Справа № 826/2716/18
Суддя: Степанюк Анатолій Германович
Дата ухвалення: 2018-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/2716/18 Суддя першої інстанції: Аблов Є.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2018 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Степанюка А.Г.,

суддів - Губської Л.В., Епель О.В.,

при секретарі - Ліневській В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Міністерства юстиції України та ОСОБА_1 на прийняте у порядку спрощеного провадження рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 липня 2018 року, дата складання повного тексту якого не зазначена, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до Міністерства юстиції України, третя особа - ОСОБА_1, про визнання незаконним та скасування наказу, зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2018 року ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 (далі - Позивачі) звернулися до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Міністерства юстиції України (далі - Відповідач, Мін'юст України) про:

- визнання незаконним та скасування наказу Мін'юсту України від 06.10.2017 року №3115/5 «Про скасування реєстраційної дії у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» від 14.02.2017р. №067381 «Державна реєстрація новоутвореної шляхом заснування юридичної особи», проведену державним реєстратором Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації Гноцем Олександром Юрійовичем стосовно Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Дружби Народів Авеню»;

- зобов'язання Мін'юсту України поновити реєстраційні дії, які скасовані наказом Мін'юсту України від 06.10.2017 року №3115/5 щодо Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Дружби Народів Авеню», які були проведені державним реєстратором Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації Гноцем Олександром Юрійовичем, а саме: від 14.02.2017 року, номер запису: 1 067 381.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.03.2018 року залучено до участі у справі ОСОБА_1 (далі - Третя особа, ОСОБА_1) в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 05.07.2018 року позов задоволено частково:

- визнано протиправним та скасовано наказ Мін'юсту України від 06.10.2017 року № 3115/5 «Про скасування реєстраційної дії у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» від 14.02.2017 року № 0067381 «Державна реєстрація новоутвореної шляхом заснування юридичної особи», проведену державним реєстратором Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації Гноцем Олександром Юрійовичем стосовно Обє'днання співвласників багатоквартирного будинку «Дружби Народів Авеню»;

- зобов'язано Мін'юст України вчинити дії, спрямовані на поновлення в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань реєстраційної дії № 0067381 «Державна реєстрація новоутвореної шляхом заснування юридичної особи» щодо Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Дружби Народів Авеню» (код за ), вчиненої державним реєстратором Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації Гноцем О.Ю., шляхом внесення відповідного запису до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

При цьому, задовольняючи позовні вимоги в частині, суд першої інстанції виходив з того, що об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Дружби Народів Авеню» були подані державному реєстратору всі необхідні документи, а тому реєстраційні дії проведені правомірно, а об'єднання співвласників багатоквартирного будинку створене в окремому будинку. Крім того, суд підкреслив, що Мін'юстом України порушено порядок повідомлення заінтересованих осіб про розгляд скарги, а також безпідставно здійснено її розгляд по суті з огляду на порушення ОСОБА_1 60-денного строки її подання. Також суд звернув увагу, що Відповідачем не враховано відсутність будь-якого зв'язку ОСББ «Дружби Народів Авеню» з ОСББ «Квартал Дружби».

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовної заяви у повному обсязі. При цьому посилається на неправильне визначення судом першої інстанції моменту, з якого Третій особі стало відомо про неправомірність дій державного реєстратора. Стверджує, що Відповідачем було надано необхідні докази повідомлення всіх заінтересованих осіб про розгляд скарги, а законодавство не містить вимог щодо змісту та форми оголошення, а також обов'язку Мін'юсту України направляти копію скарг зацікавленим особам, до складу яких, як підкреслив Апелянт, повинні були увійти всі члени ОСББ «Дружби Народів Авеню», водночас які судом першої інстанції не залучалися. Зазначає на залишенні поза увагою суду, що ОСББ може бути створене лише одне в одному будинку, у той час як відсутність окремих поштових адрес та складання будинку з секцій свідчить про те, що останній є одним цілим. Крім того, наголошує на відсутності в суду першої інстанції права на відмову у задоволенні клопотання про розгляд справи за участі сторін.

Крім того, вважаючи судове рішення таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, Третя особа подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його та залишити позовну заяву без розгляду. В обґрунтування своїх доводів зазначає, що суд безпідставно розглянув справу по суті з огляду на незабезпечення сплати судового збору всіма позивачами, а відтак повинен був залишити позов без розгляду. Стверджує, що судом першої інстанції без дослідження предмету та підстав позову до Печерського районного суду міста Києва невірно визначено момент, з якого Третій особі стало відомо про неправомірність дій державного реєстратора. Наголошує, що Відповідачем було надано необхідні докази повідомлення всіх заінтересованих осіб про розгляд скарги, а законодавство не містить вимог щодо змісту та форми оголошення, а також обов'язку Мін'юсту України направляти копію скарг зацікавленим особам, до складу яких, на думку ОСОБА_1, повинні були увійти всі члени ОСББ «Дружби Народів Авеню», водночас які судом першої інстанції не залучалися. Зазначає на залишенні поза увагою суду, що ОСББ може бути створене лише одне в одному будинку, у той час як відсутність окремих поштових адрес та складання будинку з секцій свідчить про те, що останній є одним цілим. Крім того, наголошує на відсутності в суду першої інстанції права на відмову у задоволенні клопотання про розгляд справи за участі сторін, а також безпідставній відмові суду у задоволенні клопотання про проведення експертизи, яка б, на думку ОСОБА_1, давала б змогу встановити належність чи неналежність житлового будинку до одного цілого.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 03.09.2018 року відкрито апеляційне провадження у справі та встановлено строк для подачі відзиву на апеляційні скарги.

У відзиві на апеляційні скарги Позивачі просять залишити їх без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. В обґрунтування своєї позиції зазначають, що суд вірно встановив строки, коли ОСОБА_1 стало відомо про створення ОСББ «Дружби Народів Авеню», а відомості, зазначені у поданій до Мін'юсту України скарзі, не можуть бути опискою. Крім того, підкреслюють, що розміщення оголошення Відповідачем не виключає обов'язку останнього встановити зацікавлених осіб та повідомити останніх про розгляд скарги. Вказують, що підстави для залишення позову без розгляду відсутні з огляду на наявність у суду права на ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат. Звертають увагу на обґрунтованість розгляду судом першої інстанції справи без проведення судового засідання та виклику сторін. Підкреслюють, що створення ОСББ «Дружби Народів Авеню» не суперечить вимогам Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку», адже 3 і 4 секція останнього є окремим об'єктом будівництва. Крім іншого, наголошують на безпідставності доводів Третьої особи на необхідності призначення судової експертизи, оскільки питання, що ставляться на її розгляд, перебувають поза межами предмету доказування.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 16.10.2018 року справу було прийнято до провадження та призначено її до розгляду у відкритому судовому засіданні на 07.11.2018 року.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 07.11.2018 року відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про призначенні експертизи.

У судовому засіданні представник Мін'юсту України доводи апеляційної скарги підтримав та просив її вимоги задовольнити повністю з викладених у ній підстав, не заперечуючи проти задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1

Представник Третьої особи підтримав доводи та вимоги власної апеляційної скарги і не висловив заперечень щодо задоволення вимог апеляційної скарги Відповідача.

Позивачі та їх представник наполягали на залишенні апеляційних скарг без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, заслухавши пояснення учасників справи, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, виходячи з такого.

Як вбачається з матеріалів справи та було встановлено судом першої інстанції, 26.11.2013 року Державною архітектурно-будівельною інспекцією України видано Сертифікат Серія IY № 98 від 26.11.2013 року (далі - Сертифікат; т. 1 а.с. 56), яким засвідчено відповідність закінченого будівництвом об'єкта офісно-житлового комплексу за адресою: АДРЕСА_1 (II черга будівництва), проектній документації та підтверджує його готовність до експлуатації. Сертифікат виданий на підставі акта готовності об'єкта до експлуатації від 11.11.2013 року (т. 1 а.с. 52-55).

Між Товариством з обмеженою відповідальністю «Висока Вежа» (далі - ТОВ «Висока Вежа») та Товариством з обмеженою відповідальністю «КП «Українська житлова компанія» (далі - ТОВ «КП «УЖК») 19.12.2013 року було укладено договір про передачу функцій з управління та утримання офісно-житлового комплексу та прибудинкової території (передачу майна з балансу на баланс) (далі - Договір; т. 1 а.с. 57-61).

Відповідно до пункту 1.1.1 Договору його предметом є передача Власником на баланс Виконавцю Загального і Неподільного майна Об'єкта, який розташований за адресою: АДРЕСА_1, та передача Виконавцю функцій з управління та утримання Офісно - житлового комплексу та прибудинкової території, і забезпечення надання споживачам комплексу житлово-комунальних послуг, із здійснення контролю за якістю надання послуг з утримання Офісно-житлового комплексу і прибудинкової території, а також прийняття Виконавцем на баланс цього майна для здійснення функцій з його управління, утримання та проведення розрахунків із споживачами житлово-комунальних послуг.

До складу Офісно-житлового комплексу на АДРЕСА_1, (II черга будівництва) входить: - житловий будинок (секції № 3 і № 4) із вбудовано-прибудованими нежитловими приміщеннями в тому числі приміщення для тимчасового проживання; - підземний паркінг на 312 машиномісць.

Відповідно до пункту 1.1.2 Договору офісно-житловий комплекс - єдиний комплекс майна, який включає в себе: житлові приміщення, нежилі приміщення, машиномісця у паркінгу, технічні приміщення, а також: Допоміжні приміщення, конструктивні елементи; технічне обладнання, в тому числі інженерні мережі; елементи благоустрою, прибудинкової території, інше майно, яке забезпечує належне функціонування офісно-житлового комплексу (II черга будівництва).

Судом першої інстанції встановлено, що, реалізуючи своє право, співвласники житлового багатоквартирного будинку № 14-16, секції 3-4, на установчих зборах 17.01.2017 року прийняли рішення про створення Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку з назвою: Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Дружби Народів Авеню» (далі - ОСББ «Дружби Народів Авеню»; т. 1 а.с. 67-68).

14.02.2017 року згідно запису №0067381, внесеного державним реєстратором Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації Гноцем О.Ю. було зареєстровано ОСББ «Дружби Народів Авеню» в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань за кодом №41150714 (т. 1 а.с. 78).

Крім того, Окружним адміністративним судом міста Києва встановлено, що між ОСББ «Дружби Народів Авеню» та ТОВ «КП «УЖК» 04.05.2017 року було підписано Акт приймання-передачі будинку з балансу на баланс (в управління) частини офісно-житлового комплексу по АДРЕСА_1 (ІІ черга, секція 3 та 4), до складу якого входить й підземний паркінг на 312 машиномісць (т. 1 а.с. 79-81).

У свою чергу, суд першої інстанції встановив, що 21.09.2013 року співвласники житлового багатоквартирного будинку № 14-16 (І черга) будівництва офісно-житлового комплексу, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, на установчих зборах прийняли рішення про створення Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку з назвою: Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Квартал Дружби» (т. 2 а.с. 19-20, а.с. 27-28).

27.09.2013 року було зареєстровано Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Квартал Дружби» (далі - ОСББ «Квартал Дружби») (т. 2 а.с. 26-27).

23.10.2014 року за актом приймання-передачі житлово-офісного комплексу на АДРЕСА_1 у місті Києві (І черга) з балансу на баланс, ТОВ «Світ побуту» (первісний Балансоутримувач) передало, а ОСББ «Квартал Дружби» прийняло на баланс вищевказаний житлово-офісний комплекс.

Відповідно до акту приймання-передачі житлово-офісного комплексу на АДРЕСА_1 у місті Києві (І черга) з балансу на баланс укладеного між ТОВ «Світ побуту» та ОСББ «Квартал Дружби», визначено, що активи житлово-офісного комплексу на АДРЕСА_1 у місті Києві (І черга) мають такі показники:

Рік введення в експлуатацію: 2011 рік. Кількість поверхів: 22,18,13. Кількість квартир у житлово-офісному комплексі (І черга): 233 квартири. Облаштування житлово-офісного комплексу (1 черга) водопроводом, каналізацією, центральним опаленням, гарячим водопостачанням, електроосвітленням, стаціонарними електроплитами: 233 квартири.

Створене 17.01.2017 року ОСББ «Дружби Народів Авеню» складається з 3 та 4 секції, та відповідно до акту приймання-передачі будинку з балансу на баланс (в управління) частини офісно-житлового комплексу по на АДРЕСА_1 у місті Києві (ІІ черга), укладений між ОСББ «Дружби Народів Авеню» та ТОВ «КП «УЖК» мають показники:

Рік введення в експлуатацію: 2013 рік. Кількість поверхів: 23,21. Кількість квартир у будинку (частини будинку): 262 квартири. Загальна площа підземного паркінгу: 12415,00кв.м. Облаштування житлово-офісного комплексу (його частини) водопроводом, каналізацією, центральним опаленням, гарячим водопостачанням, електроосвітленням - 262 квартири.

Судом першої інстанції поряд з іншим встановлено, що 25.09.2017 року до Мін'юсту України надійшла скарга ОСОБА_1 на рішення державного реєстратора юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Облонської районної в м. Києві державної адміністрації Гноця О.Ю., в якій остання просила скасувати реєстраційну дію в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 14.02.2017 року, номер запису: 1 067 381, якою було зареєстровано ОСББ «Дружби Народів Авеню» (код в ЄДР: 41150714; місцезнаходження: 01103, АДРЕСА_1, секція 3,4) (т. 2 а.с. 14-15).

За результатами розгляду скарги ОСОБА_1 Комісією з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації складено висновок від 05.10.2017 року, яким вирішено задовольнити скаргу Третьої особи у повному обсязі (т. 2 а.с. 50-55). В обґрунтування необхідності прийняття такого рішення Комісією зазначено, що подані для проведення оскаржуваної реєстраційної дії документи не відповідають вимогам законодавства, оскільки в одному будинку може бути створене лише одне об'єднання співвласників багатоквартирного будинку, адреса у документах створення відрізняється від фактичної адреси ОСББ, а бюлетень поіменного голосування заповнений ОСОБА_11 від імені ТОВ «Солюшнс ІНН», у той час як його керівником є ОСОБА_9

На підставі даного висновку Комісії Відповідачем 06.10.2017 року прийнято наказ №3115/5 «Про скасування реєстраційної дії у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань», яким задоволено скаргу ОСОБА_1 у повному обсязі та, зокрема, скасовано реєстраційну дію у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 14.02.2017 року №0067381 «Державна реєстрація новоутвореної шляхом заснування юридичної особи», проведену державним реєстратором Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації Гноцем О.Ю. стосовно ОСББ «Дружби Народів Авеню» (т. 2 а.с. 56).

На підставі встановлених вище обставин, здійснивши системний аналіз положень ст. 385 Цивільного кодексу України, ст. 56 Господарського кодексу України, ст. ст. 1, 6 Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку», ст. ст. 1, 2, 7, 9, 17, 34 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Порядку розгляду скарг у сфері державної реєстрації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 року №1128, суд першої інстанції прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог з огляду на порушення суб'єктом владних повноважень підстав, порядку та процедури розгляду скарги ОСОБА_1, здійснену за відсутності повідомлення про це заінтересованих осіб.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів не може не погодитися з огляду на таке.

Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» регулює відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою таких прав (далі - Закон).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1 Закону у редакції, яка була чинною не момент прийняття оскаржуваного наказу, державна реєстрація юридичних осіб, громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців (далі - державна реєстрація) - офіційне визнання шляхом засвідчення державою факту створення або припинення юридичної особи, громадського формування, що не має статусу юридичної особи, засвідчення факту наявності відповідного статусу громадського об'єднання, професійної спілки, її організації або об'єднання, політичної партії, організації роботодавців, об'єднань організацій роботодавців та їхньої символіки, засвідчення факту набуття або позбавлення статусу підприємця фізичною особою, зміни відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, про юридичну особу та фізичну особу - підприємця, а також проведення інших реєстраційних дій, передбачених цим Законом.

Відповідно до п. 8 ч. 2 ст. 8 Закону у згаданій редакції, до повноважень Міністерства юстиції України у сфері державної реєстрації належить, зокрема, розгляд скарг на рішення, дії або бездіяльність державних реєстраторів, суб'єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції України та прийняття обов'язкових до виконання рішень, передбачених цим Законом.

Порядок оскарження рішень, дій або бездіяльності у сфері державної реєстрації визначається положеннями ст. 34 Закону, частиною першою якої передбачено, що рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб'єкта державної реєстрації можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України та його територіальних органів або до суду.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 34 Закону Міністерство юстиції України розглядає скарги на проведені державним реєстратором реєстраційні дії (крім випадків, якщо такі реєстраційні дії проведено на підставі рішення суду).

Приписи ч. 6 ст. 34 Закону визначають, що за результатами розгляду скарги Міністерство юстиції України та його територіальні органи приймають мотивоване рішення про:

1) відмову в задоволенні скарги;

2) задоволення (повне чи часткове) скарги шляхом прийняття рішення про: а) скасування реєстраційної дії, скасування рішення територіального органу Міністерства юстиції України, прийнятого за результатом розгляду скарги, - у разі оскарження реєстраційної дії, рішення територіального органу Міністерства юстиції; б) проведення державної реєстрації - у разі оскарження відмови у державній реєстрації; в) виправлення технічної помилки, допущеної державним реєстратором; г) тимчасове блокування доступу державного реєстратора до Єдиного державного реєстру; ґ) анулювання доступу державного реєстратора до Єдиного державного реєстру; д) скасування акредитації суб'єкта державної реєстрації; е) притягнення до дисциплінарної відповідальності посадової особи територіального органу Міністерства юстиції України; є) направлення до Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату при Міністерстві юстиції України подання щодо анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю.

Рішення, передбачені підпунктами "а", "ґ", "д" і "е" пункту 2 цієї частини, приймаються виключно Міністерством юстиції України.

За результатами розгляду скарги Міністерство юстиції України та його територіальні органи можуть прийняти мотивоване рішення, в якому передбачити шляхи для задоволення скарги.

Рішення, прийняте за результатами розгляду скарги, надсилається скаржнику протягом трьох робочих днів з дня його прийняття.

Порядок розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність державного реєстратора, суб'єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції України визначається Кабінетом Міністрів України (ч. 9 ст. 34 Закону).

Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 року №1128 затверджено Порядок розгляду скарг у сфері державної реєстрації (далі - Порядок №1128).

Пунктом 2 Порядку №1128 передбачено, що для забезпечення розгляду скарг суб'єктом розгляду скарги утворюються постійно діючі комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації (далі - комісія), положення та склад яких затверджуються Мін'юстом або відповідним територіальним органом.

Наказом Мін'юсту України від 12.01.2016 року №37/5 затверджено Положення про Комісію з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації (далі - Положення №37/5).

Відповідно до п. 8 розділу ІІІ Положення №37/5 рішення комісії оформляються висновком, який підписується Головою комісії, секретарем та членами комісії, що брали участь у засіданні комісії.

Висновок комісії повинен містити такі відомості: дата, час та місце його складення; перелік осіб, присутніх на засіданні комісії; реквізити та суть скарги, розгляд якої здійснюється комісією; відомості про наявність чи відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення скаржника, зазначені у скарзі, та інших обставин, які мають значення для об'єктивного розгляду скарги; окрема думка члена комісії у разі її наявності та оформлення у письмовому вигляді; узагальнюючий висновок щодо відповідності/невідповідності законодавству у сфері державної реєстрації рішення, дії або бездіяльності суб'єкта оскарження, щодо задоволення кожної з вимог скаржника або відмови в їх задоволенні з відповідним обґрунтуванням та посиланням на норми законодавства; відомості про необхідність складання протоколів про адміністративні правопорушення, відповідальність за вчинення яких передбачена частинами першою-п'ятою статті 166-11 та статтею 166-23 Кодексу України про адміністративні правопорушення; відомості про рішення/реєстраційні дії, що підлягають скасуванню, а також про дії, що підлягають вчиненню у зв'язку зі скасуванням рішення/реєстраційної дії або у зв'язку з визнанням оскаржуваних дій або бездіяльності протиправними, та про суб'єкта, що буде вчиняти такі дії.

Згідно п. 10 розділу ІІІ вказаного Положення висновок комісії, оформлений відповідно до пункту 8 розділу III цього Положення, разом з проектом відповідного наказу Департамент державної реєстрації та нотаріату Міністерства юстиції України подає для підпису Міністру юстиції України, його першому заступнику або заступнику Міністра з питань державної реєстрації.

Зважаючи на те, що саме висновок Комісії є основою для прийняття Мін'юстом України оформленого наказом рішення за наслідками розгляду скарги особи, суд першої інстанції обґрунтовано вказав про необхідність дослідження питання дотримання Комісією процедури та порядку розгляду поданої ОСОБА_1 скарги.

За правилами ч. 8 ст. 34 Закону Міністерство юстиції України та його територіальні органи відмовляють у задоволенні скарги, якщо:

1) скарга оформлена без дотримання вимог, визначених частиною п'ятою цієї статті;

2) на момент прийняття рішення про задоволення скарги шляхом скасування реєстраційної дії щодо державної реєстрації новоствореної юридичної особи, іншої організації, державної реєстрації фізичної особи підприємцем, припинення юридичної особи, іншої організації, припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця або шляхом проведення реєстраційної дії в Єдиному державному реєстрі проведено наступну реєстраційну дію щодо відповідної особи;

3) у разі наявності інформації про судове рішення або ухвалу про відмову позивача від позову з такого самого предмета спору, про визнання позову відповідачем або затвердження мирової угоди сторін;

4) у разі наявності інформації про судове провадження у зв'язку із спором між тими самими сторонами, з такого самого предмета і тієї самої підстави;

5) є рішення цього органу з такого самого питання;

6) в органі ведеться розгляд скарги з такого самого питання від цього самого скаржника;

7) скарга подана особою, яка не має на це повноважень;

8) закінчився встановлений законом строк подачі скарги;

9) розгляд питань, порушених у скарзі, не належить до компетенції органу;

10) державним реєстратором, територіальним органом Міністерства юстиції України прийнято таке рішення відповідно до законодавства.

Відповідно до ст. 385 Цивільного кодексу України власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку (будинках) для забезпечення експлуатації такого будинку (будинків), користування квартирами та нежитловими приміщеннями та управління, утримання і використання спільного майна багатоквартирного будинку (будинків) можуть створювати об'єднання співвласників багатоквартирного будинку (будинків). Таке об'єднання є юридичною особою, що створюється та діє відповідно до закону та статуту.

Правові та організаційні засади створення, функціонування, реорганізації та ліквідації об'єднань власників жилих та нежилих приміщень багатоквартирного будинку, захисту їхніх прав та виконання обов'язків щодо спільного утримання багатоквартирного будинку визначаються Законом України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку» (далі - Закон про ОСББ).

Згідно абз. 3 ст. 1 Закону про ОСББ об'єднання співвласників багатоквартирного будинку (далі - об'єднання) - юридична особа, створена власниками квартир та/або нежитлових приміщень багатоквартирного будинку для сприяння використанню їхнього власного майна та управління, утримання і використання спільного майна.

Статтею 6 Закону про ОСББ передбачено, що об'єднання може бути створено лише власниками квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку (багатоквартирних будинках). Установчі збори об'єднання у новозбудованих багатоквартирних будинках можуть бути проведені після державної реєстрації права власності на більше половини квартир та нежитлових приміщень у такому будинку.

За правилами п. 1 ст. 9 Закону відомості про юридичну особу, громадське формування, що не має статусу юридичної особи, та фізичну особу - підприємця вносяться до Єдиного державного реєстру на підставі: 1) відповідних заяв про державну реєстрацію; 2) документів, що подаються для проведення інших реєстраційних дій; 3) відомостей, отриманих у результаті інформаційної взаємодії між Єдиним державним реєстром та інформаційними системами державних органів.

Згідно ст. 17 Закону для державної реєстрації створення юридичної особи (у тому числі в результаті виділу, злиття, перетворення, поділу), крім створення державного органу, органу місцевого самоврядування, подаються такі документи: 1) заява про державну реєстрацію створення юридичної особи. У заяві про державну реєстрацію створення юридичної особи, утвореної в результаті поділу, додатково зазначаються відомості про відокремлені підрозділи в частині їх належності до юридичної особи - правонаступника; 2) заява про обрання юридичною особою спрощеної системи оподаткування та/або реєстраційна заява про добровільну реєстрацію як платника податку на додану вартість, та/або заява про включення до Реєстру неприбуткових установ та організацій за формами, затвердженими відповідно до законодавства, - за бажанням заявника; 2-1) примірник оригіналу (нотаріально засвідчену копію) рішення засновників, а у випадках, передбачених законом, - рішення відповідного державного органу, про створення юридичної особи; 3) документ, що підтверджує створення громадського формування, відповідність статуту юридичної особи, на підставі якого діє громадське формування, - у разі державної реєстрації громадського формування, що є самостійним структурним підрозділом у складі іншої юридичної особи; 4) відомості про керівні органи громадського формування (ім'я, дата народження керівника, членів інших керівних органів, реєстраційний номер облікової картки платника податків (за наявності), посада, контактний номер телефону та інші засоби зв'язку), відомості про особу (осіб), яка має право представляти громадське формування для здійснення реєстраційних дій (ім'я, дата народження, контактний номер телефону та інші засоби зв'язку); 5) установчий документ юридичної особи - у разі створення юридичної особи на підставі власного установчого документа; 6) реєстр осіб (громадян), які брали участь в установчому з'їзді (конференції, зборах), - у разі державної реєстрації створення громадських об'єднань, політичної партії; 7) програма політичної партії - у разі державної реєстрації створення політичної партії; 8) список підписів громадян України за формою, встановленою Міністерством юстиції України, - у разі державної реєстрації створення політичної партії; 9) документ про сплату адміністративного збору - у випадках, передбачених статтею 36 цього Закону; 10) документ, що підтверджує реєстрацію іноземної особи у країні її місцезнаходження (витяг із торговельного, банківського, судового реєстру тощо), - у разі створення юридичної особи, засновником (засновниками) якої є іноземна юридична особа; 11) примірник оригіналу (нотаріально засвідчена копія) передавального акта - у разі створення юридичної особи в результаті перетворення або злиття; 12) примірник оригіналу (нотаріально засвідчена копія) розподільчого балансу - у разі створення юридичної особи в результаті поділу або виділу; 13) документи для державної реєстрації змін про юридичну особу, що містяться в Єдиному державному реєстрі, визначені частиною четвертою цієї статті, - у разі створення юридичної особи в результаті виділу; 14) документи для державної реєстрації припинення юридичної особи в результаті злиття та поділу - у разі створення юридичної особи в результаті злиття та поділу; 15) список учасників з'їзду, конференції, установчих або загальних зборів членів профспілки.

Згідно опису документів, що надані державному реєстратору для проведення реєстраційної дії «Державна реєстрація новоутвореної шляхом заснування юридичної особи» - ОСББ «Дружби Народів Авеню» (т. 1 а.с. 82), державному реєстратору були подані документи, які відповідають вимогам ст. 17 Закону, а отже, як вірно зазначив суд першої інстанції, державним реєстратором було вчинено реєстраційну дію правомірно та у межах чинного законодавства України.

Відповідно до ч. 3 ст. 34 Закону рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб'єкта державної реєстрації можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України та його територіальних органів протягом 60 календарних днів з дня прийняття рішення, що оскаржується, або з дня, коли особа дізналася чи могла дізнатися про порушення її прав відповідною дією чи бездіяльністю.

Як було вірно встановлено судом першої інстанції, встановлений законом строк для звернення зі скаргою, закінчився 28.08.2017 року, у той час як скарга подана представником за довіреністю від ОСОБА_1 - 25.09.2017 року та в цей же день була зареєстрована в Мін'юсті України за № 28855-0-33-17, тобто з порушенням 60-денного строку встановленого ст. 34 Закону.

На думку судової колегії, відповідне твердження Окружного адміністративного суду міста Києва правильно обґрунтовано тим, що, як вбачається з матеріалів справи, 29.06.2017 представником ОСОБА_1 було подано до Печерського районного суду м. Києва позовну заяву про визнання недійсними, скасування установчих документів і скасування державної реєстрації ОСББ «Дружби Народів Авеню».

При цьому, серед підстав позову ОСОБА_1 було зазначено, зокрема, неможливість існування у межах одного багатоквартирного будинку двох об'єднань співвласників багатоквартирного будинку (т. 3 а.с. 8-11). Відтак, посилання Третьої особи в апеляційній скарзі на те, що про незаконне, на її думку, створення другого об'єднання співвласників багатоквартирного будинку їй стало відомо після отримання листа Печерської районної в м. Києві державної адміністрації від 18.09.2017 року №105-01-4217/1 про відсутність присвоєння житловому будинку по АДРЕСА_1 окремої поштової адреси, є безпідставним.

Крім того, суд першої інстанції вірно встановив, що 02.08.2017 року ухвалою Печерського районного суду міста Києва у справі № 757/37087/17-ц позовну заяву ОСОБА_1 до ОСББ «Дружби Народів Авеню», третя особа: Печерська районна в м. Києві державна адміністрація, про визнання недійсними, скасування установчих документів і скасування державної реєстрації ОСББ «Дружби Народів Авеню» - залишено без розгляду на підставі п. 5 ч. 1 статті 207 Цивільного процесуального кодексу України (т. 1 а.с. 48).

З урахуванням наведеного Окружний адміністративний суд міста Києва прийшов до обґрунтованого висновку про порушення Відповідачем вимог п. п. 3 та 8 ч. 8 ст. 34 Закону, відповідно до яких останній зобов'язаний був відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_1

Крім іншого, під час розгляду скарги Третьої особи Комісія зобов'язана була перевірити якими саме секціями було створено ОСББ «Квартал Дружби», яке зазначено в скарзі ОСОБА_1, чи голосували за створення даного Об'єднання мешканці 3-ї та 4-ї секцій, чи в поданих документах для проведення реєстраційної дії щодо «Державної реєстрації новоутвореної шляхом заснування юридичної особи» - ОСББ «Квартал Дружби» відображені голоси за створення даного ОСББ «Квартал Дружби» мешканців 3-ї та 4-ї секцій.

Зі змісту поданих документів для державної реєстрації ОСББ вбачається, що останнє було зареєстровано мешканцями даного Об'єднання, як самостійна юридична особа, яка жодним чином не пов'язана зі створеним мешканцями 3-ї та 4-ї секцій ОСББ «Дружби Народів Авеню».

Поряд з викладеним, пунктом 3 розділу ІІІ Положення №37/5 передбачено, що секретар комісії завчасно повідомляє членів комісії, а також скаржника та/або його представника, суб'єкта оскарження та інших заінтересованих осіб про порядок денний запланованого засідання, дату, час і місце його проведення, а також надає/надсилає членам комісії та зазначеним особам необхідні матеріали в електронному або паперовому вигляді.

Відповідно до п. 9 Порядку №1128 під час розгляду скарги по суті обов'язково запрошується скаржник та / або його представник (за умови якщо ним зазначено про це у скарзі), суб'єкт оскарження та інші заінтересовані особи, зазначені у скарзі або встановлені відповідно до відомостей реєстрів. Неприбуття таких осіб, яким було належним чином повідомлено про розгляд скарги, а також неотримання такими особами повідомлень про час та місце розгляду скарги з причин, що не залежать від суб'єкта розгляду скарги, не перешкоджає її розгляду.

Згідно п. 10 Порядку №1128 суб'єкт розгляду скарги своєчасно повідомляє особам, запрошеним до розгляду скарги по суті, про час і місце розгляду скарги в один з таких способів: 1) телефонограмою (якщо номер телефону зазначено у скарзі); 2) шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Мін'юсту; 3) засобами електронної пошти (якщо адресу електронної пошти зазначено у скарзі та/або інших документах, що додаються до скарги).

При цьому за правилами п. 11 згаданого Порядку копії скарги та доданих до неї документів надаються особам, запрошеним до розгляду скарги по суті (крім скаржника), не пізніше дня, що передує дню розгляду скарги по суті. Суб'єкт оскарження має право подавати письмові пояснення по суті скарги, які обов'язково приймаються комісією до розгляду.

У разі повідомлення скаржником та/або його представником, іншими особами, які беруть участь у розгляді скарги по суті, про наявність судового спору між тими самими сторонами, з того ж предмета, з тих же підстав, про які зазначено у скарзі, ними надається копія відповідного рішення суду на засідання комісії.

Разом з тим, матеріали справи не містять належних і допустимих доказів направлення Мін'юстом України, зокрема, ОСББ «Дружби Народів Авеню» копії скарги та доданих до неї документів, оскільки зі змісту листа від 02.10.2017 року №28855-0-33-17/19К (т. 1 а.с. 21) неможливо встановити момент отримання їх Позивачем. При цьому судовою колегією враховується, що зі змісту наявної у матеріалах справи копії конверту випливає, що його було направлено лише 05.10.2017 року, про що свідчить відбиток штампу відділення поштового зв'язку (т. 1 а.с. 22). Вказані обставини, на переконання суду апеляційної інстанції, свідчать про порушення Мін'юстом України вимог п. 11 Порядку №1128 щодо надання особам, запрошеним до розгляду скарги по суті (крім скаржника), копії скарги та доданих до неї документів.

Посилання Апелянта на своєчасне розміщення на офіційному веб-сайті Мін'юсту України оголошення про запрошення на засідання Комісії з розгляду скарги ОСОБА_1 скаржників та заінтересованих осіб (т. 2 а.с. 45-46), є підставою для висновку про належне та своєчасне повідомлення заінтересованих осіб про дату, час та місце розгляду скарги, судовою колегією оцінюється критично, оскільки зі змісту даного оголошення неможливо встановити суть та зміст скарги. Відповідно, за умови неотримання не пізніше ніж за день до засідання копії скарги особи інші особи не в змозі встановити, чи є вони заінтересованими особами щодо розгляду даної скарги. Отже, невиконання Мін'юстом України обов'язку щодо своєчасного направлення копії скарги та доданих до неї документів заінтересованим особам позбавило Позивача права на участь у засіданні Комісії, надання своїх пояснень та заперечень, тощо.

У своєму рішенні від 27.02.2018 року у справі №826/4194/16 Верховний Суд зазначив, що важливість дотримання і неухильного виконання процедури розгляду скарги безпосередньо пов'язана із забезпеченням права суб'єкта особи, інтересів якої вона стосується, на захист, зокрема надання нею відповідних пояснень з приводу правовідносин, що виникли. Тому, невиконання суб'єктом влади вимог законодавства в цій частині зводить нанівець законність всієї процедури розгляду скарги та, як наслідок, прийнятого за її результатами рішення.

Указана позиція підтримана Верховним Судом й у подальшому, зокрема, у постановах від 06.07.2018 року у справі №826/3442/17 та від 25.07.2018 року у справі №822/1763/16.

У справі «Рисовський проти України» (№ 29979/04) Європейський суд з прав людини зазначив, що принцип «належного урядування», зокрема, передбачає, що державні органи повинні діяти в належний і якомога послідовний спосіб. При цьому, на них покладено обов'язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах. Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливості уникати виконання своїх обов'язків.

З урахуванням наведеного судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що оскаржуваний наказ Мін'юсту України є протиправним та підлягає скасуванню як такий, що прийнятий без належних на те повноважень із порушенням встановлених законодавством порядку й процедури.

Надаючи оцінку твердженням Апелянтів щодо безпідставної відмови суду першої інстанції у задоволенні клопотань останніх про розгляд справи у відкритому судовому засіданні з повідомленням учасників справи, судова колегія вважає за необхідне зазначити таке.

Відповідно до ч. 3 ст. 257 КАС України при вирішенні питання про розгляд справи за правилами спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: значення справи для сторін; обраний позивачем спосіб захисту; категорію та складність справи; обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначати експертизу, викликати свідків тощо; кількість сторін та інших учасників справи; чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Згідно ч. 1 ст. 260 КАС України питання про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі.

За правилами ч. ч. 5, 6 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін: 1) у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу; 2) якщо характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі незначної складності не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку про помилковість твердження Апелянтів щодо відсутності в суду повноважень відмовляти у задоволенні клопотання сторони про розгляд справи у судовому засіданні, якщо, зокрема, характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі незначної складності не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.

Як вбачається зі змісту ухвали від 04.07.2018 року, Окружний адміністративний суд міста Києва вказав на те, що характер спірних правовідносин не вимагає проведення судового засідання х повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.

Крім іншого, суд першої інстанції у даній ухвалі вірно звернув увагу, що учасниками справи не було у межах встановленого ч. 7 ст. 262 КАС України подано клопотання про розгляд справи за їх участі.

Щодо твердження Третьої особи про безпідставне відхилення судом клопотання про призначення судової будівельно-технічної експертизи, колегія суддів вважає за необхідне підкреслити, що у межах вирішення спору щодо відповідності вимогам ч. 2 ст. 2 КАС України оскаржуваного акта Мін'юсту України визначені у клопотанні про проведення експертизи питання перебувають поза межами площини предмету доказування, а тому Окружний адміністративний суд міста Києва прийшов до обґрунтованого висновку про відсутність підстав для призначення експертизи.

Посилання ОСОБА_1 на необхідність залишення позовної заяви без розгляду з підстав сплати не у повному обсязі судового збору за подання позовної заяви, колегія суддів вважає помилковим з огляду на таке.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, якщо провадження в адміністративній справі було відкрито за позовною заявою, яка не відповідає вимогам статей 160, 161, 172 цього Кодексу, і позивач не усунув цих недоліків у строк, встановлений судом.

Тобто, залишенню позовної заяви без розгляду на підставі п. 7 ч. 1 ст. 240 КАС України повинно передувати встановлення судом першої інстанції позивачу строку для усунення недоліків. Разом з тим, оскільки, як свідчать матеріали справи, відповідних зауважень судом першої інстанції до позовної заяви висловлено не було та Позивачам не було встановлено строку для усунення недоліків, а суд апеляційної інстанції позбавлений повноважень надавати позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви у процесі апеляційного перегляду рішення суду, то правових підстав для його скасування із залишенням позовної заяви без розгляду на даному етапі судового розгляду справи немає.

Щодо іншої частини позовних вимог судова колегія вважає за необхідне зазначити, що, як вже було підкреслено раніше, Європейський суд з прав людини у рішенні по справі «Рисовський проти України» (№ 29979/04) визнав низку порушення пункту 1 статті 6 Конвенції, статті 1 Першого протоколу до Конвенції та статті 13 Конвенції у справі, пов'язаній із земельними правовідносинами; в ній також викладено окремі стандарти діяльності суб'єктів владних повноважень, зокрема, розкрито елементи змісту принципу «належного врядування».

Цей принцип, зокрема, передбачає, що у разі якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і послідовний спосіб (рішення у справах «Beyeler v. Italy» № 33202/96, «Oneryildiz v. Turkey» № 48939/99, «Moskal v. Poland» № 10373/05).

Крім того, в рішеннях Європейського суду з прав людини склалася практика, яка підтверджує, що дискреційні повноваження не повинні використовуватися свавільно, а суд повинен контролювати рішення, прийняті на підставі реалізації дискреційних повноважень, максимально ефективно (рішення у справі «Hasan and Chaush v. Bulgaria» № 30985/96).

Поняття дискреційних повноважень наведене, зокрема, у Рекомендаціях Комітету Міністрів Ради Європи № R (80)2, яка прийнята Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, відповідно до яких під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Тобто, дискреційними є право суб'єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною. Прикладом такого права є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова «може».

За правилами ч. ч. 3-4 ст. 245 КАС України у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов'язати суб'єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

У випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов'язати відповідача - суб'єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб'єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб'єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов'язує суб'єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Тобто законодавець передбачив обов'язок суду змусити суб'єкт владних повноважень до правомірної поведінки, а не вирішувати питання, які належать до функцій і виключної компетенції останнього (дискреційні повноваження), тому втручання в таку діяльність є формою втручання в дискреційні повноваження наведеного органу та виходить за межі завдань адміністративного судочинства.

Згідно судової практики Європейського суду з прав людини (рішення по справі «Олссон проти Швеції» від 24.03.1988 року) запорукою вірного застосування дискреційних повноважень є високий рівень правової культури державних службовців, водночас, суди повинні відновлювати порушене право шляхом зобов'язання суб'єкта владних повноважень, у тому числі колегіальний орган, прийняти конкретне рішення про надання можливості, якщо відмова визнана неправомірною, а інших підстав для відмови не вбачається.

При цьому судовою колегією враховується, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Аналогічна позиція викладена у постановах Верхового Суду України від 16.09.2015 року у справі №21-1465а15 та від 02.02.2016 року у справі №804/14800/14.

За таких обставин, на переконання судової колегії, зобов'язання Мін'юсту України вчинити дії, спрямовані на поновлення в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань реєстраційної дії № 0067381 «Державна реєстрація новоутвореної шляхом заснування юридичної особи» щодо Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Дружби Народів Авеню» (код за ), вчиненої державним реєстратором Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації Гноцем О.Ю., шляхом внесення відповідного запису до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, відповідає меті адміністративного судочинства.

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов'язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а викладені в апеляційних скаргах доводи позицію суду першої інстанції не спростовують.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Приписи ст. 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги Міністерства юстиції України та ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 липня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до Міністерства юстиції України, третя особа - ОСОБА_1, про визнання незаконним та скасування наказу, зобов'язання вчинити дії - залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 липня 2018 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття.

Касаційна скарга на рішення суду апеляційної інстанції подається безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Головуючий суддя А.Г. Степанюк

Судді Л.В. Губська

О.В. Епель

Повний текст постанови складено « 07» листопада 2018 року.