Справа № 524/2268/18
Суддя: Яковенко М.М.
Дата ухвалення: 2018-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2018 р. м. ХарківСправа № 524/2268/18
Харківський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Яковенка М.М.

суддів: Лях О.П., Старосуда М.І.

секретарі судового засідання: Жданюк Г.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 21 травня 2018року (суддя І інстанції Предоляк О.С.) по справі № 524/2268/18 за позовом ОСОБА_1 до Заступника начальника Кременчуцької ОДПІ Головного управління ДФС у Полтавській області ОСОБА_2 про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

05 квітня 2018 року, ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до заступника начальника Кременчуцької ОДПІ Головного управління ДФС у Полтавській області ОСОБА_2 про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення від 16.03.2016 року серії АА № 172520.

Ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 25 травня 2018 року позовну заяву повернуто ОСОБА_1, з підстав передбачених ч.2 ст.123 КАС України.

Повертаючи позовну заяву суд першої інстанції виходив з того, що при зверненні до суду позивачем було пропущено строк подачі позову та вказані заявником підстави для поновлення строку звернення до суду не визнані поважними.

Позивач не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, посилаючись на незаконність та необґрунтованість судового рішення, прийняття з порушенням норм матеріального та процесуального права, просив ухвалу скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову у повному обсязі. Апелянт наголошує на тому, що ним пропущено строк з поважних причин на підставі цього вважає, що строк потрібно поновити.

З урахуванням приписів ч.4 ст.229, ч.2 ст.313 КАС України, розгляд справи здійснювався за відсутності сторін, які були повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в звязку з чим, колегія суддів вважає за можливе фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювати. Від позивача надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, на апеляційній скарзі наполягає.

Колегія суддів здійснюючи апеляційний перегляд з урахуванням приписів ч.3 ст.3, 268, 271, 272, 286 КАС України, заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення з наступних підстав.

Як встановлено судом апеляційної інстанції, що ухвалою від 10 квітня 2018 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху, оскільки підстави, вказані нею у заяві про поновлення строку оскарження, визнані судом неповажними. Позивачу надано строк протягом 10 днів з дня отримання копії ухвали для зазначення інших підстав для поновлення строку звернення до адміністративного суду та надання відповідно докази.

17.05.2018 року ОСОБА_1 подала доповнення до заяви про поновлення строку оскарження. Зазначила, що підставою для поновлення строку звернення до суду є та обставина, що вона скористалася можливістю досудового порядку вирішення спору, а після отримання 04.05.2016 року листа ГУ ДФС у Полтавській області від 11.04.2016 року «Про залишення заяви без розгляду», 11.05.2016 року звернулася з повторною скаргою до ДФС України, але рішення про розгляд повторної скарги не отримала.

Як зазначає позивач з оскаржуваною постановою відповідача від 16 березня 2016 року вона ознайомилася 23 березня 2016 року. 31 березня 2016 року позивач скористалась правом оскаржити постанову про накладення на неї адміністративного стягнення до вищестоящого органу - ГУ ДФС у Полтавській області.

Позивач вказує, що скаргу залишено без розгляду згідно листа від 11 квітня 2016 року, який вона отримала 04 травня 2016 року. 11.05.2016 року позивач направила скаргу до ДФС України. За її доводами відповіді не отримала.

Повертаючи скаргу суд першої інстанції виходив з того, що вказані ОСОБА_1 підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду не можуть бути визнані поважними.

Здійснюючи апеляційний перегляд та надаючи оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо необхідності повернення позовної заяви.

За змістом ст. 169 КАС України залишення позовної заяви без руху - це тимчасовий захід, який застосовується судом з метою усунення позивачем недоліків позовної заяви та дотримання порядку її подання. У разі якщо при прийнятті позовної заяви будуть виявленні обставини, які свідчать по недодержання позивачем вимог, передбачених законом для звернення до суду, і які перешкоджають відкриттю провадження у справі, суддя залишає позовну заяву без руху.

Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними.

Практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (Справа «Стаббігс та інші проти Великобританії», справа «Девеер проти Бельгії»).

У рішенні «Міраґаль Есколано та інші проти Іспанії» від 25.01.2000 року Європейський суд зазначив про те, що строки позовної давності, яких заявники мають дотримуватися при поданні скарг, спрямовані на те, щоб забезпечити належне здійснення правосуддя і дотримання принципів правової певності. Сторонам у провадженні слід очікувати, що ці норми будуть застосовними.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає про те, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов'язковими для дотримання. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (рішення Європейського суду у справі «Перез де Рада Каванілес проти Іспанії» від 28.10.1998 року, заява № 28090/95, пункт 45). Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Відповідно до ч.1 ст. 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому, протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Згідно ч.2 ст. 123 КАС України, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Отже, судом першої інстанції було додержано п.9 ч.4ст. 169 КАС України при поверненні скарги позивачу.

Колегія суддів також зазначає, що факт неотримання позивачем відповіді на свою скаргу від 11 травня 2016 року від ДФС України (якщо такий факт мав місце) не є свідченням наявності об'єктивно непереборних обставин, що обумовили факт звернення позивача до суду з цим позовом після спливу строку звернення до суду. При чому, у випадку не отримання відповіді (що не може позивач не підтвердити не спростувати належними доказами) по спливу строків, які встановленні для розгляду таких звернень платників податків контролюючим органом, починаючи з червня 2016 року позивач не спромоглась скористатися процесуальною можливістю звернутися з позовом до суду за оскарженням спірної постанови, строки оскарження для якої є скороченими. До того ж звернення з позовом до суду має більший пріоритет по відношенню до порядку адміністративного оскарження, яке припиняється у випадку судового оскарження.

Таким чином, під час апеляційного провадження, колегія суду не встановила таких порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення спірного питання.

Жодні доводи апелянта не спростовують правильності прийнятого судом першої інстанції рішення.

Таким чином, судова колегія вважає, що ухвала суду першої інстанції є обґрунтованою, прийнятою на підставі зясованих та встановлених обставинах справи, які підтверджуються доказами, та постанови ухвалу з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 23, 31, 33, 90, 268-272, 287, 292, 308, 310, 312, 313, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 21 травня 2018 року по справі № 524/2268/18 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя (підпис)ОСОБА_3
Судді(підпис) (підпис) ОСОБА_4 ОСОБА_5