Справа № 522/16821/18
Суддя: Димерлій О.О.
Дата ухвалення: 2018-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 листопада 2018 р.м.ОдесаСправа № 522/16821/18

Категорія: 3.3 Головуючий в 1 інстанції: Бойчук А.Ю.

П'ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Димерлія О.О.

суддів: Коваля М.П. , Кравченка К.В.

за участю секретаря - Сінчі А.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції у приміщенні П'ятого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою громадянина В'єтнаму ОСОБА_3 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 21 вересня 2018 року у справі за адміністративним позовом Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області до громадянина В'єтнаму ОСОБА_3 про затримання з метою забезпечення примусового видворення,-

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до громадянина В'єтнаму ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 про затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України строком на 6 місяців з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України.

Позовна заява обґрунтована тим, що відповідач проживав на території України без документів на право проживання в Україні вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 203 КУаАП, у нього відсутній паспортний документ, який надає право здійснити виїзд з території України, які визначені ст. 15 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» відповідно до якої в'їзд в Україну та виїзд з України іноземців та осіб без громадянства здійснюється за паспортним документом за наявності відповідної візи, якщо інший порядок в'їзду та виїзду не встановлено законодавством чи міжнародним договором України.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 21 вересня 2018 року позов задоволено.

Затримано громадянина Вєтнаму ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України на строк необхідний для виконання рішення про примусове видворення, але не більш як на 6 місяців до 17.01.2019 року з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України, до поміщення в пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України утримувати особу в ІТТ ГУ НП в Одеській області.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, представник відповідача подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права та не повне з'ясування обставин справи, просить скасувати рішення від 21.09.2018 року з прийняттям нового судового рішення - про відмову в задоволенні позову Головного управління ДМС України в Одеській області.

Доводами апеляційної скарги зазначено, що громадянин В`єтнаму ОСОБА_3 прибув на територію України легально та має при собі громадянський паспорт, підстави для застосування до нього заходів затримання з метою ідентифікації відсутні. Відповідач зазначає, що його представником було надано суду письмові докази, а саме: ксерокопію закордонного паспорту гр. В`єтнаму ОСОБА_3, ксерокопію заброньованого електронного авіаквитка на ім.`я гр. В`єтнаму ОСОБА_3 на рейс Одеса-Дубаі-Ханой, ( на 25.09.2018 року) на підтвердження того, що відповідач прагне самостійно повернутись до В`єтнаму. Проте, уповноваженими органами ГУ ДМС України в Одеській області було вилучено закордонний паспорт відповідача та проставлено у ньому відмітку про прийняття рішення про примусове повернення в країну походження та відмітку про заборону в`їзду на територію України строком на 3 роки після чого закордонний паспорт у відповідача вилучено та не повернуто, що, на думку апелянта, унеможливило виконання ним рішення від 19.09.2018 р. та взагалі можливість покинути країну. Апелянт вважає, що оскільки громадянином В`єтнаму ОСОБА_3 були придбані квитки, які свідчать про його намір покинути територію України та враховуючи те, що він добровільно з`явився до суду першої інстанції під час розгляду позовної заяви про його примусове видворення, має паспорт, апелянт вважає, що у позивача були відсутні обґрунтовані підстави вважати, що ОСОБА_3 буде ухилятиметься від виконання рішення № 379 від 19.09.2018 р. Також апелянт зазначив, що в рішенні № 379 про примусове видворення в країну походження іноземця або особи без громадянства зазначена зовсім інша людина, а довідка надана суду не передбачена чинним законодавством України.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач зазначив, що на даний час громадянин В`єтнаму ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 на території України знаходиться незаконно, постійного місця проживання та законного джерела існування не має. Даний факт, на думку позивача, свідчить про перебування відповідача на території України без законних на те підстав. Відповідач з заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового або тимчасового захисту в Україні до ГУ ДМС України в Одеській області не звертався, відповідного бажання під час опитування не виявила, жертвою торгівлі людьми себе не визнає. Позивач не погоджується з доводами відповідача, що в рішенні від 19.09.2018 року №379 про примусове повернення в країну походження іноземця або особи без громадянства зазначена зовсім інша людина, оскільки відповідач надав до ГУ ДМС України в Одеській області 20.09.2018 паспортний документ громадянина В'єтнаму зазначеної особи серії НОМЕР_1 від 11.08.2014, в якому зазначені наступні дані власника: ОСОБА_3 (ОСОБА_3) ІНФОРМАЦІЯ_1. Позивач зазначив, що відповідач підтвердив, що дані, які він надав по відношенню до себе є помилковими, не відповідають дійсності та заявив, що дані, вказані в його паспортному документі громадянина В'єтнаму серії НОМЕР_2 від 11.08.2014 - є дійсними та відповідають його персональним даним. Враховуючи вищевикладене, було прийнято рішення вважати, що відповідно до паспортного документу серії НОМЕР_1 від 11.08.2014 персональними даними громадянина В'єтнаму ОСОБА_3 (ОСОБА_3) ІНФОРМАЦІЯ_2, відповідає офіційній інформації.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 19.09.2018 року працівниками УБЗПТЛ ГУ НП України в Одеській області за адресою: АДРЕСА_1 було виявлено громадянина Вєтнаму ОСОБА_3.

В результаті проведеної перевірки відібраних пояснень у Відповідача було встановлено, що громадянин Вєтнаму ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 порушив правила перебування іноземців в Україні - проживав без документів на право проживання в Україні.

Громадянин Вєтнаму ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, пояснив, що прибув до України у 2014 році з метою відпочинку. Кордон України перетинав легально через пропускний пункт «Аеропорт-Бориспіль» по паспорту громадянина В'єтнаму для виїзду за кордон серії НОМЕР_3. Паспорт громадянина В'єтнаму для виїзду за кордон на його ім'я втратив за невстановленими обставинами, за фактом втрати зазначеного паспорта в поліцію не звертався.

ГУ ДМС України в Одеській області встановлено, що громадянин В'єтнаму ОСОБА_3, на території України знаходиться незаконно, постійного зареєстрованого місця проживання та законного джерела існування не має.

19.09.2018 року за порушення ч. 1 ст. 203 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КупАП), що виразилось в порушенні правил перебування іноземців в Україні, тобто проживання без документів на право проживання в Україні стосовно громадянин В'єтнаму ОСОБА_3, складено протокол про адміністративне правопорушення ПР МОД № 005169 та постановою про накладення адміністративного стягнення від 20.09.2018 ПН МОД № 005169 був притягнутий до адміністративної відповідальності в розмірі 1700,00 грн.

19.09.2018 року ГУ ДМС України в Одеській області було прийняте рішення від 19.09.2018 року № 379 про примусове повернення в країну походження відповідача та зобов'язано її покинути територію України у термін до 20.09.2018 року.

20.09.2018 року до Посольства Соціалістичної республіки В'єтнам в Україні направлено повідомлення про затримання відповідача для ідентифікації та необхідності прийняття участі в процедурі з ідентифікації особи та оформлення документів на повернення до країни громадянського походження.

Відповідно до ч. 5 ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22.09.2011 року № 3773-VI передбачено, що іноземець або особа без громадянства зобов'язані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення.

20.09.2018 року громадянина В'єтнаму ОСОБА_3, було повторно виявлено співробітниками УБЗПТЛ ГУ НП України в Одеській області.

Відповідач підтвердив, що дані, які він надав по відношенню до себе є помилковими, не відповідають дійсності та заявив, що дані, вказані в його паспортному документі громадянина В'єтнаму серії НОМЕР_2 від 11.08.2014 - є дійсними та відповідають його персональним даним.

Враховуючи вищевикладене, було прийнято рішення вважати, що відповідно до паспортного документу серії НОМЕР_4 від 11.08.2014 персональними даними громадянина Вєтнаму ОСОБА_3 (ОСОБА_3) ІНФОРМАЦІЯ_1, відповідає офіційній інформації.

У визначений у рішенні про примусове повернення термін відповідач з території України не виїхав.

20.09.2018 року ГУ ДМС України було подано адміністративний позов до відповідача про примусове видворення.

Суд першої інстанції, задовольняючи позов ГУ ДМС України в Одеській області про затримання громадянина Вєтнаму ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 з метою забезпечення примусового видворення його за межі території України, виходив з того, що у відповідача відсутній документ, що підтверджує його особу, вона не має законних підстав для перебування на території України, а тому є обґрунтовані підстави вважати, що відповідач ухилятиметься від виконання рішення про його примусове видворення. З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для їх задоволення.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції не погоджується з такими висновками суду першої інстанції. При цьому, апеляційний суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.5 ст.26 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" іноземець або особа без громадянства зобов'язані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення.

Відповідно до ст.30 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, або орган охорони державного кордону на підставі відповідного рішення з наступним повідомленням протягом 24 годин прокурора розміщує іноземців та осіб без громадянства, зазначених у частині першої цієї статті, у пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України.

Іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Судом апеляційної інстанції було досліджено звукозапис судового засідання 21.09.2018 року та встановлено наступне.

Згідно до положень ст. 44 КАС України, учасники справи мають право надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб.

Однак, під час судового засідання, яке фактично не відбулось, суд не заслухав пояснення гр. Вєтнаму Вєтнаму ОСОБА_3 з приводу поданого адміністративного позову та взагалі не надав їй слово.

Частиною 2 ст. 15 КАС України встановлено, що суди забезпечують рівність прав учасників судового процесу за мовною ознакою.

Проте суд першої інстанції, ігноруючи принцип рівності учасників судового процесу перед законом і судом, копію позову зрозумілою відповідачу мовою не надав, представник відповідача отримала копію позовної заяви з доданими до неї матеріалами лише під час судового засідання, тому відповідач був позбавлений права ознайомитися з матеріалами та підготувати пояснення та заперечення.

Також в ході судового розгляду справи перекладач, якого було залучено, не виконував покладених на нього процесуальних обов'язків та не виконував повний та правильний переклад ходу судового засідання відповідачу, як це передбачено ст. 71 КАС України.

Апеляційним судом встановлено, що уповноваженими органами ГУ ДМС України в Одеській області було прийнято рішення про примусове повернення в країну походження № 379 від 19.09.2018р. відносно гр. Вєтнаму на ім'я ОСОБА_3, тобто позивачем було прийняте рішення про примусове повернення зовсім іншої особи.

Разом з тим, у повідомленні щодо рішення про примусове повернення в країну походження серед інших громадян зазначено гр. Вєтнаму на ім'я ОСОБА_3, тобто також зазначено інше ім'я, відтак ОСОБА_3 не було повідомлено про прийняття щодо нього рішення про примусове повернення в країну походження, отже, не будучи обізнаним про прийняття такого рішення 19.09.2018р. він, відповідно, був позбавлений можливості самостійно виконати його шляхом залишення території України з поважних причин, фактично був затриманий працівниками ГУ ДМС України в Одеській області.

Зазначені обставини взагалі не досліджувались судом під час судового засідання.

При вирішенні справи судом також порушено такі принципи адміністративного судочинства як диспозитивність та офіційне з'ясування всіх обставин у справі, оскільки судом не було взято до уваги те, що уповноваженим особами ТУ ДМС України в Одеській області відповідачу було надано лише одну добу для виконання рішення про примусове повернення від 19.09.2018 р., а саме: до 12:00 год. 20.09.2018 р., не було звернуто уваги на те, що відповідачем було придбано електронний авіаквиток для повернення в країну походження, він не має наміру ухилятися від виконання рішення та не має наміру втекти та переховуватися, тобто відсутній ризик втечі й немає підстав для затримання відповідача.

З наданого до суду акту прикордонного контролю про повернення пасажиру вбачається, що ОСОБА_3 01.11.2018 року вибув з України рейсом Київ-Бангкок-Ханот.

Щодо утримання ОСОБА_3 у ІТТ ГУ НП в Одеській області суд має зазначити наступне.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 30 Закону України України " Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства " визначає, іноземці та особи без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, та стосовно яких судом прийнято рішення про примусове видворення розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

Відповідно до п. 6 Постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 р. № 1110 " Про затвердження Типового положення про пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні" до розміщення в пункті тимчасового перебування іноземців та особи без громадянства, стосовно яких адміністративними судами за позовами органів охорони державного кордону чи Служби безпеки в установленому законом порядку прийнято рішення про затримання, утримуються у спеціально обладнаних для зазначених цілей приміщеннях органів охорони державного кордону чи Служби безпеки.

Отже, в рішенні суду від 21.09. 2018 року визначено утримання ОСОБА_3 у ІТТ ГУ НП в Одеській області до розміщення в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства у супереч вищенаведеним приписам.

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області є такими, що не підлягають задоволенню.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають встановленим обставинам по справі, допущені судом першої інстанції грубі порушення норм процесуального та матеріального права призвели до неправильного вирішення справи, а тому, у відповідності до ст. 317 КАС України, оскаржене рішення підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови суду.

Керуючись ст.ст. 271, 272, 289, 308, 310, ст.315, ст.ст. 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд апеляційної інстанції,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу громадянина В'єтнаму ОСОБА_3 - задовольнити в повному обсязі.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 21 вересня 2018 року скасувати та прийняти нову постанову суду.

У задоволенні адміністративного позову Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області до громадянина В'єтнаму ОСОБА_3 про затримання з метою забезпечення примусового видворення - відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Димерлій О.О.
Судді Коваль М.П. Кравченко К.В.