Справа № 240/4752/18
Суддя: Черноліхов Сергій Вікторович
Дата ухвалення: 2018-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2018 року м. Житомир справа № 240/4752/18

категорія 10.2.4

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Черноліхова С.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про зобов'язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просить зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області нарахувати та проводити з 01.01.2018 виплату їй пенсійного забезпечення в повному обсязі, з урахуванням основного розміру пенсії 86% встановлених раніше при звільненні в запас в 2011 році, без обмежень максимальним розміром.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що розмір пенсії, після проведення відповідачем перерахунку з 01.01.2018 був зменшений до 70% від відповідних сум грошового забезпечення, хоча на момент призначення пенсійного забезпечення її розмір становив 86%. Не погоджуючись із вказаним перерахунком, що призвів до зменшення основного її розміру у відсотковому співвідношенні від відповідних сум грошового забезпечення, звернулася до відповідача із проханням переглянути своє рішення та провести такий перерахунок та виплату пенсії у розмірі 86% від вказаних сум грошового забезпечення починаючи з 01.01.2018, проте отримала відмову, яка мотивована тим, що перерахунок пенсії здійснено за чинною на момент здійснення перерахунку ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Вважаючи дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області протиправними позивач звернулася до суду із даним позовом.

Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду від 08.10.2018 відкрито провадження у справі, призначено її розгляд за правилами спрощеного письмового провадження без виклику сторін (у письмовому провадженні) та встановлено відповідачу 15-ти денний термін, з дня вручення вказаної ухвали для подання відзиву на позов.

Представником відповідача, в межах встановленого судом строку, подано відзив № 13062/08 від 24.10.2018 на позовну заяву (а.с.23-24). Зі змісту якого слідує, що перерахунок пенсії позивачу проведено за діючою на час перерахунку пенсії ст. 13 Закону України №2262-ХІІ від 09.04.1992 "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (чинної на момент здійснення перерахунку пенсії), яка передбачає, що максимальний розмір пенсії не повинен перевищувати 70 % відповідних сум грошового забезпечення у зв'язку з чим основний розмір пенсії позивача з 01.01.2018 обчислений у вказаному співвідсотковому розмірі від відповідних сум грошового забезпечення. Крім того вказано, що при здійсненні перерахунку пенсії враховано посадовий оклад, оклад за військовим (спеціальним) званням та відсоткова надбавка за вислугу років позивача. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

З'ясовуючи при вирішенні даної справи характер спірних правовідносин (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб, суд враховує наступне.

Встановлено, що позивач відповідно до Закону України №2262-ХІІ від 09.04.1992 "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі - Закон №2262-XII) з 01.01.2011 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Житомирській області та отримує пенсію за вислугу років. Пенсія обчислена під час призначення в розмірі 86% від грошового забезпечення, як особі, що мала на момент звільнення календарної вислуги років у Збройних Силах України 20 років 03 місяці та пільгової - 32 роки 03 місяці.

На виконання вимог постанови Кабінету Міністрів «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» №103 від 21.02.2018 з 01.01.2018 відповідачем було здійснено перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 виходячи з розміру 70% відповідних сум грошового забезпечення, що передбачено ст.13 Закону №2262-ХІІ.

Матеріалами справи підтверджено, що грошове забезпечення для перерахунку пенсії позивача становило 8584,00 грн, в тому числі посадовий оклад - 4510,00 грн, оклад за військове звання - 1410,00 грн та надбавка за вислугу років 45% - 2664,00 грн. Отже загальний розмір перерахованої пенсії, відповідно до постанови №103 становить 7996,60 грн, в тому числі основний розмір пенсії - 6008,80 (8584,00 грн x 70%), збільшення основного розміру пенсіїї на 25% - 1502,20 грн, підвищення інваліду війни 3 групи - 435,60 грн та пільгова грошова допомога інваліду війни 3 групи - 50,00 грн.

Вважаючи, що відповідачем було безпідставно зменшено розмір перерахованої пенсії виходячи з 70% замість 86%, що суперечить нормам чинного законодавства на момент призначення пенсії позивачу, остання звернулася до Пенсійного фонду із заявою про встановлення процентного розміру пенсії та проханням переглянути своє рішення та провести перерахунок та виплату пенсії у розмірі 86% від вказаних сум грошового забезпечення починаючи з 01.01.2018 (а.с.14-15).

За результатом розгляду, вказаної вище заяви відповідачем листом №Б-3909 від 13.09.2018 відмовлено у здійсненні перерахунку пенсії у розмірі 86% від сум відповідного грошового забезпечення та наголошено, що перерахунок пенсії проведений за чинною на час здійснення перерахунку пенсії редакцією Закону №2262-XII, тобто в розмірі 70% грошового забезпечення (а.с.16).

Надаючи правову оцінку наведеним обставинам, суд зазначає наступне.

В силу приписів ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Вказане право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення, створенням мережі державних, комунальних приватних закладів для догляду непрацездатними (ст.46 Конституції України).

Частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (длі - КАС України), визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Приписами ст. 63 Закону №2262-ХІІ передбачено, що усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв'язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

Так, пунктом 1 Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 №45 пенсії, призначені відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», у зв'язку із підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію згідно з Законом, перераховуються на умовах та в розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» від 21.02.2018 за №103 зобов'язано перерахувати пенсії, призначені згідно з Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон) до 01.03.2018 (крім пенсій, призначених згідно з Законом особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) та поліцейським), з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою, яку особа займала на дату звільнення із служби (на дату відрядження для роботи до органів державної влади, органів місцевого самоврядування або до сформованих ними органів, на підприємства, в установи, організації, вищі навчальні заклади), що визначені станом на 01.03.2018 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб».

Отже, матеріалами справи підтверджено, зокрема листом №Б-3909 від 13.09.2018, що Головним управлінням Пенсійного фонду України було здійснено ОСОБА_1 перерахунок пенсії відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №103, у розмірі 70% від грошового забезпечення (а.с.16).

Натомість суд звертає увагу, що згідно ч.2 ст.13 Закону №2262-XII (в редакції, що діяла на час призначення пенсії ОСОБА_1В.) визначено, що максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 90 процентів відповідних сум грошового забезпечення.

Однак, у вищевказану статтю, відповідно до Закону України №3668 VІІ від 08.07.2011 «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» (надалі - Закон №3668 VІІ), були внесені зміни якими обмежено максимальний розмір пенсії на рівні 80% від відповідних сум грошового забезпечення. Згодом Законом України №1166-VІІ від 27.03.2014 "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні" (далі по тексту - Закон №1166-VІІ) внесені зміни до другої статті 13 Закону №2262-XII та обмежено максимальний розмір пенсії від сум грошового забезпечення до 70%.

Відтак, судом з'ясовано, що з 01.01.2011 пенсія позивачу встановлена та виплачувалась у розмірі 86% грошового забезпечення.

Слід також наголосити, що ст.22 Основного Закону України визначено, що права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов'язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме - у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 6 липня 1999 року №8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов'язана з ризиком для життя і здоров'я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення.

Окремо суд акцентує увагу відповідача на тому, що положення статті 13 Закону України №2262-ХІІ, якими встановлено розмір пенсії виходячи з 70% від грошового забезпечення, можуть застосовуватись лише до правовідносин, які виникли після набрання ними чинності, та стосуються питань саме призначення пенсії, а не її перерахунку. Адже до ОСОБА_1 застосовуються спеціальні норми, що регулюють умови та підстави встановлені саме щодо перерахунку пенсії.

Однак, всупереч наведеному, при здійснені перерахунку пенсії позивача, відповідач безпідставно керувався положеннями Постанови Кабінету Міністрів України №103, та застосував норми, які регулюють питання призначення пенсії, а не її перерахунку.

Більш того, суд наголошує, що внесені зміни жодним чином не стосуються перерахунку вже призначеної пенсії, оскільки процедура призначення та перерахунку пенсії різні за змістом і механізмом їх проведення.

Аналогічні позиції викладені у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного судочинства від 03.04.2018 (справа №175/1665/17(2-а-175/41/17), від 24 квітня 2018 року (справа №686/12623/17) та від 19.06.2018 у справі №583/2264/17.

Аналізуючи встановлені у справі обставини та враховуючи положення процитованих норм у їх сукупності, суд дійшов висновку, що при розрахунку розміру підвищення до пенсії на підставі постанови КМУ № 103 максимальний її розмір має обраховуватися із вказаного у довідці грошового утримання станом на 01 січня 2018 року, але виходячи із розміру пенсії у відсотках, право на які особа набула на момент виходу на пенсію і розмір яких не може бути зменшено наступними змінами в законодавстві.

Згідно з нормами частин першої, другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на вищевикладене, зважаючи на те, що позивачем доведено правомірність пред'явленого позову, а відповідачем не спростовані доводи позовної заяви, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Судові витрати відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 77, 90, 139, 241-246, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, 10009, РНОКПП НОМЕР_1) до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул.Ольжича, м.Житомир, 10003, ) про зобов'язання вчинити певні дії задовольнити.

Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул.Ольжича, м.Житомир, 10003, ) нарахувати та проводити виплату пенсії ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, 10009, РНОКПП НОМЕР_1) з 01 січня 2018 року у повному обсязі, без обмежень максимальним розміром, з урахуванням основного розміру пенсії 86% від відповідних сум грошового забезпечення та проведених виплат.

Рішення суду набирає законної сили в порядку визначеному ст.255 КАС України та може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції за правилами, встановленими ст.ст. 295-297 КАС України, протягом тридцяти днів з дня його складення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.В. Черноліхов