Справа № 658/1609/17
Суддя: Мороз Л.Л.
Дата ухвалення: 2018-11-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
Іменем України

01 листопада 2018 року

м. Київ

справа №658/1609/17

адміністративне провадження №К/9901/38890/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого судді - Мороз Л.Л.,

суддів: Гімона М.М., Бучик А.Ю.,

розглянувши у порядку попереднього розгляду у касаційній інстанції адміністративну справу № 658/1609/17

за позовом ОСОБА_1 до Каховського об`єднаного управління Пенсійного Фонду України в Херсонській області (далі об`єднане управління ПФУ) про визнання неправомірним рішення та зобов`язання вчинити дії, провадження по якій відкрито

за касаційною скаргою ОСОБА_1

на постанову Каховського міського суду Херсонської області від 12 липня 2017 року, ухвалену у складі головуючого судді Терещенко О.Є. та

ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 04 жовтня 2017 року, постановлену у складі колегії суддів: головуючого судді Зуєвої Л.Є., суддів Шевчук О.А., Федусика А.Г.,

ВСТАНОВИВ:
15 травня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати неправомірним рішення об`єднаного управління ПФУ, оформлене протоколом від 11 квітня 2016 року № 80, яким йому було відмовлено у зарахуванні до загального стажу періоду роботи у Каховському відділі спілки ветеранів Афганістану з 05 липня 1991 року по 20 червня 1999 року;

- зобов`язати об`єднане управління ПФУ зарахувати до загального страхового стажу зазначений період роботи та призначити йому пенсію відповідно до статті 16 Закону України від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» (далі Закон № 1788-ХІІ).

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що за наявності належним чином оформленої трудової книжки із зазначенням в ній посади у період роботи, щодо якого виник спір, відсутність бухгалтерських документів не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з його трудового стажу.

Каховський міськрайонний суд Херсонської області постановою від 12 липня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 04 жовтня 2017 року, відмовив у задоволенні позовних вимог.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, виходив з того, що період роботи позивача з 05 липня 1991 року по 20 червня 1999 року у відділі спілки ветеранів Афганістану Каховського товариства воїнів інтернаціоналістів не може бути врахований до загального стажу, оскільки він не підтверджений довідками або первинними документами, а тому позивач не має права на призначення дострокової пенсії за відсутності необхідного стажу 25 років.

24 жовтня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 12 липня 2017 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 04 жовтня 2017 року, ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Касаційна скарга мотивована тим, що під час перевірки фактів викладених у зверненні позивача про призначення пенсії, пенсійним органом було встановлено, що Каховський відділ спілки ветеранів Афганістану реально існував і перебував на обліку в органах ПФУ. Окрім цього, судами не враховано те, що поняття «страховий стаж» та «стаж роботи» є різними.

Вищий адміністративний суд України ухвалою від 27 жовтня 2017 року відкрив касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою та витребував матеріали справи.

15 грудня 2017 року розпочав роботу Верховний Суд і набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», яким Кодекс адміністративного судочинства України (далі КАС України) викладено в новій редакції.

Пунктом 4 частини першої розділу VII Перехідних положень КАС України касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи (частини третя статті 3 КАС України).

Касаційний адміністративний суд заслухав у попередньому судовому засіданні доповідь судді-доповідача про обставини, необхідні для ухвалення судового рішення судом касаційної інстанції, та, переглянувши судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а оскаржуваних постанови та ухвали судів попередніх інстанцій без змін, з наступних мотивів та передбачених законом підстав.

У справі, яка розглядається, суди встановили, що 05 січня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до об`єднаного управління ПФУ із заявою про призначення дострокової пенсії за віком згідно статті 16 Закону № 1788-ХІІ та пункту 3 Прикінцевих положень Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон № 1058- IV).

До заяви позивачем було надано копію трудової книжки, довідку Каховського військового комісаріату від 06 вересня 2015 року № 145 про проходження військової служби, довідку Каховського військового комісаріату від 16 вересня 2015 року № 1840 про проходження військової служби в складі Діючої армії в період бойових дій, копію посвідчення учасника бойових дій, довідки Каховського міськрайцентру зайнятості від 18 вересня 2015 № 05-26-1261 та № 05-26-1262.

З трудової книжки суди встановили, що з 05 липня 1991 року по 18 вересня 1993 року позивач працював начальником будівельної дільниці спілки афганців, а з 18 березня 1993 року був обраний головою спілки воїнів-інтернаціоналістів (а.с.5).

Також суди встановили, що після звернення ОСОБА_1 з заявою про призначення дострокової пенсії, об`єднане управління ПФУ повідомило позивача, що для зарахування до загального страхового стажу вищезазначеного періоду його роботи в Спілці Ветеранів Афганістану Каховського товариства воїнів інтернаціоналістів, даний період необхідно підтвердити довідками або первинними документами.

З метою надання допомоги в отримані підтверджуючих довідок спеціалістом об`єднаного управління ПФУ було направлено запит до архівного сектору Каховської райдержадміністрації, на що була отримана відповідь від 11 березня 2016 року за № 10-38/34 про те, що відповідні документи на зберігання не надходили.

Представником відповідача також було зроблено запит від 09 березня 2016 року № 1298/02 до архівного відділу Каховської міської ради і отримано відповідь від 11 березня 2016 року № 05_61/М-79 про те, що відповідні документи до архіву не надходили.

На запит від 10 березня 2016 року № 1320/02 до управління праці та соціального захисту населення Каховської міської ради та управління праці та соціального захисту населення Каховської районної державної адміністрації, останніми повідомлено пенсійний орган, що в управліннях відсутня інформація про реєстрацію відділу спілки ветеранів Афганістану.

Окрім того, за даними пошуку в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань по коду Відділ спілки ветеранів Афганістану, як організація, - не значиться.

До того ж, суди встановили, що об`єднаним управлінням ПФУ було проведено камеральну перевірку документів по підприємству Спілка Ветеранів Афганістану Каховського товариства воїнів інтернаціоналістів, за результатами якої встановлено, що вказана організація перебувала на обліку в управлінні ПФУ з 22 лютого 1994 року по 01 грудня 2003 року. За період з 01 січня 1996 року по 31 грудня 1999 року заробітна плата не нараховувалась, страхові внески до бюджету не перераховувались.

Дослідивши спірні правовідносини, колегія суддів зазначає наступне.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статі 16 Закону № 1788-ХІІ військовослужбовці, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та поліцейські, які брали участь у бойових діях, а також ті, які стали інвалідами внаслідок поранення, контузії, каліцтва, одержаних при захисті Батьківщини або при виконанні інших обов`язків військової служби (службових обов`язків), або внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті чи виконанням інтернаціонального обов`язку, а також батьки і дружини (якщо вони не взяли повторний шлюб) військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та поліцейських, які померли (загинули) у період проходження військової служби (виконання службових обов`язків) чи після звільнення зі служби, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва, одержаних при виконанні обов`язків військової служби (службових обов`язків), захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи чи виконанням інтернаціонального обов`язку, мають право на пенсію чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років.

Змістом абзацу 6 пункту 3 розділу ХV Прикінцевих положень Закону № 1058-IV також передбачено, що військовослужбовці, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, які брали участь у бойових діях, в антитерористичній операції в районах її проведення, а також ті, які стали інвалідами внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих при захисті Батьківщини або при виконанні інших обов`язків військової служби (службових обов`язків), або внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, виконанням інтернаціонального обов`язку чи безпосередньою участю в антитерористичній операції в районах її проведення, дружини (чоловіки), якщо вони не взяли повторний шлюб, і батьки військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, які померли (загинули) у період проходження військової служби (виконання службових обов`язків) чи після звільнення із служби, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих при виконанні обов`язків військової служби (службових обов`язків), захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, виконанням інтернаціонального обов`язку чи безпосередньою участю в антитерористичній операції в районах її проведення, особи, яким надано статус учасника бойових дій відповідно до пункту 20 статті 6, інваліда війни відповідно до пунктів 12 та 13 статті 7 Закону України від 22 жовтня 1993 року № 3551-XII «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (далі Закон № 3551-XII), особи з числа резервістів і військовозобов`язаних, яким надано статус учасника бойових дій відповідно до пункту 19 статті 6, інваліда війни відповідно до пункту 11 статті 7 Закону № 3551-XII, дружини (чоловіки), якщо вони не взяли повторний шлюб, і батьки, яким надано статус особи, на яку поширюється чинність Закону № 3551-XII, відповідно до абзаців шостого та сьомого пункту 1 статті 10 зазначеного Закону, а також абзацу восьмого пункту 1 статті 10 зазначеного Закону з числа членів сімей резервістів і військовозобов`язаних, мають право на призначення дострокової пенсії за віком після досягнення чоловіками 55 років, жінками - 50 років та за наявності страхового стажу не менше 25 років для чоловіків і не менше 20 років для жінок.

Отже, право на пенсію з віком, відповідно до зазначених положень пенсійного законодавства, мають чоловіки після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років.

Положеннями пункту «а» частини третьої статті 56 Закону № 1788-ХІІ передбачено, зокрема, те, що за загальним правилом, до стажу роботи зараховується будь-яка робота, на якій працівник підлягає державному соціальному страхуванню або за умови сплати страхових внесків.

Тобто, із змісту вказаної норми закону про пенсійне забезпечення вбачається, що страховий стаж може бути зараховано за двох альтернативних умов: або працівник підлягає державному соціальному страхуванню або за умови сплати страхових внесків.

Згідно зі статтею 62 цього Закону основним документом, що підтверджує трудовий стаж, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до частини першої статті 101 Закону № 1058-IV та пункту 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону № 1058-IV, затвердженого постановою Правління ПФУ від 25 листопада 2005 року № 22-1 (далі Порядок № 22-1) органи, що призначають пенсію, мають право вимагати від підприємств, установ та організацій дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

При цьому, обов`язок пенсійного органу перевірити документи, подані заявником, також передбачений вказаним пунктом Порядку № 22-1.

Відповідно до пункту 1.7 Порядку № 22-1 у разі, якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис. Якщо вони будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії.

У справі, яка розглядається суди встановили, що спілка ветеранів Афганістану знаходилась на обліку в органах ПФУ з 22 лютого 1994 року по 31 грудня 2003 року.

При цьому, за період з 01 січня 1996 року по 31 грудня 1999 року заробітна плата не нараховувалась, страхові внески до органів ПФУ не перераховувались, а в період з 22 лютого 1994 року по 31 грудня 1995 року звіти про нарахування збору на обов`язкове державне пенсійне страхування не надходили.

Таким чином, виходячи із положень статті 56 Закону № 1788-ХІІ, які пов`язують зарахування роботи до трудового стажу зі сплатою страхових внесків, колегія суддів погоджується із висновками судів попередніх інстанцій за встановлених у справі обставинах, про правомірність рішення відповідача про відмову в зарахуванні періоду роботи позивача з 05 липня 1991 року по 20 червня 1999 року у відділі спілки ветеранів Афганістану до його загального трудового стажу, оскільки прийнято оспорюване рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Оцінюючи наведені сторонами аргументи, Касаційний адміністративний суд виходить з такого, що всі аргументи скаржника, наведені в касаційній скарзі, були ретельно перевірені та проаналізовані судами першої та апеляційної інстанцій, та їм була надана належна правова оцінка. Жодних нових аргументів, які б доводили порушення норм матеріального або процесуального права, у касаційній скарзі не зазначено.

Як зазначено у частині четвертій статті 328 КАС України, підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Враховуючи наведене, Касаційний адміністративний суд не встановив неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судами оспорюваних рішень і погоджується з їх висновками у справі, якими доводи скаржника відхилено.

Відповідно до статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 343, 349, 350, 355, 356 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 12 липня 2017 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 04 жовтня 2017 року у справі № 658/1609/17 залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена.

...........................

...........................

...........................

Л.Л. Мороз

М.М. Гімон

А.Ю. Бучик,

Судді Верховного Суду