Справа № 818/2392/18
Суддя: Н.В. Савицька
Дата ухвалення: 2018-11-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01 листопада 2018 р. Справа № 818/2392/18
Сумський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Савицької Н.В.,
за участю секретаря судового засідання - Веріч А.І.,
представника позивача - ОСОБА_1,
представників відповідача - ОСОБА_2, ОСОБА_3,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми в порядку загального позовного провадження адміністративну справу №818/2392/18 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання" до Харківського управління Офісу великих платників податків ДФС про визнання протиправними дій та скасування податкового повідомлення-рішення,-
В С Т А Н О В И В:
21.06.2018 товариство з обмеженою відповідальністю "Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання" (далі - позивач, TOB "СМНВО" ) звернулося до Сумського окружного адміністративного суду з позовом до Харківського управління Офісу великих платників податків ДФС (далі - відповідач) і, з урахуванням уточнених позовних вимог, просить:
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Харківського управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби від 29.12.2017 № НОМЕР_1;
- визнати протиправними дії Харківського управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби по погашенню податкового боргу товариства з обмеженою відповідальністю "Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання" з податку на додану вартість за червень 2016 у розмірі 22 236,55 грн шляхом ініціювання стгянення коштів інкасовими дорученнями.
Позивач не погоджується з висновками акту перевірки та вважає податкове повідомлення-рішення протиправним, з наступних підстав.
Позивач зазначає, що у період з 04.07.2017 по 23.11.2017 TOB "СМНВО" здійснене погашення податкового боргу ТОВ "СМНВО" з податку на додану вартість та податку на прибуток. При цьому кошти товариства спрямовувалися Харківським управлінням ОВПП ДФС в першу чергу в погашення заборгованості з податку на додану вартість без дотримання порядку погашення, визначеного п. 87.9 ст. 87 Податкового кодексу України.
Відтак, позивач вважає, що відповідачем порушено імперативний порядок зарахування коштів, визначений п.87.9 ст. 87 Податкового кодексу України, оскільки не враховано черговість виникнення боргу з податку на додану вартість та податку на прибуток.
Крім того, позивач вважає, що обов'язковою умовою для розрахунку штрафу є сплата податкового боргу за відповідний період, а в даному випадку погашення боргу здійснювалось контролюючим органом, а тому платник податків не несе відповідальності за вчинення таких дій посадовими особами податкового органу з огляду на відсутність складу податкового правопорушення.
Ухвалою суду від 25.06.2018 було відкрито провадження у даній справі та ухвалено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження.
Відповідач надав суду відзив на адміністративний позов у якому проти позову заперечував з огляду на наступне.
У порушення п.57.1 ст.57 Податкового Кодексу України ТОВ "СМНВО" протягом граничних строків несвоєчасно сплатило суму самостійно визначено та узгодженого податкового зобовязання з податку на додану вартість на загальну суму 12 083 655,55 грн.
Вищезазначені нарахування за податковими деклараціями з податку на додану вартість, податковими повідомленнями - рішеннями та відповідні сплати були відображені в інтегрованій картці платника ТОВ "СМНВО". Відповідальність за несвоєчасну сплату узгоджених сум податкового зобов'язання передбачені п. 126.1 ст. 126 Податкового кодексу України.
Представником позивача було подано відповідь на відзив, у якій представник зазначає, що відповідачем було прийняте рішення №5 від 05.04.2017 про стягнення коштів платника податків з рахунків у банках в рахунок погашення податкового боргу. У період з 04 по 31 липня 2017 року шляхом подання інкасових доручень відповідачем списано з рахунків ТОВ "СМНВО" 30 640,70 грн. При цьому, за рахунок стягнутих коштів погашено податковий борг з податку на додану вартість за червень 2016 року у розмірі 22 236,55 грн, податковий борг з податку на прибуток за квітень 2015 року у розмірі 8 404,15 грн. Представник позивача стверджує, що зазначене свідчить про порушення відповідачем порядку зарахування коштів, визначеного п.87.9 ст. 87 Податкового кодексу України, оскільки не враховано черговість виникнення боргу з податку на додану вартість та податку на прибуток.
Також представник позивача звертає увагу суду на те, що в ході перевірки бралася до уваги лише інформація, що міститься в ІКП та не використовувалась інформація, що міститься у платіжних дорученнях та банківських виписках позивача, а тому не врахована дата та сума погашеного платником податкового боргу, що впливає на правомірність застосування штрафної (фінансової) санкції. Так, сплачені платником кошти, списання яких з рахунку підтверджується банківськими виписками, несвоєчасно та не у повному обсязі зараховувались до бюджету.
У свою чергу представник відповідача подав суду заперечення на відповідь на відзив позивача (а.с.147-157), у якому зазначив, що оскільки станом на 21.09.2017 сума ліміту в підсистемі "Реєстру операцій по рахункам ПДВ" рахувалась з відємним значення у розмірі (-) 3 847 853,19 грн перераховані грошові кошти у розмірі 7 000 000 грн (платіжне доручення № 926 від 22.09.2017) погасили виниклий мінус.
Станом на 24.10.2017 сума ліміту в підсистемі "Реєстру операцій по рахункам ПДВ" рахувалась з відємним значення у розмірі (-) 1 967 307,30 грн перераховані грошові кошти у розмірі 2 550 000,00 грн. (платіжне доручення № 1066 від 24.10.2017р) погасили виниклий мінус.
Станом на 21.11.2017 сума ліміту в підсистемі "Реєстру операцій по рахункам ПДВ" рахувалась з відємним значення у розмірі (-) 1 778 681,32 грн перераховані грошові кошти у розмірі 2 252 000,00 грн (платіжне доручення № 1235 від 22.09.2017) погасили виниклий мінус.
Платіжним дорученням №1237 від 21.11.2017 на суму 1 419 000,00 грн відображеним в ІКП 21.11.2017 було погашено: 21.11.2017 на суму 678 720,15 грн, хоча позивач зазначає у відповіді на відзив іншу суму 676 720,15 грн, та 21.11.2017 на суму 455 948,30, хоча позивач зазначає інше платіжне доручення №13480461 від 23.11.2017.
Крім того, позивач зазначає, що розподілення сум 21.11.2017 відбувалося за рахунок коштів перерахованих платіжним дорученням №1235 від 21.11.2017 на суму 2 252 000 грн, але вказана сума боргу була погашена іншими платіжними дорученнями, а саме: №1237 від 21.11.2017; №12575101 від 22.09.2017; №12772508 від 27.09.2017.
Платіжне доручення №13480461 від 23.11.2017 на суму 2 324 711 грн відображене в ІКП 23.11.2017 і ним погашено заборгованість 23.11.2017 на суму 2 043 466,70 грн та 23.11.2017 на суму 281 244,30грн.
Згідно платіжного доручення №13480461 від 23.11.2017 позивач взагалі не відобразив розподіл погашення боргу.
Після погашення відємного значення ліміту ТОВ "СМНВО" на залишок зазначеної суми здійснило реєстрацію податкових накладних виписаних на адресу покупців із затримкою реєстрації.
Крім того представник відповідача щодо черговості погашення податкового боргу зазначив, що так як податковий борг TOB "СМНВО" обліковувався в ІКП по податку на додану вартість та податку на прибуток, то стягнення боргу відбувалося окремо по податках. При формуванні інкасових доручень, сума податкового боргу як з податку на додану вартість так і з податку на прибуток ділилася на 11 рахунків.
У підготовчому судовому засіданні 20.09.2018 представник позивача подала заяву про зміну (доповнення) предмета позову (а.с. 112-130), у якій також просила визнати протиправними дії Харківського управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби по погашенню податкового боргу товариства з обмеженою відповідальністю "Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання" з податку на додану вартість за червень 2016 у розмірі 22 236,55 грн шляхом ініціювання стгянення коштів інкасовими дорученнями.
16.10.2018 представник відповідача подав до суду відзив на заяву про доповнення предмета позову (а.с.166-167), у якому просив відмовити у задоволенні позову ТОВ "СМНВО" у повному обсязі.
Ухвалою суду від 15.08.2018 продовжено строк розгляду справи у підготовчому засіданні на 30 днів.
Ухвалою суду від 11.10.2018 було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.
Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила позов задовольнити, представники відповідача у судовому засіданні проти позову заперечували та просили у задоволенні позовних вимог відмовити.
Суд, заслухавши представника позивача та представників відповідача, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що Харківським управління Офісу великих платників податків було проведено камеральну перевірку дотримання вимог п.57.1 ст.57 Податкового кодексу України ТОВ "Сумське машинобудівне науково - виробниче об'єднання" щодо своєчасності сплати узгодженої суми податкового зобов'язання з податку на додану вартість за період з 20.07.2016 по 20.12.2016, за результатами якої складено акт перевірки від 11.12.2017 №428/28-10-50-10-110/34013028 (далі акт перевірки а.с. 11 - 14). На підставі зазначеного акта перевірки контролюючим органом прийняте податкове повідомлення-рішення від 29.12.2017 № НОМЕР_1 про сплату штрафу у розмірі 20% у сумі 2 416 731,11грн (а.с. 9).
Підставами для прийняття вказаного податкового повідомлення-рішення є висновки, зроблені в акті перевірки про несвоєчасну сплату ТОВ "СМНВО" до бюджету узгоджених сум податкового зобов'язання з податку на додану вартість у загальному розмірі 12 083 655,55 грн, у т.ч. по періодах:
- червень 2016 року в сумі 2 143 976,25 грн.;
- липень 2016 року в сумі 2 335 746 грн.;
- серпень 2016 року ву сумі 2 458 578,00 грн.;
- вересень 2016 року в сумі 1 685 975,85 грн;
- жовтень 2016 року в сумі 2 449 415,00грн;
- листопад 2016 року в сумі 281 244,30грн.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд виходить з наступного.
З матеріалів справи вбачається, що податкові зобовязання позивача за податковими деклараціями з податку на додану вартість за період з червня 2016 року по листопад 2016 року фактично були погашені протягом липня-листопада 2017 року, тобто, із затримкою сплати від 328 до 419 календарних діб наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, що відображено у акті перевірки, розрахунку штрафних санкцій та інтегрованій картці платника податків ТОВ "СМНВО" за вищезазначені періоди (а.с. 11-14, 37-50).
Суд зазначає, що згідно з п.54.1 ст.54 Податкового кодексу України, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобовязання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.
Відповідно до п.57.1 ст.57 Податкового Кодексу України, платник податків зобовязаний самостійно сплатити суму податкового зобовязання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановленим цим Кодексом.
Згідно з п.31.1 ст. 31 Податкового Кодексу України, строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов'язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно.
Підпунктом 14.1.175. п. 14.1. ст.14 Податкового кодексу України визначено, що податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.
Відповідно до пп. 14.1.152 а. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України погашения податкового боргу - зменшення абсолютного значення суми такого боргу, підтверджене відповідним документом.
При цьому, джерелами самостійної сплати грошових зобов'язань або погашення податкового боргу платника податків за приписами п.87.1 ст. 87 Податкового кодексу України є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів(робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів. Сплату грошових зобов'язань або погашення податкового боргу платника податків з відповідного платежу може бути здійснено також:
а) за рахунок надміру сплачених сум такого платежу (без заяви платника);
б) за рахунок помилково та/або надміру сплачених сум з інших платежів (на підставі відповідної заяви платника) до відповідних бюджетів з урахуванням особливостей, визначених у пункті 43.4 1 статті 43 цього Кодексу;
в) за рахунок суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість (на підставі відповідної заяви платника) до Державного бюджету України.
Підпунктом 87.2. ст.87 Податкового кодексу України також визначено, що джерелами погашення податкового боргу платника податків є будь-яке майно такого платника податків з урахуванням обмежень, визначених цим Кодексом, а також іншими законодавчими актами.
Відповідно до п.87.9. ст..87 Податкового кодексу України, у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов'язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до статті 95 цього Кодексу або за рішенням суду у випадках, передбачених законом. Спрямування коштів платником податків на погашення грошового зобов'язання перед погашенням податкового боргу забороняється, крім випадків спрямування цих коштів на виплату заробітної плати та єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.
Згідно п. 95.1. ст.95 Податкового кодексу України, контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.
Абзацем 2 п.95.5 ст.95 Податкового кодексу України визначено, що у разі якщо податковий борг виник у результаті несплати грошового зобов'язання та/або пені, визначених платником податків у податковій декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу в установлені цим Кодексом строки, стягнення коштів за рахунок готівки, що належить такому платнику податків, та/або коштів з рахунків такого платника у банках здійснюється за рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу без звернення до суду, за умови якщо такий податковий борг перевищує 5 мільйонів гривень та не сплачується протягом 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку його сплати, та відсутні зобов'язання держави щодо повернення такому платнику податків помилково та/або надміру сплачених ним грошових зобов'язань. У таких випадках рішення про стягнення коштів з рахунків такого платника податків у банках є вимогою стягувача до боржника, що підлягає негайному та обов'язковому виконанню шляхом ініціювання переказу у платіжній системі за правилами відповідної платіжної системи.
Отже, виходячи із системного аналізу норм законодавства, суд доходить висновку, що погашення податкового боргу платника податків може відбуватися як внаслідок самостійної сплати платником суми боргу, так і внаслідок здійснення контролюючим органом за платника податків заходів щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності.
Відтак твердження позивача про те, що обов'язковою умовою для розрахунку штрафу є тільки самостійна сплата податкового боргу платником податків, суд вважає безпідставним.
Відповідальність за порушення правил сплати (перерахування) податків передбачена ст.126 Податкового кодексу України. Зокрема, відповідно до п. 126.1 ст.126 Податкового кодексу України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання та/або авансових внесків з податку на прибуток підприємств протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах:
при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу;
при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.
Отже, судом встановлено, що позивачем було порушено строки сплати самостійно узгодженого податкового зобовязання з податку на додану вартість, у звязку з чим, позивачем правомірно, відповідно до вимог ст.126 Податкового кодексу України було прийнято оскаржуване податкове повідомлення рішення.
При цьому твердження позивача про те, що в окремих випадках сплачені платником кошти несвоєчасно зараховувались до бюджету (як стверджує позивач із затримкою від 3 до 8 днів), що в свою чергу вплинуло на розмір застосованих штрафних санкцій, суд вважає безпідставним, оскільки спірні податкові зобовязання погашені із затримкою сплати від 300 до 354 календарних діб наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, відтак на розмір штрафних санкцій вказані обставини не впливають.
Щодо відображення в інтегрованій картці платника сум відповідно до платіжних доручень, судом встановлено наступне.
За результатами проведеної перевірки встановлено порушення ТОВ „Сумське Машинобудівне Науково - Виробниче Об'єднання вимог:
п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України № 2755-VI від 02.12.2010 року із змінами та доповненнями, а саме, несвоєчасна сплата узгоджених сум податкового зобов'язання з податку на додану вартість податкової звітності у наступних періодах:
червень 2016 р. у сумі 2 143 976,25 грн;
липень 2016 р. у сумі 2 335 746 грн;
серпень 2016 р. у сумі 2 458 578 грн;
вересень 2016 р. у сумі 2 364 696 грн;
жовтень 2016 р. у сумі 2 499 415 грн;
листопад 2016 р. у сумі 281 244,3 грн.
Вищезазначені нарахування за податковими деклараціями з податку на додану вартість та відповідні сплати були відображені в інтегрованій картці платника, ТОВ "СМНВО":
- нарахування за період з червня 2016 року по листопад 2016 року;
- сплата з липня 2017 року по листопад 2017 року.
Отже, будь-яких порушень з боку контролюючого органу щодо відображення вказаних платіжних доручень судом не встановлено.
Стосовно посилання позивача на порушення черговості погашення податкового боргу суд зазначає, що вказане не спростовує факту порушення ТОВ "СМНВО" строку сплати сум грошового зобов'язання та не впливає на розмір штрафних санкцій.
Відповідно до ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;
2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;
3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);
4) безсторонньо (неупереджено);
6) розсудливо;
7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;
8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);
9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;
10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Враховуючи, що судом встановлений факт несвоєчасної сплати позивачем узгодженого грошового зобовязання з податку на додану вартість, що є порушенням вимог Податкового кодексу України, порушень визначених ст. 2 КАС України з боку відповідача при прийнятті оскаржуваного рішення за вказані періоди судом не встановлено.
Щодо правомірності ініціювання стягнення коштів інкасовими дорученнями, то суд зазначає наступне.
Основними умовами застосування цього законодавчого положення є одночасно:
наявність у платника податків податкового боргу, що виник внаслідок несплати самостійно задекларованого платником податків податкового та/або грошового зобовязання шляхом подання податкової звітності (податкової декларації або податкового розрахунку);
сума такого боргу має перевищувати 5 млн. грн.;
відсутність зобовязань держави щодо повернення такому платнику податків помилково та/або надміру сплачених ним грошових зобовязань.
Виходячи з вимог податкового законодавства, самостійно зазначені платником податків у податковій звітності податкові зобовязання вважаються узгодженими і не підлягають оскарженню, а тому підлягають лише безумовному виконанню шляхом сплати у повному обсязі і в установлені строки.
Отже, державне регулювання процедури стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу за визначеними і задекларованими платником податків податковими зобовязаннями спрощено, при цьому єдиним достатнім документом для такого стягненн визначено рішення керівника контролюючого органу, що приймається без звернення до суду.
Зазначеним законодавчим положенням передбачено стягнення коштів за рахунок як готівки, що належить платнику податків, так і безготівкових коштів такого платника податків, які знаходяться на рахунках у банках, що обслуговують такого платника.
Постановою правління Національного банку № 257 банки зобовязано приймати та виконувати інкасове доручення (розпорядження) на стягнення податкового боргу оформлене органом ДФС України на підставі рішення керівника контролюючого органу.
Загальні засади списання банком коштів з рахунків платників податків/субєктів господарювання за ініціативою органу ДФС встановлено главою 12 Інструкції №22, відповідно до якої списання коштів з рахунків клієнтів здійснюється банками на підставі оформленого і наданого стягувачем розрахункового документа встановленої форми - інкасового доручення (розпорядження) за формою, затвердженою додатком 24 до цієї Інструкції.
З викладеного вбачається, що дії Харківського управління ОВПП ДФС по погашенню податкового боргу TOB "СМНВО" з податку на додану вартість за червень 2016 року у розмірі 22 236,55 грн шляхом ініціювання стягнення коштів інкасовим дорученнями були правомірними. Відтак, твердження позивача про протиправність дій відповідача по погашенню податкового боргу товариства з обмеженою відповідальністю "Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання" з податку на додану вартість за червень 2016 у розмірі 22 236,55 грн шляхом ініціювання стгянення коштів інкасовими дорученнями не знайшли свого підтвердження, під час розгляду справи судом.
Таким чином, виходячи із викладеного вище, суд доходить висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241- 246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 06.11.2018.

Суддя Н.В. Савицька