Справа № 816/1796/18
Суддя: О.О. Кукоба
Дата ухвалення: 2018-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

08 листопада 2018 року м. ПолтаваСправа №816/1796/18

Полтавський окружний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Кукоби О.О.,

суддів: Канигіної Т.С., Шевякова І.С.,

розглянувши у письмовому провадженні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Національного банку України, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Акціонерне товариство "ОТП Банк" про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

1. Короткий зміст позовних вимог.

ОСОБА_1 (надалі - позивач, ОСОБА_1) у травні 2018 року звернувся до суду з позовом до Національного банку України (надалі - відповідач, НБУ), у якому просив:

визнати протиправною бездіяльність Національного банку України щодо неналежного розгляду звернення ОСОБА_1 від 05.05.18, реєстраційний номер ГР-8088870;

визнати бездіяльність Національного банку України щодо не забезпечення відповідного реагування на звернення ОСОБА_1 від 05.05.18, реєстраційний номер ГР-8088870;

зобов'язати Національний банк України розглянути повторно звернення ОСОБА_1 від 05.05.18, реєстраційний номер ГР-8088870 та надати відповідь з урахуванням обставин, встановлених судом;

зобов'язати Національний банк України скасувати письмовий дозвіл від 08.11.06 №191-1, наданий Публічному акціонерному товариству "ОТП Банк" на здійснення окремих операцій.

Позовні вимоги обґрунтував посиланням на незгоду з відповіддю НБУ на звернення від 05.05.18, реєстраційний номер ГР-8088870 щодо відсутності у Публічного акціонерного товариства "ОТП Банк" ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями у період з 20.07.07 по 01.09.07. Стверджував про те, що надання відповідачем письмового дозволу банку на здійснення окремих операцій є незаконним та таким, що суперечить вимогам Декрету Кабінету Міністрів України від 19.02.93 №15-93, сталій практиці Європейського Суду з прав людини та чинному законодавству України.

2. Позиція відповідача.

Відповідач надав до суду відзив на позов, у якому просив у задоволенні позовних вимог відмовити повністю /т. 1, а.с. 58/. Зазначив, що НБУ у межах повноважень було надано вичерпну відповідь на звернення ОСОБА_1 від 05.05.18 №ГР-8088870, зокрема, позивачу роз'яснено можливість здійснення банком операцій з валютними цінностями на підставі письмового дозволу на здійснення окремих операцій у період з 20.07.07 по 01.09.07 та відсутності підстав для застосування НБУ заходів реагування до банку. Стверджував, що видача ПАТ "ОТП Банк" письмового дозволу на здійснення окремих операцій від 08.11.06 №191-1 повністю узгоджується з положеннями чинного законодавства, яке діяло на момент видачі такого дозволу.

3. Процесуальні дії у справі.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 04.06.18 відкрито провадження у справі за даним позовом (суддя Довгопол М.В.), розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників.

17.07.18 керівником апарату Полтавського окружного адміністративного суду видане розпорядження №52, яким призначено повторний автоматизований розподіл судової справи №816/1796/18. За результатами повторного автоматизованого розподілу головуючим суддею у справі визначено суддю Кукобу О.О.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 18.07.18 справу прийнято до провадження судді та призначено колегіальний розгляд.

Ухвалою від 02.08.18 суд перейшов до розгляду справи за правилами загального позовного провадження, залучив до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Акціонерне товариство "ОТП Банк".

Ухвалою від 16.10.18 суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду.

У судове засідання 30.10.18 учасники справи не з'явились.

Позивач надав до суду заяву, у якій повідомив, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити у повному обсязі, справу просив розглядати без його участі /т. 1, а.с. 213-218/.

Представником відповідача надано клопотання про розгляд справи за його відсутності /т. 1, а.с. 222/.

Третя особа про розгляд справи повідомлена у визначеному законом порядку, явку уповноваженого представника у судове засідання не забезпечила, причин неявки не повідомила, заяв чи клопотань до суду не надала.

Згідно з пунктом 1 частини третьої статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Відповідно до частини дев'ятої статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з'явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Зважаючи на неявку в судове засідання всіх учасників справи, беручи до уваги відсутність потреби заслухати у судовому засіданні свідка чи експерта, суд завершив розгляд справи у порядку письмового провадження.

За приписами частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

ОСОБА_1 05.05.18 через Державну установу "Урядовий контактний центр" Національної системи опрацювання звернень виконавчої влади направив своє звернення до Національного банку України № ГР-8088870, яке адресував особисто Голові Правління Національного банку України Смалій Я.В. /т. 1, а.с. 108-111/.

У даному зверненні позивач просив надати детальне роз'яснення та провести перевірку щодо підстав надання НБУ ПАТ "ОТП Банк" письмового дозволу на здійснення окремих операцій від 08.11.06 №191-1. При цьому позивач стверджував, що вказаний дозвіл є незаконним та таким, що суперечить вимогам Декрету Кабінету Міністрів України від 19.02.93 №15-93 "Про систему валютного регулювання і валютного контролю", сталій практиці Європейського Суду з прав людини та чинному законодавству України. У зв'язку з викладеним, ОСОБА_1 просив вжити відповідних заходів реагування, направлених на скасування, відміну, визнання недійсним та незаконним надання письмового дозволу ПАТ "ОТП Банк" на здійснення окремих операцій від 08.11.06 №191-1.

Відповідне звернення надійшло до НБУ 05.05.18 /т. 1, а.с. 145-147/.

Листом НБУ за підписом заступника Голови Рожкової К.В. від 16.05.18 вих. №27-0006/27228 позивача повідомлено про те, що відповідно до статті 19 Конституції України, статей 2, 55 Закону України "Про Національний банк України" та Закону України "Про банки і банківську діяльність" банки є незалежними в своїй діяльності та не мають організаційного і структурного підпорядкування НБУ. Відносини позивача та банку щодо укладеного кредитного договору урегульовані нормами цивільного законодавства. Упродовж 2001-2011 років можливість надання кредитів в іноземній валюті на території України була урегульована статтями 47 та 49 Закону України "Про банки та банківську діяльність" та главою 2 Положення про порядок видачі банкам банківських ліцензій, письмових дозволів та ліцензій на виконання окремих операцій, затвердженого постановою правління Національного банку України від 17.07.01 №275, відповідно до яких банки здійснювали кредитні операції в іноземній валюті на підставі банківської ліцензії та письмового дозволу на здійснення окремих операцій, який виконував функцію генеральної ліцензії на здійснення валютних операцій згідно із Декретом Кабінету Міністрів України від 19.02.93 №15-93 "Про систему валютного регулювання і валютного контролю". Операції з надання АТ "ОТП Банк" кредитів в іноземній валюті здійснювалися у зазначений позивачем період на підставі банківської ліцензії НБУ від 08.11.06 №191 та письмового дозволу на здійснення окремих операцій від 08.11.06 №191-1, які надавали банку право на здійснення операцій з валютними цінностями та не потребували отримання індивідуальних ліцензій. Окрім того, у відповіді акцентовано увагу позивача на узагальненні Верховним Судом України практики розгляду цивільних справ, пов'язаних з укладенням кредитного договору та виконанням договірних зобов'язань в іноземній валюті, а також прес-релізах НБУ з цього питання /т. 1, а.с. 117-118/.

Стверджуючи про те, що відповідач не розглянув звернення від 05.05.18 №ГР-8088870 по суті, позивач звернувся до суду з даним позовом.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Статтею 40 Основного Закону України усім надано право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Питання практичної реалізації права на звернення урегульовано Законом України "Про звернення громадян".

За змістом статті 3 названого Закону під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.

Заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності.

Питання розгляду заяв (клопотань) урегульовано статтею 15 цього Закону, відповідно до якої органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов'язані об'єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань) /частина перша/.

Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов'язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов'язки /частина третя/.

Порядок організації розгляду звернень громадян та надання відповідей на них, вимоги щодо організації і проведення особистого прийому громадян, порядок інформування громадян про роботу з їх зверненнями в Національному банку України визначає Інструкція про організацію розгляду звернень та особистого прийому громадян у Національному банку України, затверджена Постановою Правління Національного банку України 01.03.18 №18.

Пунктами 22 та 23 вказаної Інструкції встановлено, що рішення, прийняте під час розгляду звернення громадянина, повинне бути мотивованим, відповідати вимогам законодавства України та відмова в задоволенні вимог, викладених у зверненні, доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на законодавство України і викладенням мотивів відмови.

Відповідно до пункту 27 цієї Інструкції відповідь за результатами розгляду звернення громадянина надається за підписом керівництва Національного банку або службової особи Національного банку.

ОЦІНКА ОБСТАВИН СПРАВИ

У межах даного судового провадження позивач оспорює бездіяльність НБУ, стверджуючи про неналежний розгляд суб'єктом владних повноважень звернення ОСОБА_1, поданого у відповідності до Закону України "Про звернення громадян", щодо підстав надання НБУ ПАТ "ОТП Банк" письмового дозволу на здійснення окремих операцій від 08.11.06 №191-1 та незаконності, на переконання ініціатора звернення, такого дозволу.

При цьому, як встановлено судом зі змісту численних звернень позивача до органів державної влади, між ОСОБА_1 та АТ "ОТП Банк" у 2007 році укладено кредитний договір, за умовами якого позивачу наданий кредит у розмірі 36861,35 дол. США, а звернення позивача фактично стосуються оспорювання права банку на видачу такого кредиту в іноземній валюті без одержання генеральної ліцензії на здійснення валютних операцій згідно із Декретом Кабінету Міністрів України від 19.02.93 №15-93 "Про систему валютного регулювання і валютного контролю".

Протиправна бездіяльність суб'єкта владних повноважень - це зовнішня форма поведінки (діяння) цього органу, яка полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов'язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб'єкта владних повноважень, були об'єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.

Разом з цим, лист НБУ від 16.05.18 вих. №27-0006/27228, за підписом заступника Голови Рожкової К.В., яка діяла у відповідності до вимог пункту 27 Інструкції про організацію розгляду звернень та особистого прийому громадян у Національному банку України, наказу НБУ від 24.01.18 №59-но "Про розподіл функціональних обов'язків між Головою Національного банку України, його першим заступником та заступниками Голови Національного банку України" та довіреності НБУ від 31.10.16 №18-0009/89570 /т. 1, а.с. 72-103/, містить повну та вичерпну відповідь на ініційовані позивачем питання. Зокрема, відповідачем надано роз'яснення щодо можливості здійснення АТ "ОТП Банк" операцій з валютними цінностями на підставі письмового дозволу на здійснення окремих операцій у період з 20.07.07 по 01.09.07, а також роз'яснено про відсутність підстав для застосування НБУ заходів реагування /т. 1, а.с. 117-118/.

З урахуванням наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що відповідачем об'єктивно та всебічно розглянуто звернення позивача від 05.05.18 №ГР-8088870, своєчасно надано відповідь відносно всіх порушених у такому зверненні питань.

Щодо тверджень позивача про необхідність скасування НБУ письмового дозволу на здійснення окремих операцій від 08.11.06 №191-1, наданого АТ "ОТП Банк", колегія суддів враховує, що на підставі Закону України від 15.02.11 №3024-VI "Про внесення змін до деяких законів України щодо регулювання діяльності банків", що набув чинності 17.06.11, відповідачем видано АТ "ОТП Банк" банківську ліцензію від 05.10.11 №191 та генеральну ліцензію від 19.03.18 №191-2, у зв'язку з чим згаданий вище письмовий дозвіл втратив чинність.

Згідно з частиною першою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

За змістом частини першої статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Таким чином, адміністративний суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб виключно у разі порушення таких прав суб'єктом владних повноважень та якщо такі порушення пов'язані зі здійсненням відповідачем владних управлінських функцій у сфері публічно-правових відносин.

Однак, повідомлені позивачем обставини та наведені в обґрунтування позовних вимог доводи фактично свідчать про незгоду позивача з діями АТ "ОТП Банк" щодо проведення кредитних операцій в іноземній валюті без одержання генеральної ліцензії на здійснення валютних операцій, що знаходиться поза межами предмета доказування у даній справі.

Так, як зазначено судом вище, предметом даного спору є бездіяльність НБУ щодо розгляду звернення позивача від 05.05.18 №ГР-8088870.

Водночас незгода позивача з діяльністю банку щодо оформлення кредиту в іноземній валюті є підставою для звернення до місцевого загального суду у порядку, визначеному Цивільним процесуальним кодексом України, з цивільним позовом про визнання кредитного договору недійсним.

При цьому у даному провадженні позивач не просить суд скасувати такий дозвіл, а підстави для зобов'язання відповідача вчинити дії з його скасування відсутні, оскільки відповідний дозвіл втратив чинність з 2011 року. До того ж, відповідний дозвіл породжує конкретні права та обов'язки безпосередньо у АТ "ОТП Банк".

Щодо посилання позивача на рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Щокін проти України", колегія суддів зазначає, що висновки Суду у зазначеній справі ґрунтувалися на наявності двох норм національного законодавства, які по різному урегульовували ставки податку, що належав до сплати заявником, а порушення прав останнього Судом констатоване саме у зв'язку з понесенням надмірного тягаря зі сплати податку. А відтак, обставини для застосування висновків Суду до спірних відносин відсутні.

Так само, з підстав відсутності обставин для застосування, колегія суддів відхиляє як необґрунтовані посилання позивача на рішення Європейського Суду з прав людини у справах "Ромашов проти України»", "Геннадій Науменко проти України", "Кабулов проти України", "Христов проти України", "Наталія Михайленко проти України" та інші.

Разом з цим, безпідставними, на переконання колегії суддів, є доводи відповідача про об'єднання позивачем у даному позові не поєднаних між собою вимог, оскільки такі вимоги є похідними від позовної вимоги про визнання протиправною бездіяльності НБУ щодо неналежного розгляду звернення ОСОБА_1 від 05.05.18, реєстраційний номер ГР-8088870.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач у ході судового розгляду справи довів, що ним всебічно, у межах визначених законом повноважень, розглянуто звернення позивача від 05.05.18 №ГР-8088870 та надано вичерпну відповідь.

З урахуванням наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що у спірних відносинах відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, а позовні вимоги ОСОБА_1 є необґрунтованими та безпідставними.

Відтак, у задоволенні позовних вимог належить відмовити повністю.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

З огляду на ухвалення судом рішення про відмову у задоволенні позову, за відсутності доказів понесення судових витрат відповідачем та третьою особою, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 2, 3, 6-10, 72-77, 90, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, Полтавський окружний адміністративний суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Національного банку України, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Акціонерне товариство "ОТП Банк" про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду подається до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя О.О. Кукоба

суддя Т.С. Канигіна

суддя І.С. Шевяков