для надання пояснення (т. 2 а. с. 217), які отримано останнім о 16-35 год. 01.09.2017 року.

У відповідних зауваженнях ОСОБА_3 вказала на допущенні порушення законодавства під час службового розслідування, зокрема у матеріалах відсутні докази порушень нею антикорупційного законодавства, трудового та іншого.

На підтвердження вказаних обставин ОСОБА_3 надала лист роз'яснення Міністерства юстиції України від 21.08.2017 року № 32435/15918-0-26-17/13, роз'яснення НАЗК та інші матеріали в обґрунтування своєї позиції на 20 аркушах та з урахуванням ст.ст. 75, 76 Закону України «Про державну службу» просила закрити дисциплінарне провадження, оскільки в її діях відсутній дисциплінарний проступок.

Проте, обставини зазначені у вказаних вище зауваженнях не враховані, не перевірені головою комісії, а також не враховані Державним секретарем Міністерства аграрної політики та продовольства України ОСОБА_6 при прийняті оскаржуваного наказу, а також не надано на вимоги ухвали суду та відсутні у додатках до матеріалів службового розслідування, які надані суду (т. 2 а. с. 218-219).

28.09.2017 року наказом № 380-к Державного секретаря Міністерства аграрної політики та продовольства України на ОСОБА_3 накладено дисциплінарне стягнення у вигляді зауваження за неналежне виконання посадових обов'язків, а саме: грубого та систематичного порушення правил внутрішнього службового розпорядку Міністерства аграрної політики та продовольства України, затверджених протоколом загальних зборів державних службовців Мінагрополітики від 14.11.2016 року № 6 (т. 2 а. с. 220).

Вважаючи вказаний наказ протиправним, позивач звернулась до суду для його скасування.

Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 30 травня 2018 року адміністративний позов задоволено.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Міністерство аграрної політики та продовольства України у своїй діяльності керується Конституцією України, Кодексом законів про працюю України від 10.12.1971 року № 322-VІІІ (далі КЗпП України), Законом України «Про держану службу» від 10.12.2015 року № 889-VIII (далі Закон № 889-VIII), Порядком проведення службового розслідування стосовно осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та осіб, які для цілей Закону України «Про запобігання корупції» прирівнюються до осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.06.2000 року № 950 (далі Порядок № 950).

Статтею 1 Закону № 889-VIII державна служба - це публічна, професійна, політично неупереджена діяльність із практичного виконання завдань і функцій держави, зокрема щодо: аналізу державної політики на загальнодержавному, галузевому і регіональному рівнях та підготовки пропозицій стосовно її формування, у тому числі розроблення та проведення експертизи проектів програм, концепцій, стратегій, проектів законів та інших нормативно-правових актів, проектів міжнародних договорів; забезпечення реалізації державної політики, виконання загальнодержавних, галузевих і регіональних програм, виконання законів та інших нормативно-правових актів; забезпечення надання доступних і якісних адміністративних послуг; здійснення державного нагляду та контролю за дотриманням законодавства; управління державними фінансовими ресурсами, майном та контролю за їх використанням; управління персоналом державних органів; реалізації інших повноважень державного органу, визначених законодавством.

Державний службовець - це громадянин України, який займає посаду державної служби в органі державної влади, іншому державному органі, його апараті (секретаріаті) (далі - державний орган), одержує заробітну плату за рахунок коштів державного бюджету та здійснює встановлені для цієї посади повноваження, безпосередньо пов'язані з виконанням завдань і функцій такого державного органу, а також дотримується принципів державної служби.

Частиною 1 статті 8 Закону № 889-VIII визначено, що державний службовець зобов'язаний: дотримуватися Конституції та законів України, діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; дотримуватися принципів державної служби та правил етичної поведінки; поважати гідність людини, не допускати порушення прав і свобод людини та громадянина; з повагою ставитися до державних символів України; обов'язково використовувати державну мову під час виконання своїх посадових обов'язків, не допускати дискримінацію державної мови і протидіяти можливим спробам її дискримінації; забезпечувати в межах наданих повноважень ефективне виконання завдань і функцій державних органів; сумлінно і професійно виконувати свої посадові обов'язки; виконувати рішення державних органів, накази (розпорядження), доручення керівників, надані на підставі та у межах повноважень, передбачених Конституцією та законами України; додержуватися вимог законодавства у сфері запобігання і протидії корупції; запобігати виникненню реального, потенційного конфлікту інтересів під час проходження державної служби; постійно підвищувати рівень своєї професійної компетентності та удосконалювати організацію службової діяльності; зберігати державну таємницю та персональні дані осіб, що стали йому відомі у зв'язку з виконанням посадових обов'язків, а також іншу інформацію, яка відповідно до закону не підлягає розголошенню; надавати публічну інформацію в межах, визначених законом.

Державні службовці виконують також інші обов'язки, визначені у положеннях про структурні підрозділи державних органів та посадових інструкціях, затверджених керівниками державної служби в цих органах.

Статтею 17 Закону № 889-VIII визначено, що повноваження керівника державної служби здійснюють: у Секретаріаті Кабінету Міністрів України - Державний секретар Кабінету Міністрів України; у міністерстві - державний секретар міністерства, та інші.

Керівник державної служби: здійснює контроль за дотриманням виконавської та службової дисципліни в державному органі; розглядає скарги на дії або бездіяльність державних службовців, які займають посади державної служби категорій "Б" і "В"; приймає у межах наданих повноважень рішення про заохочення та притягнення до дисциплінарної відповідальності державних службовців, які займають посади державної служби категорій "Б" і "В"; створює належні для роботи умови та їх матеріально-технічне забезпечення; здійснює інші повноваження відповідно до цього та інших законів України.

Згідно статті 64 Закону № 889-VIII за невиконання або неналежне виконання посадових обов'язків, визначених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами у сфері державної служби, посадовою інструкцією, а також порушення правил етичної поведінки та інше порушення службової дисципліни державний службовець притягається до дисциплінарної відповідальності у порядку, встановленому цим Законом.

Для державних службовців можуть встановлюватися особливості притягнення до дисциплінарної відповідальності у випадках, визначених законом.

Статтею 65 Закону № 889-VIII визначено, що підставою для притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку, тобто протиправної винної дії або бездіяльності чи прийняття рішення, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні державним службовцем своїх посадових обов'язків та інших вимог, встановлених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами, за яке до нього може бути застосоване дисциплінарне стягнення.

Дисциплінарними проступками є: 1) порушення Присяги державного службовця; 2) порушення правил етичної поведінки державних службовців; 3) вияв неповаги до держави, державних символів України, Українського народу; 4) дії, що шкодять авторитету державної служби; 5) невиконання або неналежне виконання посадових обов'язків, актів органів державної влади, наказів (розпоряджень) та доручень керівників, прийнятих у межах їхніх повноважень; 6) недотримання правил внутрішнього службового розпорядку; 7) перевищення службових повноважень, якщо воно не містить складу злочину або адміністративного правопорушення; 8) невиконання вимог щодо політичної неупередженості державного службовця; 9) використання повноважень в особистих (приватних) інтересах або в неправомірних особистих інтересах інших осіб; 10) подання під час вступу на державну службу недостовірної інформації про обставини, що перешкоджають реалізації права на державну службу, а також неподання необхідної інформації про такі обставини, що виникли під час проходження служби; 11) неповідомлення керівнику державної служби про виникнення відносин прямої підпорядкованості між державним службовцем та близькими особами у 15-денний строк з дня їх виникнення; 12) прогул державного службовця (у тому числі відсутність на службі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин; 13) поява державного службовця на службі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп'яніння; 14) прийняття державним службовцем необґрунтованого рішення, що спричинило порушення цілісності державного або комунального майна, незаконне їх використання або інше заподіяння шкоди державному чи комунальному майну, якщо такі дії не містять складу злочину або адміністративного правопорушення; 15) прийняття державним службовцем рішення, що суперечить закону або висновкам щодо застосування відповідної норми права, викладеним у постановах Верховного Суду, щодо якого судом винесено окрему ухвалу.

Державний службовець не може бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності, якщо минуло шість місяців з дня, коли керівник державної служби дізнався або мав дізнатися про вчинення дисциплінарного проступку, не враховуючи час тимчасової непрацездатності державного службовця чи перебування його у відпустці, або якщо минув один рік після його вчинення, або постановлення відповідної окремої ухвали суду.

Згідно статті 66 Закону № 889-VIII до державних службовців застосовується один із таких видів дисциплінарного стягнення: 1) зауваження; 2) догана; 3) попередження про неповну службову відповідність; 4) звільнення з посади державної служби.

У разі допущення державним службовцем дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 6 частини другої статті 65 цього Закону, суб'єкт призначення або керівник державної служби може обмежитися зауваженням.

У разі допущення державним службовцем дисциплінарних проступків, передбачених пунктами 4, 5, 12 та 15 частини другої статті 65 цього Закону, суб'єктом призначення або керівником державної служби такому державному службовцю може бути оголошено догану.

Звільнення з посади державної служби є винятковим видом дисциплінарного стягнення і може бути застосоване лише у разі вчинення дисциплінарних проступків, передбачених пунктами 1, 3, 7, 9 - 11, 13, 14 частини другої статті 65 цього Закону, а також вчинення систематично (повторно протягом року) дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 12 частини другої статті 65 цього Закону.

Дисциплінарні стягнення, передбачені пунктами 2 - 4 частини першої цієї статті, накладаються виключно за пропозицією Комісії, поданням дисциплінарної комісії.

За кожний дисциплінарний проступок до державного службовця може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення.

Статтею 71 Закону № 889-VIII визначено, що з метою визначення наявності вини, характеру і тяжкості дисциплінарного проступку може проводитися службове розслідування.

У разі невиконання або неналежного виконання посадових обов'язків державним службовцем, перевищення повноважень, що призвело до людських жертв або заподіяло значну матеріальну шкоду фізичній чи юридичній особі, державі або територіальній громаді, службове розслідування проводиться обов'язково.

Службове розслідування стосовно державних службовців, які займають посади державної служби категорії "А", проводиться центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби, а стосовно державних службовців, які займають посади державної служби категорій "Б" і "В", - дисциплінарною комісією у державному органі.

Тривалість службового розслідування не може перевищувати один місяць. За потреби зазначений строк може бути продовжений суб'єктом призначення, але не більш як до двох місяців.

До участі у проведенні службового розслідування суб'єктом призначення за поданням дисциплінарної комісії, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби, можуть залучатися відповідні фахівці.

До участі у проведенні службового розслідування не можуть залучатися посадові особи державного органу, особисто заінтересовані у його результатах та прямо підпорядковані особі, стосовно якої проводиться службове розслідування.

Особи, які проводять службове розслідування, несуть персональну відповідальність за неповноту і необ'єктивність його висновків та за розголошення інформації щодо службового розслідування.

Особи, які проводять службове розслідування, мають право: одержувати пояснення від державного службовця, стосовно якого проводиться службове розслідування, та від інших осіб щодо обставин справи; одержувати у підрозділах державного органу чи за запитом в інших органах необхідні документи або їх копії та долучати до матеріалів справи; одержувати консультації відповідних спеціалістів з питань, що стосуються службового розслідування.

Державний службовець, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право: 1) надавати пояснення, а також відповідні документи та матеріали щодо обставин, які досліджуються; 2) порушувати клопотання про одержання і залучення до матеріалів нових документів, одержання додаткових пояснень осіб, які причетні до справи; 3) бути присутнім під час виконання відповідних заходів; 4) подавати в установленому порядку скарги на дії осіб, які проводять службове розслідування.

За результатами службового розслідування складається висновок про наявність чи відсутність у діях державного службовця дисциплінарного проступку та підстав для його притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Висновок, складений за результатами проведеного службового розслідування центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби, передається Комісії.

Даючи правову оцінку доводам апелянта щодо наявності обставин, які надавали можливість притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, суд апеляційної інстанції враховує наступне.

Порядок проведення службового розслідування стосовно осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та осіб, які для цілей Закону України «Про запобігання корупції» прирівнюються до осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, регулюється постановою Кабінету Міністрів України від 13.06.2010 року № 950 (далі Порядок № 950).

Пунктом 1 Порядку № 950 визначено, що стосовно осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та осіб, які для цілей Закону України "Про запобігання корупції" (далі - Закон) прирівнюються до осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, може бути проведено службове розслідування: у разі невиконання або неналежного виконання ними службових обов'язків, перевищення своїх повноважень, що призвело до людських жертв або заподіяло значну матеріальну чи моральну шкоду громадянинові, державі, підприємству, установі, організації чи об'єднанню громадян; у разі недодержання посадовими особами місцевого самоврядування законодавства про службу в органах місцевого самоврядування, антикорупційного законодавства; на вимогу особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, або особи, яка для цілей Закону прирівнюється до осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, з метою зняття безпідставних, на її думку, звинувачень або підозри; з метою виявлення причин та умов, що призвели до вчинення корупційного або пов'язаного з корупцією правопорушення чи невиконання вимог Закону в інший спосіб, за поданням спеціально уповноваженого суб'єкта у сфері протидії корупції або приписом Національного агентства з питань запобігання корупції (далі - Національне агентство) за рішенням керівника органу, підприємства, установи, організації, в якому працює особа, стосовно якої пропонується проведення службового розслідування, а у разі його відсутності - особи, яка виконує його обов'язки (далі - керівник органу).

За анонімними повідомленнями, заявами та скаргами службове розслідування не проводиться, крім випадків, коли анонімне повідомлення стосується порушення вимог Закону та наведена в ньому інформація стосується конкретної особи, містить фактичні дані, які можуть бути перевірені.

Дія цього Порядку не поширюється на: державних службовців, крім випадку, визначеного абзацом п'ятим цього пункту; осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та осіб, які для цілей Закону прирівнюються до осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, права та обов'язки яких в частині додержання службової дисципліни, види заохочення та дисциплінарні стягнення і порядок їх застосування щодо яких встановлюються дисциплінарними статутами або іншими нормативними актами.

Згідно п. 2 порядку № 950 рішення щодо проведення службового розслідування приймається керівником органу, в якому працює особа, уповноважена на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, або особа, яка для цілей Закону прирівнюється до особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, стосовно якої планується проведення службового розслідування (далі - особа, стосовно якої проводиться службове розслідування).

Відповідно п. 3 Порядку № 950 рішенням щодо проведення службового розслідування визначаються голова комісії з проведення службового розслідування, інші члени комісії, предмет і дата початку та закінчення службового розслідування. Строк службового розслідування не може перевищувати двох місяців.

Якщо рішення щодо проведення службового розслідування приймається на виконання припису Національного агентства, керівник органу зобов'язаний повідомити про таке рішення Національному агентству протягом десяти робочих днів з дня надходження припису.

Період проведення службового розслідування не включає час тимчасової втрати працездатності особою, стосовно якої проводиться службове розслідування, час її перебування у відпустці або службовому відрядженні чи відсутності з інших причин, час отримання інформації, що стосується предмета службового розслідування, від установ, підприємств, організацій іноземних держав, а також час ознайомлення такої особи з актом службового розслідування.

У разі потреби до проведення службового розслідування можуть залучатися вчені, працівники органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій (за погодженням з їх керівниками).

Члени комісії з проведення службового розслідування у разі виникнення в них реального чи потенційного конфлікту інтересів зобов'язані письмово повідомити про це керівникові органу.

Керівник органу за результатами розгляду отриманого від члена комісії з проведення службового розслідування повідомлення про наявність у нього реального чи потенційного конфлікту інтересів або з власної ініціативи забезпечує здійснення передбачених Законом заходів для запобігання та врегулювання конфлікту інтересів такого члена комісії.

Згідно п. 4 Порядку № 950 службове розслідування проводиться з відстороненням особи, стосовно якої проводиться службове розслідування, від здійснення повноважень на посаді або без такого відсторонення. Рішення про відсторонення приймається керівником органу.

Особа, якій повідомлено про підозру у вчиненні злочину у сфері службової діяльності, підлягає відстороненню від здійснення повноважень на посаді в порядку, визначеному законом, якщо інше не передбачено Конституцією України.

Особа, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення, пов'язане з корупцією, якщо інше не передбачено Конституцією і законами України, може бути відсторонена від здійснення повноважень за рішенням керівника органу до закінчення розгляду справи судом.

У разі закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, пов'язане з корупцією, у зв'язку з відсутністю події або складу адміністративного правопорушення відстороненій від здійснення повноважень особі відшкодовується середній заробіток за час вимушеного прогулу, пов'язаного з таким відстороненням.

Відповідно п. 5 Поряду № 950 керівник органу, за рішенням якого затверджено склад комісії з проведення службового розслідування, контролює роботу цієї комісії і у разі потреби дає обов'язкові для виконання доручення.

Згідно п. 6 Поряду № 950 члени комісії з проведення службового розслідування несуть персональну відповідальність згідно із законодавством за повноту, всебічність і об'єктивність висновків службового розслідування та нерозголошення інформації, що стосується такого розслідування.

Членам комісії надається право: отримувати від осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, інших працівників органу, підприємства, установи, організації, де працює особа, стосовно якої проводиться службове розслідування, усні чи письмові пояснення, консультації спеціалістів з питань службового розслідування; ознайомлюватися і вивчати з виїздом на місце відповідні документи, у разі потреби знімати з них копії та долучати їх до матеріалів службового розслідування; отримувати та збирати згідно із законодавством інформацію, пов'язану із службовим розслідуванням, від інших юридичних та фізичних осіб на підставі запиту керівника органу; використовувати за погодженням з особами, які опитуються (надають пояснення, консультації) з питань службового розслідування, аудіозасоби з метою фіксації їх пояснень та свідчень; вести протокол засідання комісії.

У разі відмови особи, стосовно якої проводиться службове розслідування, надати пояснення члени комісії складають відповідний акт.

Відповідно п. 7 Порядку № 950 особа, стосовно якої проводиться службове розслідування, має право: 1) отримувати інформацію про підстави проведення такого розслідування; 2) надавати усні або письмові пояснення, робити заяви, подавати документи, необхідні для проведення службового розслідування; 3) звертатися з клопотанням про опитування інших осіб, яким відомі обставини, що досліджуються під час проведення службового розслідування, а також про залучення до матеріалів розслідування додаткових документів, інших матеріальних носіїв інформації стосовно предмета службового розслідування; 4) подавати у письмовій формі зауваження щодо проведення службового розслідування, дій або бездіяльності осіб, які його проводять; 5) звертатися до керівника органу у письмовій формі з обґрунтованим клопотанням про виведення із складу комісії з проведення службового розслідування осіб, в яких наявний реальний чи потенційний конфлікт інтересів. Про прийняте за результатами розгляду клопотання рішення письмово повідомляється особа, стосовно якої проводиться службове розслідування.

Згідно п. 8 Порядку № 950 за результатами службового розслідування члени комісії складають акт, у якому зазначаються: факти, які стали підставою для проведення службового розслідування, посада, прізвище, ім'я та по батькові, рік народження, освіта, строк перебування на займаній посаді особи, стосовно якої проведено службове розслідування; заяви, клопотання, пояснення та зауваження особи, стосовно якої проведено службове розслідування; висновки службового розслідування, обставини, що пом'якшують або обтяжують відповідальність, причини та умови, що призвели до порушення, вжиті або запропоновані заходи для їх усунення чи обставини, що знімають з особи, стосовно якої проведено службове розслідування, безпідставні звинувачення або підозру; обґрунтовані пропозиції щодо усунення виявлених порушень та притягнення у разі потреби винних осіб до відповідальності згідно із законодавством.

У разі прийняття рішення щодо притягнення особи, стосовно якої проведено службове розслідування, до відповідальності комісія пропонує вид дисциплінарного стягнення, передбаченого законодавством.

Під час визначення виду дисциплінарного стягнення члени комісії повинні враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу особи, стосовно якої проведено службове розслідування.

У разі виявлення корупційного або пов'язаного з корупцією правопорушення комісія подає керівникові органу пропозицію щодо надіслання акта службового розслідування до спеціально уповноваженого суб'єкта у сфері протидії корупції.

Члени комісії мають право викласти письмово свою окрему думку, яка додається до акта.

Відповідно п. 9 Порядку № 950 акт службового розслідування підписується членами комісії та подається на розгляд керівника органу в одному примірнику.

Перед поданням на розгляд керівника органу з актом службового розслідування ознайомлюється особа, стосовно якої проведено службове розслідування.

Про дату і місце ознайомлення з актом службового розслідування особа, стосовно якої проведено службове розслідування, повідомляється за день до ознайомлення із зазначеним актом.

Під час ознайомлення з актом службового розслідування особа, стосовно якої проведено службове розслідування, може висловити свої зауваження, які додаються до акта.

У разі коли під час ознайомлення з актом службового розслідування до нього не висловлені зауваження або особа, стосовно якої проведено службове розслідування, не прибула у визначений для ознайомлення час без поважних причин та не повідомила комісію про причини своєї відсутності у день ознайомлення, акт службового розслідування вважається таким, що не має зауважень.

Особа, стосовно якої проведено службове розслідування, повинна підписати акт службового розслідування, а у разі відмови особи підписати такий акт члени комісії складають відповідний акт, який додається до акта службового розслідування.

У разі відсутності під час підписання акта службового розслідування члена комісії причина його відсутності зазначається в акті.

Знімати копії з акта службового розслідування до подання його на розгляд керівника органу забороняється.

Згідно п. 10 Порядку № 950 акт службового розслідування на вимогу особи, стосовно якої проведено службове розслідування, повинен розглядатися в її присутності.

За результатами розгляду акта службового розслідування керівник органу приймає у десятиденний строк з дати його надходження відповідне рішення, з яким ознайомлюється особа, стосовно якої проводилося службове розслідування.

У разі коли рішення щодо проведення службового розслідування було прийнято на виконання припису Національного агентства посадова особа (орган), якій (якому) його адресовано, інформує Національне агентство стосовно висновків комісії про причини та умови, що призвели до вчинення корупційного або пов'язаного з корупцією правопорушення чи невиконання вимог Закону в інший спосіб, пропозицій щодо усунення зазначених причин та умов, а також стосовно вжитих заходів за результатами службового розслідування.

За результатами службового розслідування особа, стосовно якої проведено службове розслідування, може бути притягнута до відповідальності згідно із законодавством.

У разі прийняття рішення щодо притягнення особи, стосовно якої проведено службове розслідування, до відповідальності комісія пропонує вид дисциплінарного стягнення, передбаченого законодавством.

Під час визначення виду дисциплінарного стягнення члени комісії повинні враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу особи, стосовно якої проведено службове розслідування.

У разі виявлення корупційного або пов'язаного з корупцією правопорушення комісія подає керівникові органу пропозицію щодо надіслання акта службового розслідування до спеціально уповноваженого суб'єкта у сфері протидії корупції.

Департамент роботи з персоналом є самостійним структурним підрозділом Міністерства аграрної політики та продовольства України.

Із змісту Положення про Департамент роботи з персоналом Міністерства аграрної політики та продовольства України затвердженого наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 10 лютого 2017 року № 51 (далі Положення № 51) видно, що Департамент у своїй діяльності керується Конституцією України, Кодексом законів про працю України, Законом України "Про державну службу" та іншими законами України, міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, постановами Верховної Ради України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, Положенням про Міністерство аграрної політики та продовольства України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25 листопада 2015 року N 1119, наказами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби, цим Положенням та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно розділу 2 Положення № 51 основними завданнями Департаменту є, зокрема: реалізація державної політики з питань управління персоналом, соціально-трудових відносин в апараті Міністерства; забезпечення здійснення керівником державної служби своїх повноважень з питань управління персоналом.

Відповідно розділу 3 Положення № 51 Департамент відповідно до покладених на нього завдань, зокрема: проводить роботу щодо створення сприятливого організаційного та психологічного клімату, формування корпоративної культури у колективі, розв'язання конфліктних ситуацій; за дорученням керівника державної служби перевіряє дотримання вимог законодавства про працю та державну службу, правил внутрішнього службового розпорядку в Міністерстві; здійснює контроль за додержанням законодавства про державну службу, про працю та станом управління персоналом у ЦОВВ, на підприємствах, в установах і організаціях, що належать до сфери управління Міністерства; ознайомлює державних службовців з правилами внутрішнього службового розпорядку Міністерства, посадовими інструкціями та іншими документами з проставленням ними підписів та дати ознайомлення.

Згідно розділу 4 Положення № 51 департамент має право, зокрема: спільно з іншими структурними підрозділами перевіряти і контролювати дотримання Правил внутрішнього службового розпорядку, вимог законодавства про працю та державну службу в апараті Міністерства, підпорядкованих структурах спільно з іншими структурними підрозділами.

Одержувати у встановленому порядку від структурних підрозділів апарату Міністерства, ЦОВВ, державних органів та органів місцевого самоврядування, підпорядкованих структур інформацію, необхідну для виконання покладених на Департамент функцій.

Вносити керівництву Міністерства пропозиції з питань удосконалення роботи Департаменту, підвищення ефективності державної служби, залучати працівників структурних підрозділів Міністерства, за погодженням з їх керівниками, до виконання окремих завдань і заходів щодо дотримання трудового законодавства та законодавства про державну службу тощо.

Покладення на Департамент завдань, не передбачених цим Положенням і таких, що не стосуються питань управління персоналом, організаційного розвитку та державної служби, не допускається.

Статтею 139 КЗпП України визначено, що працівники зобов'язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

Згідно ст. 140 КЗпП України трудова дисципліна на підприємствах, в установах, організаціях забезпечується створенням необхідних організаційних та економічних умов для нормальної високопродуктивної роботи, свідомим ставленням до праці, методами переконання, виховання, а також заохочення за сумлінну працю.

У трудових колективах створюється обстановка нетерпимості до порушень трудової дисципліни, суворої товариської вимогливості до працівників, які несумлінно виконують трудові обов'язки. Щодо окремих несумлінних працівників застосовуються в необхідних випадках заходи дисциплінарного і громадського впливу.

Відповідно ст. 141 КЗпП України власник або уповноважений ним орган повинен правильно організувати працю працівників, створювати умови для зростання продуктивності праці, забезпечувати трудову і виробничу дисципліну, неухильно додержувати законодавства про працю і правил охорони праці, уважно ставитися до потреб і запитів працівників, поліпшувати умови їх праці та побуту.

Згідно ст. 142 КЗпП України трудовий розпорядок на підприємствах, в установах, організаціях визначається правилами внутрішнього трудового розпорядку, які затверджуються трудовими колективами за поданням власника або уповноваженого ним органу і виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) на основі типових правил.

У деяких галузях народного господарства для окремих категорій працівників діють статути і положення про дисципліну.

Відповідно ст. 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана; звільнення.

Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення.

Зокрема, ст. 1471 КЗпП України визначено, що дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) даного працівника.

На працівників, які несуть дисциплінарну відповідальність за статутами, положеннями та іншими актами законодавства про дисципліну, дисциплінарні стягнення можуть накладатися також органами, вищестоящими щодо органів, вказаних у частині першій цієї статті.

Відповідно ст. 148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці.

Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку.

Згідно ст. 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення.

За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення.

При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника.

Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

Відповідно ст. 152 КЗпП України власник або уповноважений ним орган має право замість накладання дисциплінарного стягнення передати питання про порушення трудової дисципліни на розгляд трудового колективу або його органу.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що у структурі Міністерства аграрної політики та продовольства України діє Департамент роботи з персоналом Міністерства аграрної політики та продовольства України. Департамент у своїй діяльності керується Положенням про Департамент роботи з персоналом Міністерства аграрної політики та продовольства України затвердженого наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 10 лютого 2017 року № 51 (далі Положення № 51).

Департамент відповідно до покладених на нього завдань за дорученням керівника державної служби державного секретаря перевіряє дотримання законодавства про працю та державну службу, правил внутрішнього трудового розпорядку в Міністерстві та інше.

Так, під час апеляційного розгляду справи, судом встановлено, що розпорядженням Кабінету Міністрів України від 26.04.2017 року № 417-р призначено ОСОБА_6 державним секретарем Міністерства аграрної політики та продовольства України, який у своїй діяльності керується ст. 19 Конституції України, ст. 17 Закону № 889-VIII, а також згідно п. 2 Порядку № 950 приймає рішення щодо проведення службового розслідування.

Аналізуючи доводи апелянта стосовно порушень ОСОБА_3 внутрішнього службового розпорядку, колегія суддів зазначає наступне.

Так апелянт, як на підтвердження вказаних доводів зазначає про те, що факт порушення правил внутрішнього службового розпорядку позивачем підтверджується матеріалами відеоспостереження.

Як вбачається зі змісту висновку щодо наявності дисциплінарного проступку у діях ОСОБА_3 від 28.07.2017 року комісія встановила порушення позивачем правил внутрішнього службового розпорядку, зокрема відсутність на робочому місці до 3 годин 7 разів; відсутність на робочому місці понад 3 годин 3 рази, із них один раз з поважних причин 01.06.2017 року брала участь у робочій нараді в клубі Кабінету Міністрів України, 08.06.2017 можливо була залучена в організаційних заходах в рамках міжнародної виставки «АГРО-2017» та 31.05.2017 року щодо відсутності не надано пояснень та належних доказів, підтверджуючих її відсутність з поважних причин на робочому місці.

Під час апеляційного розгляду справи судом було досліджено матеріали службового розслідування та встановлено, що в них відступі акти про відсутність державного службовця ОСОБА_3 на робочому місці.

Разом з тим, зі змісту службової записки завідувача сектору запобігання та виявлення корупції, яка була адресована Директору Департаменту правової та законопроектної роботи вбачається, що в діях ОСОБА_3 останній вбачає порушення вимог антикорупційного законодавства, зокрема зловживання службовим становищем, неповідомлення про конфлікт інтересів, а також інформує про порушення правил внутрішнього розпорядку, а тому просить провести службове розслідування.

При цьому суд зауважує, що завідувачем сектору запобігання та виявлення корупції не надано Директору Департаменту правової та законопроектної роботи, дисциплінарній комісії за весь період службового розслідування жодного письмового доказу, який би вказував на грубе, систематичне порушення позивачем правил внутрішнього службового розпорядку Міністерства, зокрема : актів про відсутність державного службовця, а саме ОСОБА_3 на робочому місці.

Однак, при прийнятті оскаржуваного рішення, як Дисциплінарна комісія так і керівник установи державний секретар не врахували обставини викладені ОСОБА_3 у зауваженнях до акту службового розслідування.

При цьому, колегія суддів не приймає, як докази, на які посилається апелянт, як на підставу правомірності своїх дій, а саме на два стандартних аркуші, які містяться в матеріалах справи а. с. 184, 186 на яких зазначено періоди входу та виходу з Міністерства лише ОСОБА_3, а також фотокопії (а. с. 191-196 т. 2), оскільки не можливо встановити їх належність та хто саме на них зображений. При цьому, вказані документи не посвідчені та не підписані посадовою особою відповідача, у вказаних додатках не зазначено об'єктивно повну та достовірну інформацію, які поставлені в основу прийняття висновку та подання для притягнення до відповідальності ОСОБА_3.

Таким чином, колегія суддів критично ставиться до доводів відповідача, що вказані обставини підтверджуються фото та відео фіксації входу - виходу ОСОБА_3 з приміщення Міністерства, оскільки вказані докази , одержані з порушенням закону, а тому не є належними та допустимими в розумінні ст.ст.73, 74, 75, 76, 94 КАС України, що відповідає позиції Верховного Суду (справа №826/1460/16 від 13.02.2018 року).

У зв'язку з чим, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що твердження відповідача про відсутність ОСОБА_3 на робочому місці до 3 годин 7 разів; відсутність на робочому місці понад 3 годин 3 рази не підтверджені належними та допустимими доказами, спростовується відсутністю актів про відсутність державного службовця на робочому місці, як те передбачено Типовими правилами внутрішнього службового розпорядку.

Враховуючи зазначені обставини, суд апеляційної інстанції вважає висновок дисциплінарної комісії, про відсутність ОСОБА_3 на робочому місці без поважних причин безпідставним та необґрунтованим, оскільки в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази недодержання правил внутрішнього розпорядку. При цьому, вищевказані висновки службового розслідування та подання на підставі якого було прийнято спірний наказ, не надано на ознайомлення та не ознайомлено позивача, як того вимагає Закон. (т. 2 а. с. 164-166, 208-210, 212).

Крім того, суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до Положення № 51 за результатами службового розслідування члени комісії складають акт, у якому зазначається: факти, які стали підставою для проведення службового розслідування, посада, прізвище, ім'я та по батькові, рік народження, освіта, строк перебування на займаній посаді особи, стосовно якої проведено службове розслідування; заяви, клопотання, пояснення та зауваження особи, стосовно якої проведено службове розслідування; висновки службового розслідування, обставини, що пом'якшують або обтяжують відповідальність, причини та умови, що призвели до порушення, вжиті або запропоновані заходи для їх усунення чи обставини, що знімають з особи, стосовно якої проведено службове розслідування, безпідставні звинувачення або підозру; обґрунтовані пропозиції щодо усунення виявлених порушень та притягнення у разі потреби винних осіб до відповідальності згідно із законодавством.

Водночас, із наданих відповідачем доказів вбачається, що за результатами службового розслідування, всупереч вимогам п. 8 Положення акт не складався.

Також, у матеріалах службового розслідування відсутні відомості, письмові докази про те, що комісією встановлено та доведено факти зловживання службовим становищем, та інші обставини, які сталим підставою для проведення службового розслідування. Також у матеріалах відсутні докази про те, що Державним секретарем Міністерства аграрної політики та продовольства України прийнято рішення та надано доручення Департаменту по роботі з персоналом проводити перевірку дотримання правил внутрішнього розпорядку ОСОБА_3.

Водночас суд зазначає, що Головою дисциплінарної комісії з розгляду дисциплінарних справ у Міністерстві аграрної політики та продовольства України ОСОБА_7 Державним секретарем Міністерства аграрної політики та продовольства України ОСОБА_6 не враховано при прийнятті оскаржуваного рішення, надані зауваження ОСОБА_3 від 14.08.2017 року, 23.08.2017 року, від 01.09.2017 року з додатками на 20 арк. із роз'ясненнями Міністерства юстиції України від 21.08.2017 року № 32435/15918-0-26-17/13, роз'яснення Національного агентства з питань запобігання корупції щодо обставин, які стали підставою проведення службового розслідування.

Також, не враховано порушення допущені комісією під час проведення службового розслідування та відсутність доказів, які б вказували на порушення антикорупційного та іншого законодавства ОСОБА_3

Крім того, колегія суддів зауважує, що комісією у ході проведення службового розслідування не зібрано доказів щодо зловживання службовим становищем, не повідомлення про реальний конфлікт інтересів, порушень трудового розпорядку ОСОБА_3, які б вказували на ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну шкоду, за яких вчинено проступок, а в матеріалах службового розслідування вказані докази відсутні.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що зауваження є заходом дисциплінарного впливу морально-психологічного характеру, що містить негативну оцінку конкретних дій працівника і виконує оцінювальний, попереджувальний і мотиваційний вплив на нього.

Підставою застосування зауваження є вчинення працівником протиправного винного діяння (дія чи бездіяльність), яке визначається дисциплінарним проступком.

Протиправність поведінки працівника полягає у порушенні ним трудових обов'язків, передбачених КЗпП, правилами внутрішнього розпорядку, статутами, положеннями, посадовими інструкціями, трудовим договором (контрактом), колективним договором, а також у порушенні або невиконанні правомірних наказів та розпоряджень роботодавців. Під наявністю вини працівника у вчиненні діяння, розуміється ставлення особи до своїх протиправних дій і їх шкідливих наслідків.

З аналізу вищезазначеного вбачається, що необхідною умовою для накладення дисциплінарного стягнення є вина працівника щодо порушення трудової дисципліни, яка має бути обов'язково доведена роботодавцем. Не можна вважати порушення трудової дисципліни вчинення працівником певних протиправних дій чи бездіяльності з не залежних від нього причин.

Проте, відповідач приймаючи наказ № 380-к від 28.09.2017 року «Про накладення дисциплінарного стягнення на ОСОБА_3Д." не встановив дійсні обставини, не довів вину позивача, у зв'язку з чим прийняв його без додержання вимог Конституції України, Закону України «Про держану службу», Кодексу законів про працюю України, Законом України «Про запобігання корупції», постанови Кабінету Міністрів України від 13.06.2010 року № 950, якою затверджено Порядок проведення службового розслідування стосовно осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та осіб, які для цілей Закону України «Про запобігання корупції» прирівнюються до осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції зробив обґрунтований висновок про те, що відповідач не мав законних та обґрунтованих підстав для організації проведення службового розслідування та притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_3

Наведені вище підстави, як кожна окрема, так і всі вони у сукупності, свідчать про відсутність в діях позивача складу правопорушення, а тому наказ Міністерства аграрної політики та продовольства України від 28.09.2017 року № 380-к Про накладення дисциплінарного стягнення на ОСОБА_3 директора департаменту електронного документообігу та контролю апарату, у вигляді зауваження, є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду має ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Європейська Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року (надалі - Конвенція), була ратифікована Законом України N 475/97-ВР від 17.07.97, та відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства.

Згідно з ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини Суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, ЄСПЛ у п. 36 по справі Суомінен проти Фінляндії (Suominen v. Finland), № 37801/97 від 1 липня 2003 року зазначив, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов'язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя (див. п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 року).

Судова колегія зазначає, що згідно з практикою ЄСПЛ, зокрема, в рішенні по справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, п. 29).

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до переконання, що рішення суду першої інстанції викладено достатньо повно, висновки обґрунтовані з посиланням на конкретні правові норми і неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права в ході апеляційного розгляду справи не виявлено, а відтак підстави для задоволення вимог апеляційної скарги відсутні.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Міністерства аграрної політики та продовольства України залишити без задоволення, а рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 30 травня 2018 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 05 листопада 2018 року.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_8 ОСОБА_9