Справа № 530/853/18
Суддя: Бершов Г.Є.
Дата ухвалення: 2018-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2018 р. Справа № 530/853/18
Харківський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Бершова Г.Є.

суддів: Катунова В.В. , Ральченка І.М.

за участю секретаря судового засідання Ващук Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції на рішення Зіньківського районного суду Полтавської області від 08.10.2018 (суддя Дем'янченко С.М., м. Зіньків) по справі № 530/853/18

за позовом ОСОБА_1

до Інспектора роти № 2 Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції рядового поліції Оніпка Сергія Миколайовича

про оскарження постанови серії НК № 984151 від 12 червня 2018 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до суду із позовом до інспектора роти №2 Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції рядового поліції Оніпка Сергія Миколайовича, в якому просить суд визнати дії відповідача щодо складання постанови серії НК №984151 від 12.06.2018 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі, у вигляді штрафу в сумі 425,00 грн. за порушення ч.2 ст.122 КУпАП, незаконними; визнати постанову серії НК №984151 від 12.06.2018 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі, у вигляді штрафу в сумі 425,00 грн. за порушення ч.2 ст.122 КУпАП протиправною та скасувати її; стягнути з Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції на його користь понесені судові витрати відповідно до розрахунку.

Рішенням Зіньківського районного суду Полтавської області від 08.10.2018 року позовні вимоги було задоволено.

Визнано дії інспектора роти №2 УПП в Полтавській області ДПП рядового поліції Оніпко Сергія Миколайовича щодо складання постанови серії НК № 984151 від 12.06.2018 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксованого не в автоматичному режимі у вигляді штрафу у сумі 425 грн 00 коп за порушення ОСОБА_1 вимог ч.2 ст.122 КУпАП незаконними.

Визнано постанову серії НК № 984151 від 12.06.2018 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі у вигляді штрафу у сумі 425 грн за порушення ч.2 ст.122 КУпАП протиправною та скасовано її.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції (36008, м. Полтава, вулиця Європейська 164) на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, жителю АДРЕСА_1 - 4000 (чотири тисячі) грн. сплачених судових витрат, за надання професійної правничої допомоги та проведення експертизи.

Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції не погодилось із таким рішенням суду першої інстанції та подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на прийняття рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити.

У судове засідання учасники справи не з'явилися, своїх представників не направили, про дату, час і місце судового засідання повідомлені своєчасно та належним чином.

Відповідно до ч. 4 ст. 229, ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України, у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою технічного запису не здійснювалося.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції - скасуванню з прийняттям нової постанови про часткове задоволення позову, виходячи з такого.

Так, судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, що 12 червня 2018 року постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху серія НК № 984151, що винесена інспектором роти №2 УПП в Полтавській області ДПП рядовим поліції Оніпко С. М., водія ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП за вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП , оскільки 12.06.2018 року ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом Peugeot Expert д.н.з. НОМЕР_1 у м. Полтава по вулиці К.Шосе, 83, проїхав перехрестя на заборонений сигнал світлофора, чим порушив вимоги п.8.7.3 ПДР України.

Відповідно до вказаної постанови на позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн.

Позивач не погодився із такими діями та постановою відповідача та звернувся з позовом до суду.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що відповідачем у справі-суб'єктом владних повноважень інспектором роти №2 УПП в Полтавській області ДПП рядовим поліції Оніпком С.М. не надано доказів щодо правомірності свого рішення щодо позивача у справі ОСОБА_1

Колегія суддів не погоджується із рішенням суду першої інстанції та зазначає, що воно відлягає скасуванню з таких підстав.

Так, відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з п.п. є) п. 8.7.3. Правил дорожнього руху сигнали світлофора мають такі значення, зокрема, поєднання червоного і жовтого сигналів забороняє рух і інформує про наступне вмикання зеленого сигналу.

Частиною 2 статті 122 КУпАП передбачено, що порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

В п.1 ст.247 КУпАП зазначено, що обов'язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Згідно зі ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Стаття 252 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

В ст. 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно зі ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Колегія суддів зазначає, що відповідачем не надано достатніх доказів на підтвердження порушення позивачем правил дорожнього руху. Окрім того, відповідно до висновку №20 судової автотехнічної експертизи від 18.09.2018 року, не є можливим вирішити, чи маються в діях ОСОБА_1 невідповідності вимогам п.п. 8.7.3 «а», «ґ», «е», 8.10, 8.11 Правил дорожнього руху України.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувана постанова серії НК №984151 від 12.06.2018 року підлягає скасуванню.

Разом із тим, відповідно до вимог ч.3 статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб'єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Таким чином, оскільки колегія суддів прийшла до висновку, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню, то відповідно до вимог п.3 ч.3 статті 286 КАС України справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю.

Щодо позовних вимог про визнання дій відповідача щодо складання постанови серії НК №984151 від 12.06.2018 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі, у вигляді штрафу в сумі 425,00 грн. за порушення ч.2 ст.122 КУпАП, незаконними колегія суддів зазначає таке.

Так, згідно з п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Статтею 222 КУпАП передбачено, що органи Національної поліції розглядають справи, зокрема, про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту (ч.ч.1-3, 5, 6 ст. 121, ст.ст. 121-1, 121-2, ч. 1-3 ст. 122, ч. 1 ст. 123, ст.ст. 124-1-126) тощо. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до ч. 4 ст. 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

На підставі викладеного, колегія суддів зазначає, що дії зі складання постанови у справі про адміністративне правопорушення є, по суті, виконанням службовими особами своїх повноважень, наданих законодавством. Отже, вказані дії суб'єкта владних повноважень не порушують прав позивача.

Оскільки права позивача порушені, то вони підлягають відновленню у спосіб, яким є скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що позов в частині визнання неправомірними дій відповідача щодо складання оскаржуваної постанови задоволенню не підлягає.

Щодо витрат на експертизу та надання професійної правничої допомоги у загальному розмірі 4000,00 грн. колегія суддів зазначає таке.

Частиною 1 статті 139 КАС України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, оскільки відповідач є посадовою особою Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції колегія суддів зазначає, що судові витрати мають стягуватися з Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції.

Так, відповідно до ч.1 статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Згідно з п.п. 1, 3 ч.3 статті 132 КАС України до витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать: витрати на професійну правничу допомогу; витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем понесені витрати на проведення експертизи у розмірі 1000,00 грн., що підтверджується квитанцією №087753 від 28.08.2018 року та висновком №20 судової автотехнічної експертизи від 18.09.2018 року, а також витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000,00 грн., на підтвердження яких надано квитанцію №33 від 19.09.2018 року та розрахунок надання правничої правової допомоги від 19.09.2018 року.

Щодо витрат на проведення експертизи, колегія суддів зазначає, що вони підтверджені належними та допустимими доказами, а тому підлягають стягненню на користь позивача.

Щодо витрат на правничу правову допомогу колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до ч.2-5 ст. 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб'єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Вирішуючи питання про визначення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, суд враховує складність справи та надані адвокатом послуги.

Колегія суддів зазначає, що в розрахунку від 19.09.2018 року не наведено розрахунок погодинної вартості послуг та не зазначено час, обсяг та тривалість їх надання.

Наданий позивачем до матеріалів справи платіжний документ у вигляді квитанції від 19.09.2018 про сплату 3000,00 грн. також не надає можливості суду з'ясувати, чи пов'язані зазначені витрати з наданням правової допомоги в рамках даної справи.

Окрім того, колегія суддів зазначає, що одним із видів надання правової допомоги, вказаної у розрахунку, є участь у судових засіданнях Зіньківського районного суду Полтавської області. Проте, з матеріалів справи вбачається, що позивач, а також його представник у судових засіданнях участі не приймали, що підтверджується протоколами судових засідань від 21.09.2018 року та 08.10.2018 року.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23 лютого 2006 року № 3477- IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У справі "East/West Alliance Limited" проти України" Європейський суд із прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10 % від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див., наприклад, рішення у справі "Ботацці проти Італії" (Bottazzi v. Italy) [ВП], заява № 34884/97, п. 30, ECHR 1999-V).

Враховуючи те, що наданими до суду документами обґрунтованість та фактичний обсяг витрат на правничу допомогу у конкретній адміністративній справі не підтверджено належними та допустимими доказами, колегія суддів приходить до висновку, що витрати за надання професійної правничої допомоги стягненню на користь позивача не підлягають.

Відповідно до ч.6 статті 139 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Оскільки судом першої інстанції під час прийняття рішення було порушено норми процесуального права, а саме: не дотримано вимог п.3 ч.3 статті 286 КАС України (скасовано рішення суб'єкта владних повноважень, однак не закрито справу про адміністративне правопорушення), колегія суддів приходить до висновку про скасування рішення суду першої інстанції з прийняттям нової постанови про часткове задоволення позову.

Керуючись ст. 245, 246, 250, 315, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції задовольнити частково.

Рішення Зіньківського районного суду Полтавської області від 08.10.2018 по справі № 530/853/18 скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити частково.

Скасувати постанову серії НК № 984151 від 12.06.2018 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі, у вигляді штрафу у сумі 425 грн. за порушення ч.2 ст.122 КУпАП, складену у відношенні ОСОБА_1. Справу про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 закрити.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції (36008, м. Полтава, вулиця Європейська 164) на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_2) 1000.00 (одну тисячу) грн. сплачених судових витрат за проведення автотехнічної експертизи.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Г.Є. Бершов
Судді В.В. Катунов І.М. Ральченко