Справа № 1540/3959/18
Суддя: Юхтенко Л.Р.
Дата ухвалення: 2018-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 1540/3959/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2018 року о 10 год. 33 хв. м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді: Юхтенко Л.Р.,

за участю секретаря судового засідання Закуріної А.М.,

за участю

від позивача: ОСОБА_1 за довіреністю

від відповідача: ОСОБА_2- за довіреністю

ОСОБА_3 за довіреністю

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Одеського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовною заявою Приватного акціонерного товариства «Аптечна мережа «Фармація» (, місце проживання: 65026, м.Одеса, вул. Жуковського, 20) до Головного управління Держпраці в Одеській області (, місцезнаходження: 65044, м. Одеса, пр-т. Шевченка,2) про визнання протиправними та скасування припису про усунення виявлених порушень №ОД129/147/АВ/П від 13 червня 2018 року та постанови про накладення штрафу від 27 червня 2018 року №ОД/129/147/АВ/П/ТД/ФС, -

ВСТАНОВИВ:

До суду 07 серпня 2018 року надійшла позовна заява Приватного акціонерного товариства «Аптечна мережа «Фармація» (, місце проживання: 65026, м.Одеса, вул. Жуковського, 20) до Головного управління Держпраці в Одеській області (, місцезнаходження: 65044, м. Одеса, пр-т. Шевченка,2) про визнання протиправними та скасування припису про усунення виявлених порушень №ОД129/147/АВ/П від 13 червня 2018 року та постанови про накладення штрафу від 27 червня 2018 року №ОД/129/147/АВ/П/ТД/ФС.

Ухвалою від 09 серпня 2018 року прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження по даній справі.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем за наслідками перевірки встановлено, що позивачем не оформлено із працівниками: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_25, ОСОБА_26, ОСОБА_27, ОСОБА_28, ОСОБА_29, ОСОБА_30, ОСОБА_31, ОСОБА_32, ОСОБА_33 С,С., ОСОБА_34, трудові договори у письмовій формі, не видано наказів про прийняття на роботу, у звязку з чим, здійснено допуск зазначених вище осіб до роботи без належного оформлення трудового договору, а надані цивільно-правові угоди про надання послуг, які укладені між ПрАТ «Фармація» із цими особами містять ознаки трудового договору.

Але позивач із зазначеними твердженнями перевіряючих не погоджується, оскільки відповідно до статті 21 КЗпП України, трудовий договір це угода між працівником та власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобовязується виконувати роботу, визначену цією угодою з підляганням внутрішньому трудовому розпорядку, а власник підприємства установи організації або уповноважений орган чи фізична особа зобовязується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін, в той час, як, позивачем укладено з фізичними особами цивільно-правові угоди про надання послуг, які є строковими та на їх підставі підписано акти здавання приймання виконаної роботи, відповідно до яких виконавці виконали і передали роботи.

Позивач вважає, що у правовідносинах між позивачем як замовником та виконавцем цих послуг (фізичними особами) відповідно до договорів про надання послуг містяться ознаки характерні саме цивільно-правовим відносинам, оскільки виплата винагороди за надані послуги здійснювалась на підставі актів здавання передачі за фактичний обєм наданих послуг зазначеними особами та не мала регулярний характер.

На думку позивача, працювати за трудовим договором це право, а не обовязок фізичних осіб і вони можуть забезпечувати себе зайнятістю не лише за трудовим договором, а за іншими видами договорів, в тому числі і за цивільно-правовими.

Окрім того, позивач зазначив, що оскаржувані припис та постанова винесені без дотримання принципу пропорційності та несвоєчасно, оскільки ще до перевірки з фізичними особами були припинені цивільно-правові відносини, а деякі з них були вже працівниками товариства.

У встановлений судом строк, відповідач надав відзив на позовну заяву (вхід. №25129/18 від 28.08.2018р.).

Відповідно до відзиву на позовну заяву, відповідач проти задоволення позову заперечував та просив відмовити в задоволенні позову повністю, зазначивши, що оскаржувані припис про усунення виявлених порушень від 13.06.2018 року та постанова про накладення штрафу від 27.06.2018 року є законними, обґрунтованими, винесеними з дотриманням вимог чинного законодавства, а тому підстави для їх скасування відсутні.

Так, відповідач зазначив, що перевіркою встановлено порушення вимог чинного трудового законодавства ПрАТ «АМ «Фармація» в частині фактичного допуску 31 працівника до роботи без оформлення трудових відносин, чим порушено вимоги ч.1 ст. 21 КЗпП України.

На думку представника відповідача, аналіз наданих до перевірки документів свідчить про системний характер виконання трудових обовязків фізичними особами - виконавцями у зазначених договорах на користь та в інтересах замовника без належного оформлення трудових відносин, підприємством у вказаних договорах не зазначено конкретний предмет договору, в актах здавання-прийняття виконаної роботи відсутній фактичний результат наданих послуг.

Позивач, в свою чергу, надав відповідь на відзив, відповідно до якого просив вважати відзив на позовну заяву необґрунтованим та заперечував проти відзиву на позовну заяву.

Відповідач надав заперечення, у порядку статті 164 КАС України (вхід. №26476/18 від 10.09.2018 року), відповідно до яких зазначив, що Головне управління при проведенні перевірки встановило, що позивач не забезпечив належного оформлення трудових відносин ПрАТ «АМ «Фармація», чим позбавило 31 особу права на належні, безпечні та здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом, на гарантії захисту від незаконного звільнення, на гарантії соціального захисту від нещасного випадку, від професійного захворювання, чим допустило порушення трудового законодавства, а тому позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Ухвалою, занесеною до протоколу судового засідання 25 вересня 2018 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті на 16 жовтня 2018 року на 15 годину 30 хвилин.

На відкритому судовому засіданні 16 жовтня 2018 року відкладено розгляду справи на 30 жовтня 2018 року на 09 годину 15 хвилин для надання позивачем додаткових доказів по справі.

На відкритому судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

У вступному слові представник позивача, крім доводів, викладених у позовній заяві, додатково звернув увагу суду на відсутність у приписі вказівок, яким чином має бути усунені порушення, виявлені перевіряючим органом, якщо на момент інспекційного відвідування з цими фізичними особами вже були припинені цивільно-правові відносини.

Представники відповідача на відкритому судовому засіданні позовні вимоги не визнали у повному обсязі та просили відмовити у задоволенні позовних вимог.

У вступному слові представники відповідача, крім доводів, викладених у відзиві на позовну заяву, звернули увагу суду на те, що господарською діяльністю ПрАТ «Аптечна мережа Фармація» є надання фармацевтичних послуг, що відповідно до вимог чинного законодавства є результатом професійної діяльності фармацевтичних працівників з метою збереження та дотримання здоровя громадян. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про лікарські засоби», оптова, роздрібна торгівля здійснюється на підставі ліцензії, підставою видачі якої є наявність матеріально-технічної бази, кваліфікованого персоналу. Між тим, за змістом цивільно-правових угод не вбачається, що такі вимоги закону були дотримані позивачем.

Вивчивши матеріали справи, а також обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги та заперечення, докази, якими вони підтверджуються, заслухавши у вступному слові пояснення представників учасників справи, судом у справі встановлені такі факти та обставини.

Приватне акціонерне товариство «Аптечна мережа «Фармація» зареєстровано 29.09.1997 року, про що 12.07.2005 року внесено запис до ЄДР за № 1 009515, директора ОСОБА_35 (Т.1, а.с.192-193).

Матеріалами справи підтверджено, що у період з 04.04.2018 року по 04.06.2018 року інспектором праці ОСОБА_3 на підставі наказу від 15.03.2018 року № 191 (а.с. 220, т.1), службового посвідчення №147 та направлення від 15.03.2018 року від 15.03.2018 року (а.с. 221, т.1.), відповідно до ст. 259 КЗпП України, частини 3 статті 34 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», пунктів 19,31 Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого постановою КМУ від 26 квітня 2017 року №295 проведено інспекційне відвідування Приватного акціонерного товариства «Аптечна мережа «Фармація».

Підставою для проведення інспектування був лист Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 28.02.2018 року № 3228/04 з інформацією щодо застрахованих осіб, які виконують роботи (надають послуги) за цивільно-правовими договорами у одного страхувальника більше року станом на 01.01.2018 року ПрАТ «Аптечна мережа Фармація» (а.с. 218-219, т.1).

Суд встановив, що за результатами проведеного інспекційного відвідування відповідачем був складений та підписаний акт інспекційного відвідування (невиїзного інспектування) юридичної особи (фізичної особи), яка використовує найману працю №ОД0129/147/АВ від 04.06.2018 року (Т.1, а.с. 19-47).

Відповідно до висновків цього акту, встановлено порушення ч. 3 ст. 24 КЗпП України та ч.1 ст.21 КЗпП України, зокрема, в акті зазначено: товариством допущено до роботи найманих працівників ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14,ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_36, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_25, ОСОБА_26, ОСОБА_27, ОСОБА_28, ОСОБА_29, ОСОБА_30, ОСОБА_31, ОСОБА_32, ОСОБА_33 С,С., ОСОБА_34, без укладання трудових договорів, що зафіксовано цивільно-правовими договорами про надання послуг, зазначені договори не містять конкретного предмету договору, а отже результат викладання умов договорів виконавцем не має матеріального визначення і не може бути переданий замовнику, в договорі не визначено обовязковий реквізит «норма витрат матеріалів, строки повернення його залишку та основних відходів», виконавці позбавлені права передати /продати результати своєї роботи іншій зацікавленій особі; договором визначені вимоги щодо процесу виконання роботи та відсутня конкретизація суті зобовязань; законодавством України закріплено, що функції, що передбачені зазначеними договорами здійснюються виключно посадовими особами субєкта господарювання, який має відповідну ліцензію з обовязковими умовами щодо освіти фахівців, їх стажу та соціальних гарантій.

Позивачем подано зауваження до акту інспекційного відвідування від 07.06.2018 року вих. №375 (Т.1, а.с. 48-54).

Також, суд встановив, що за наслідками перевірки винесено припис про усунення виявлених порушень №ОД129/147/АВ/П від 13 червня 2018 року, відповідно до якого зобовязано директора ПрАТ «АМ «Фармація» ОСОБА_35 або іншу уповноважену особу усунути такі порушення, а саме: порушення вимог законодавства щодо належного оформлення трудових відносин з наступними особами: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_25, ОСОБА_26, ОСОБА_27, ОСОБА_28, ОСОБА_29, ОСОБА_30, ОСОБА_31, ОСОБА_32, ОСОБА_33 С,С., ОСОБА_34, та про виконання припису повідомити Головне управління Держпраці в Одеській області (а.с. 25-26, т.2).

Позивачем надано пояснення до припису про усунення виявлених порушень (Т.1, а.с. 57-58).

Матеріалами справи підтверджено, що на підставі рішення щодо розгляду справи про накладення штрафу від 18.06.2018 року (а.с. 31-35, т.2), протоколу (а.с.36-39, т.2), 27 червня 2018 року начальником Головного управління Держпраці в Одеській області винесено постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №ОД/129/147/АВ/П/ТД-ФС на Приватне акціонерне товариство «Аптечна мережа «Фармація» у розмірі 3 462 390 грн. (т. 1 а.с. 59-64).

Судом досліджені копії договорів про надання послуг № 227ФЛ від 01 серпня 2016 року з ОСОБА_33; №55ФЛ від 01 лютого 2017 року з ОСОБА_33; №244 ФЛ від 01 серпня 2017 року з ОСОБА_33; №307 ФЛ від 01 жовтня 2016 року з ОСОБА_4; №122 ФЛ від 01 квітня 2017 року з ОСОБА_37; №310 ФЛ від 01 жовтня 2017 року з ОСОБА_4; №345 ФЛ від 15 листопада 2016 року ОСОБА_22; №162 ФЛ від 01 травня 2017 року з ОСОБА_22; №368 від 01 листопада 2017 року з ОСОБА_22; №362 ФЛ від 01 грудня 2016 року з ОСОБА_15; №150 ФЛ від 03 травня 2017 року з ОСОБА_15; №358 ФЛ від 01 листопада 2017 року з ОСОБА_15; №23 ФЛ від 01 січня 2017 року з ОСОБА_13; №206 ФЛ від 01 липня 2017 року з ОСОБА_13; №65 ФЛ від 01 лютого 2017 року з ОСОБА_36 ; №59ФЛ від 01 лютого 2017 року; №246 ФЛ від 01 серпня 2017 року з ОСОБА_27 Л.В.; №57 ФЛ від 01 лютого 2017 року з ОСОБА_17; №80 ФЛ від 01 березня 2017року з ОСОБА_14; №81 від 01.03.2017 року з ОСОБА_20; №99 ФЛ від 10 березня 2017 року з ОСОБА_38; №100 ФЛ від 20 березня 2017 року з ОСОБА_24; №101 ФЛ від 24 березня 2017 року з ОСОБА_29 ; №102 ФЛ від 01 квітня 2017 року з ОСОБА_10; №103 ФЛ від 01 квітня 2017 року з ОСОБА_6; №306 ФЛ від 01 жовтня 2017 року з ОСОБА_6; №159 ФЛ від 01 травня 2017 року з ОСОБА_39; №174 Фл від 01 червня 2017 року з ОСОБА_32; №200 ФЛ від 01 липня 2017 року з ОСОБА_40; №220 ФЛ від 01 липня 2017 року з ОСОБА_41; №39 ФЛ від 01 січня 2017 року з ОСОБА_41; № 199 ФЛ від 01 липня 2017 року з ОСОБА_18; №201 ФЛ від 01 липня 2017 року з ОСОБА_5; №7 ФЛ від 16 січня 2017 року з ОСОБА_5; №222ФЛ від 01.07.2017 року З ОСОБА_12; №223 ФЛ від 03 липня 217 року з ОСОБА_8;№230 ФЛ від 01 серпня 2017 року з ОСОБА_9; №253 ФЛ від 25.08.2017 року з ОСОБА_11; №265 ФЛ від 01.092017 року з ОСОБА_30; №281 ФЛ від 12.09.2017 року з ОСОБА_23; №313 ФЛ від 01 жовтня 2017 року з ОСОБА_31; №125 ФЛ від 01 квітня 2017 року з ОСОБА_31; №301 ФЛ від 01 жовтня 2016 року з ОСОБА_31; №350 ФЛ від 01 листопада 2017 року з ОСОБА_27; №141 ФЛ від 10 травня 2017 року з ОСОБА_27; №351 від 15 листопада 2016 року з ОСОБА_34; №379 ФЛ від 01 грудня 2017 року з ОСОБА_42; №178 ФЛ від 12 червня 2017 року з ОСОБА_16 та пояснення ОСОБА_4; ОСОБА_22; ОСОБА_26; ОСОБА_41; ОСОБА_5; ОСОБА_12; ОСОБА_31; ОСОБА_27; ОСОБА_16, акти здавання приймання виконаної роботи до даних договорів

Відповідно договорів про надання послуг, Замовник доручає, а Виконавець зобовязується власними силами і на власний ризик за завданням Замовника протягом визначеного у Договорі строку надати за винагороду послуги з реалізації лікарських засобів, Замовник зобовязується оплачувати надані послуги.

Відповідно до п.1.4 даних договорів, відносини між сторонами регулюються нормами Цивільного кодексу України, у звязку з чим Виконавець не зараховується до штату підприємства Замовника, не підпорядковується внутрішньому трудовому розпорядку на підприємстві Замовника, Виконавець не має соціальних гарантій, не може отримувати виплати за рахунок Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, не має права на відпустку та надає послуги на свій страх та ризик.

Пунктом 3.1. договорів встановлено, що надання послуг та приймання їх результатів оформлюється актом приймання передачі наданих послуг, який підписується сторонами протягом трьох календарних днів після фактичного надання послуг та згідно з п.3.2 договорів, за надання передбачених Договором послуг на підставі акта приймання-передачі наданих послуг, Замовник на протязі 30 календарних днів з дати підписання акта приймання-передачі наданих послуг на поточний рахунок виконавця виплачує винагороду з урахуванням податків та зборів у відповідному розмірі (у договорах зазначені різні розміри винагороди) за один місяць наданих послуг та відсоток товарообігу за попередній місяць у місці здійснення послуг, відсоток товарообігу визначається Замовником щомісячно та не може змінюватись залежно від кількості годин наданих послуг у звітному місяці та обсягу товарообігу.

Судом досліджені накази №189-К від 03.10.2017 року про прийняття на роботу в ПрАТ «АМ «Фармація» ОСОБА_30; №210-К від 01.11.2017 року про прийняття на роботу в ПрАТ «АМ «Фармація» ОСОБА_25; №209-К від 01.11.2017 року про прийняття на роботу в ПрАТ «АМ «Фармація» ОСОБА_28; №53-К від 26.03.2018 року про прийняття на роботу в ПрАТ «АМ «Фармація» ОСОБА_32; №100-К від 10.05.2007 року про прийняття на роботу в ПрАТ «АМ «Фармація» ОСОБА_34; №11-К від 31.05.2017 року про прийняття на роботу в ПрАТ «АМ «Фармація» ОСОБА_24

А також з пояснень представника позивача, судом встановлено, що дії цивільно-правових угод з іншими фізичними особами припинені, на підтвердження чому в матеріалах справи містяться додаткові угоди про розірвання договірних відносин (а.с. 43-48, т.2), а ОСОБА_33 є штатним працівником фельдшерсько-акушерського пункту, тому не може вступити із позивачем у трудові відносини та надає послуги у вільний від основної роботи час.

Судом встановлено, що за вищевказаними договорами, позивач здійснював відрахування податків та зборів, які проводилися із винагороди виконавців за договорами про надання послуг.

Також судом досліджені документи на право користування та на право власності на приміщення, в яких розташовані аптеки, наказ про затвердження типових посадових інструкції ПрАТ «Аптечна мережа Фармація» (а.с. 55-59, т. 2), штатний розпис (а.с. 60-78, т.2).

Дослідивши матеріали справи, вислухавши вступне слово представників сторін, та проаналізувавши норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги належать задоволенню повністю, з огляду на таке.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 259 КЗпП України встановлено, що державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Центральні органи виконавчої влади здійснюють контроль за додержанням законодавства про працю на підприємствах, в установах і організаціях, що перебувають у їх функціональному підпорядкуванні, крім органів доходів і зборів, які мають право з метою перевірки дотримання податкового законодавства здійснювати такий контроль на всіх підприємствах, в установах і організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування.

Постановою Кабінету Міністрів України №295 від 26 квітня 2017 року «Деякі питання реалізації ст. 259 КЗпП України та ст. 34 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» затверджено Порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, відповідно до п. 2 якого, державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань інспекторами праці (надалі Порядок).

Згідно з п.п.6 п. 5 цього Порядку, інспекційні відвідування проводяться, в тому числі: за інформацією Пенсійного фонду України та його територіальних органів про: працівників, які виконують роботи (надають послуги) за цивільно-правовими договорами в одного роботодавця більше року.

Згідно з п. 8 Порядку, про проведення інспекційного відвідування інспектор праці повідомляє обєкту відвідування або уповноваженій ним посадовій особі. Про проведення інспекційного відвідування з питань виявлення неоформлених трудових відносин інспектор праці повідомляє обєкту відвідування або уповноваженій ним посадовій особі, якщо тільки він не вважатиме, що таке повідомлення може завдати шкоди інспекційному відвідуванню.

Так, суд встановив, що 04 квітня 2018 року уповноваженою особою Позивача ОСОБА_43 під підпис отримано копію направлення на здійснення інфекційного відвідування на предмет додержання законодавства про працю, зокрема, належного оформлення працівників ПрАТ «АМ «Фармація» .

Відповідно до п. 9, 10 Порядку, під час проведення інспекційного відвідування інспектор праці повинен предявити обєкту відвідування або уповноваженій ним посадовій особі своє службове посвідчення. Тривалість інспекційного відвідування, невиїзного інспектування не може перевищувати 10 робочих днів, для субєктів мікропідприємництва та малого підприємництва - двох робочих днів.

Проаналізувавши докази щодо призначення, проведення інспекційного відвідування, суд вважає, що відповідачем був дотриманий Порядок.

Пунктами 19-20 Порядку встановлено, що за результатами інспекційного відвідування або невиїзного інспектування складаються акт та у разі виявлення порушень законодавства про працю припис про їх усунення. Акт складається в останній день інспекційного відвідування або невиїзного інспектування у двох примірниках, які підписуються інспектором праці, що його проводив, та керівником обєкта відвідування або його уповноваженим представником. Один примірник акта залишається в обєкта відвідування.

Відповідно до п. 21 Порядку, якщо обєкт відвідування не погоджується з викладеною в акті інформацією, акт підписується із зауваженнями, які є його невідємною частиною. Зауваження можуть бути подані обєктом відвідування не пізніше трьох робочих днів з дати підписання акта. Письмова вмотивована відповідь на зауваження надається інспектором праці не пізніше ніж через три робочих дні з дати їх надходження.

Матеріалами справи підтверджено, що за результатами інспекційного відвідування ПрАТ «АМ «Фармація», у звязку з виявленими порушеннями вимог ст. ст. 21,24 КЗпП України, складений акт інспекційного відвідування №ОД129/147/АВ від 04.06.2018 року, який було підписано інспектором праці ОСОБА_3 та представником ПрАТ «АМ «Фармація» за довіреністю ОСОБА_43 із зауваженнями.

Проаналізувавши норми, що регулюють порядок складання акту та докази щодо складання акту інспекційного відвідування, суд вважає, що відповідачем були дотримані ці норми права.

В свою чергу, доводи позивача по суті встановлених порушень є законними та обґрунтованими, з огляду на таке.

Зі змісту акту та оскаржуваної постанови й припису вбачається, що укладено договори надання послуг між ПрАт «АМ «Фармація» та з наступними особами: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14,ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_25, ОСОБА_26, ОСОБА_27, ОСОБА_28, ОСОБА_44, ОСОБА_30, ОСОБА_31, ОСОБА_32, ОСОБА_33 С,С., ОСОБА_34

Відповідно до умов договорів про надання послуг, Замовник доручає, а Виконавець зобовязується власними силами і на власний ризик за завданням Замовника протягом визначеного у Договорі строку надати за винагороду послуги з реалізації лікарських засобів, Замовник зобовязується оплачувати надані послуги.

Також в акті та постанові зазначено, що акти здавання приймання виконаних робіт мають типову форму та містять інформацію, що роботи згідно з зазначених договорів виконані якісно та у повному обсязі.

Так, в постанові зазначено, що за результатами дослідження наданих документів та їх відповідності вимогам чинного законодавства перевіряючим встановлено, що зазначені договори містять ознаки прихованих трудових правовідносин, з огляду на те, що зазначені договори не містять конкретного предмету договору, а отже, результат викладання умов договорів Виконавцем не має матеріального визначення і не може бути переданий Замовнику, в договорі не визначено обовязковий реквізит «норма витрат матеріалів, строки повернення його залишку та основних відходів», виконавці позбавлені права передати /продати результати свої роботи іншій зацікавленій особі; договором визначені вимоги щодо процесу виконання роботи та відсутня конкретизація суті зобовязань; законодавством України закріплено, що функції, що передбачені зазначеними договорами здійснюються виключно посадовими особами субєкта господарювання, який має відповідну ліцензію з обовязковими умовами щодо освіти фахівців, їх стажу т соціальних гарантій.

Окрім того, в постанові зазначено, що фармацевтичне обслуговування є результатом професійної діяльності фармацевтичних працівників, з метою збереження та підтримання здоровя громадян та відповідно до ст. 19 Закону України «Про лікарські засоби», оптова роздрібна торгівля лікарськими засобами на території України здійснюється підприємствами, установами, організаціями та фізичними особами підприємцями на підставі ліцензії, яка видається в порядку встановленому законодавством. А тому, ГУ Держпраці в Одеській області встановлено факт використання праці найманих осіб без належного оформлення трудових відносин шляхом укладання договорів цивільно-правового характеру, що свідчить про порушення вимог ст. ст. 21,24 КЗпП України.

Відповідно до ст. 265 КЗпП України, юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі: фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування та податків - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення.

Тобто, аналіз наведеної статті кодексу свідчить про те, що повинен бути доведений факт фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору.

Оцінивши доводи, якими керувався відповідач під час проведення інспекційного відвідування та винесення оскаржуваної постанови та припису, а також дослідивши вище перелічені договори, акти здавання-прийому робіт, суд вважає, що ці доказі є недостатніми для того, щоб зафіксувати факт фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору на момент виявлення порушення.

Так, відповідно до ч.2 ст.2 Кодексу законів про працю України, працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою. Працівники мають право на відпочинок відповідно до законів про обмеження робочого дня та робочого тижня і про щорічні оплачувані відпустки, право на здорові і безпечні умови праці, на об'єднання в професійні спілки та на вирішення колективних трудових конфліктів (спорів) у встановленому законом порядку, на участь в управлінні підприємством, установою, організацією, на матеріальне забезпечення в порядку соціального страхування в старості, а також у разі хвороби, повної або часткової втрати працездатності, на матеріальну допомогу в разі безробіття, на право звернення до суду для вирішення трудових спорів незалежно від характеру виконуваної роботи або займаної посади, крім випадків, передбачених законодавством, та інші права, встановлені законодавством.

Статтею 21 КЗпП України визначено, що трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Працівник має право реалізувати свої здібності до продуктивної і творчої праці шляхом укладення трудового договору на одному або одночасно на декількох підприємствах, в установах, організаціях, якщо інше не передбачене законодавством, колективним договором або угодою сторін. Особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов'язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України.

Трудовий договір може бути: 1) безстроковим, що укладається на невизначений строк; 2) на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; 3) таким, що укладається на час виконання певної роботи. Строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами. (ст.23 КЗпП України).

Відповідно до ч.1-ч.3 ст.24 КЗпП України, трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов'язковим: 1) при організованому наборі працівників; 2) при укладенні трудового договору про роботу в районах з особливими природними географічними і геологічними умовами та умовами підвищеного ризику для здоров'я; 3) при укладенні контракту; 4) у випадках, коли працівник наполягає на укладенні трудового договору у письмовій формі; 5) при укладенні трудового договору з неповнолітнім (стаття 187 цього Кодексу); 6) при укладенні трудового договору з фізичною особою; 7) в інших випадках, передбачених законодавством України. При укладенні трудового договору громадянин зобов'язаний подати паспорт або інший документ, що посвідчує особу, трудову книжку, а у випадках, передбачених законодавством, - також документ про освіту (спеціальність, кваліфікацію), про стан здоров'я та інші документи. Працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Дослідивши зміст цивільно-правових договорів про надання послуг, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що вищевикладені висновки відповідача не відповідають цим доказам.

Так, суд встановив та підтверджено матеріалами справи, що між ПрАт «АМ «Фармація» та ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14,ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_25, ОСОБА_26, В., ОСОБА_27, ОСОБА_28, ОСОБА_44, ОСОБА_30, ОСОБА_31, ОСОБА_32, ОСОБА_33 С,С., ОСОБА_34 укладено договори про надання послуг на певний строк та на їх підставі підписано акти здавання приймання виконаної роботи, відповідно до яких виконавці виконали роботи.

Згідно з даними договорами, факт надання послуг з боку Виконавця засвідчується актами здачі-прийняття робіт ( надання послуг), які підписуються сторонами після надання послуг та є невід'ємною частиною даного договору.

Відповідно до ст.901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з ст.ст.902-903 Цивільного кодексу України, виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Суд погоджується з доводами відповідача, що в договорах відсутній чіткий предмет договору, а саме: в якому обємі повинна виконувати фізична особа послуги з реалізації лікарських засобів, але неточність змісту умов договору (за умови, що сторонам договору зрозумілий предмет договору), не свідчить про те, що за цими договорами фактично виконувались трудові відносини, оскільки відповідно до норм Цивільного кодексу України діє принцип свободи договору.

Згідно з ст.6 Цивільного кодексу України, сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов'язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.

Відповідно до ч.1 ст.626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Окрім того, суд встановив та підтверджено матеріалами справи, що на момент проведення перевірки ОСОБА_30, ОСОБА_25, ОСОБА_28, ОСОБА_32, ОСОБА_34,ОСОБА_24 вже були оформленими працівниками ПрАТ «АМ «Фармація», що підтверджується дослідженими судом наказами про прийняття зазначених осіб на роботу.

Також суд встановив, що фізичні особи ОСОБА_12, ОСОБА_31, ОСОБА_45, ОСОБА_22 відмовились від укладання трудових договорів з ПрАТ «АМ «Фармація» , про що ними надані пояснення, які наявні в матеріалах справи та з іншими укладені додаткові угоди про розірвання договорів до моменту проведення інспекційного відвідування.

А отже, ці докази є підтвердженням відсутності скоєного порушення на момент його виявлення, що є однією із обовязкових підстав для застосування штрафу відповідно до ст. 265 КЗпП України.

Щодо посилання відповідача на те, що результатом професійної діяльності фармацевтичних працівників є збереження та дотримання здоровя громадян та відповідно до ст. 19 Закону України «Про лікарські засоби», оптова, роздрібна торгівля здійснюється на підставі ліцензії, підставою видачі якої є наявність матеріально-технічної бази, кваліфікованого персоналу, суд зазначає, що цей предмет спору не пов'язаний з питанням видачі ліцензії, та відсутність в умовах цивільно-правових договорів вимог на освіту виконавців не є належним доказом на підтвердження того, що ці фізичні особи не мали відповідну освіту.

Щодо посилання представників відповідача на тривалість договірних відносин більше одного року, суд зазначає, що ці доводи не підтверджені матеріалами справи, оскільки договори укладались до шості місяців.

Враховуючи викладене, суд не вбачає в діях позивача щодо укладення з ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14,ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_25, ОСОБА_26, ОСОБА_27, ОСОБА_28, ОСОБА_44, ОСОБА_30, ОСОБА_31, ОСОБА_32, ОСОБА_33 С,С., ОСОБА_34 договорів на надання послуг, порушення чинного законодавства України.

Крім того, позивачем надано суду таблицю відрахування податків та зборів, які проводились із винагороди виконавців за договорами про надання послуг, що підтверджує відсутності факту приховування позивачем цих правовідносин.

Таким чином, наведені інспектором в акті інспекційного відвідування твердження не можуть бути підставою для висновків, що правовідносини між ПрАТ «АМ «Фармація» та ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14,ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_25, ОСОБА_26, ОСОБА_27, ОСОБА_28, ОСОБА_44, ОСОБА_30, ОСОБА_31, ОСОБА_32, ОСОБА_33 С,С., ОСОБА_34, згідно з цивільно-правових договорів не були відносинами цивільно-правового характеру, а дії позивача щодо укладення даних договорів не могли бути розцінені, як фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору, що свідчить про відсутність в діях позивача ознак порушення ч.ч.1 і 3 ст.24 КЗпП України.

Одночасно, суд звертає увагу, що пунктом 11 Порядку №295 визначені права посадових осіб інспекторів праці під час здійснення інспекційних відвідувань, при цьому, згідно з цього переліку, інспектори праці не наділені повноваженнями тлумачити на власний розсуд характер правовідносин між сторонами цивільно-правового договору.

З огляду на вищевикладені встановлені та зясовані судом обставини, суд вважає, що цивільно - правові договори на виконання послуг, укладені між ПрАт «АМ «Фармація» та фізичними особами не можна розцінювати як трудові договори в розумінні КЗпП України, та як підставу для нарахування штрафу. Крім того, на момент виявлення цих правопорушень, деякі із зазначених осіб вже були у штаті підприємства, щодо інших фізичних осіб була відсутня інформація щодо рахування у табелі робочого часу, отримання заробітної плати, та розірвані цівільно-правові відносини, у звязку з чим висновок ГУ Держпраці в Одеській області щодо накладення на ПрАТ «АМ «Фармація» штрафу в розмірі 3 462 390 грн. є необґрунтованим.

Тому, суд доходить висновку, що позовні вимоги про визнання протиправною та скасування постанови Головного управління Держпраці в Одеській області про накладення штрафу від 27 червня 2018 року №ОД/129/147/АВ/П/ТД/ФС, винесеної до Приватного акціонерного товариства «Аптечна мережа «Фармація» є законними та обґрунтованими та належать задоволенню.

З огляду на встановлені судом фактичні обставини у цій справі, про те, що на момент проведення інспекційного відвідування було відсутнє з боку позивача порушення норм трудового законодавства щодо фактичного допуску працівників без оформлення трудового договору, суд доходить висновку, що у відповідача були відсутні правові підстави для винесення припису про усунення виявлених порушень №ОД129/147/АВ/П від 13 червня 2018 року, з наданням строку для їх усунення.

Тому, в цій частині позовні вимоги про визнання протиправним та скасування припису Головного управління Держпраці в Одеській області про усунення виявлених порушень №ОД129/147/АВ/П від 13 червня 2018 року, винесеного до Приватного акціонерного товариства «Аптечна мережа «Фармація», також належать задоволенню.

Відповідно до ч.1,3 ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, оцінюючи встановлені у судовому засіданні факти, суд дійшов висновку, що відповідач, заперечуючи проти позову не довів, з посиланням на відповідні докази правомірності своїх рішень, а тому позовні вимоги належать задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 6, 12, 72, 77,90, 139, 246, 255,295,297 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву Приватного акціонерного товариства «Аптечна мережа «Фармація» (, місце проживання: 65026, м. Одеса, вул. Жуковського, 20) до Головного управління Держпраці в Одеській області (, місцезнаходження: 65044, м. Одеса, пр-т. Шевченка,2) про визнання протиправними та скасування припису про усунення виявлених порушень №ОД129/147/АВ/П від 13 червня 2018 року та постанови про накладення штрафу від 27 червня 2018 року №ОД/129/147/АВ/П/ТД/ФС,- задовольнити у повному обсязі.

Визнати протиправним та скасувати припис Головного управління Держпраці в Одеській області про усунення виявлених порушень №ОД129/147/АВ/П від 13 червня 2018 року, винесений до Приватного акціонерного товариства «Аптечна мережа «Фармація» (, місце проживання: 65026, м.Одеса, вул. Жуковського, 20).

Визнати протиправною та скасувати постанову Головного управління Держпраці в Одеській області про накладення штрафу від 27 червня 2018 року №ОД/129/147/АВ/П/ТД/ФС, винесену до Приватного акціонерного товариства «Аптечна мережа «Фармація» (, місце проживання: 65026, м.Одеса, вул. Жуковського, 20).

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Держпраці в Одеській області (, місцезнаходження: 65044, м. Одеса, пр-т. Шевченка,2) на користь Приватного акціонерного товариства «Аптечна мережа «Фармація» (, місце проживання: 65026, м.Одеса, вул. Жуковського, 20) судовий збір в розмірі 53 697, 85 (пятдесят три тисячі шістсот девяносто сім гривень 85 копійок) грн.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та в строки, встановлені ст.ст. 295, 297 КАС України, з урахуванням п.15.5 п. 15 ч. 1 Перехідних положень КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та в строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний « 08» листопада 2018 року.

Суддя Л.Р. Юхтенко

.