Справа № 620/3377/18
Суддя: Клопот С.Л.
Дата ухвалення: 2018-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 листопада 2018 року м. Чернігів Справа № 620/3377/18

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Клопота С.Л.,

за участю секретаря Єгунової О.М.,

позивача ОСОБА_1

представника позивача Яковлева А.Л.,

представника відповідача Мірошниченка О. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до військової частини НОМЕР_1 та просить визнати протиправним та скасувати пункт 4 наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) № 642 від 23.06.2018 «Про результати службового розслідування по факту переплати грошового забезпечення», відповідно до якого підполковника ОСОБА_1 притягнуто до матеріальної відповідальності у розмірі заподіяної шкоди на суму 1586 грн. 82 коп.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що пункт 4 наказу № 642 від 23.06.2018, яким позивача було притягнуто до матеріальної відповідальності у розмірі 1586,82 грн. є неправомірним, оскільки жодних порушень вимог Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України», Положення про порядок обліку, зберігання, списання та використання військового майна у Збройних Силах України, Положення про військове (корабельне) господарство Збройних Сил України, Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям ЗС України та деяким іншим особам, яка затверджена наказом МО України № 260, ним допущено не було.

Позивач та його представник в судовому засіданні позов підтримали та просили його задовольнити в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити в задоволенні позову, посилаючись на заперечення, які викладені у відзиві на позовну заяву, що приєднаний до матеріалів справи.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення сторін, суд вважає позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Пунктом 4 Наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 642 від 23.06.2018 відповідно до п. 10 Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду заподіяну державі, затвердженою Постановою Верховної Ради України від 23.06.1995 № 243/95 за шкоду заподіяну недбалим виконанням службових обов`язків, передбачених ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби ЗС України, п. 31.7 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям ЗС України та деяким іншим особам, яка затверджена наказом МО України № 260 підполковника ОСОБА_1 притягнуто до матеріальної відповідальності у розмірі заподіяної ним шкоди на суму 1586,82 грн.

Заслухавши пояснення сторін та дослідивши наявні в матеріалах справи докази, судом встановлено наступне.

Загальні підстави і порядок притягнення до матеріальної відповідальності військовослужбовців і призваних на збори військовозобов`язаних, винних у заподіяні шкоди державі під час виконання ними службових обов`язків, передбачених актами законодавства, військовими статутами, порадниками, інструкціями та іншими нормативно правовими актами визначені Положенням про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду заподіяну державі, затверджену Постановою Верховної Ради України від 23 червня 1995 року № 243/95-ВР.

Відповідно до приписів п. 2, 3 Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, затвердженого постановою ВРУ № 243/95-ВР від 23.06.1995, військовослужбовці несуть матеріальну відповідальність за наявності: заподіяння прямої дійсної шкоди; протиправної їх поведінки; причинного зв`язку між протиправною поведінкою і настанням шкоди; вини у заподіянні шкоди.

Як вбачається з наказу № 642 від 23.06.2018, відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 876 від 14.05.2018 проведено службове розслідування за результатами аудиту Північно-Східним територіальним управлінням внутрішнього аудиту у військовій частині НОМЕР_1 .

В ході проведення службового розслідування встановлено, що за результатами планового аудиту фінансово-господарської діяльності військової частини НОМЕР_1 за період з травня 2015 року по квітень 2018 року групою офіцерів Північно-Східним територіальним управлінням внутрішнього аудиту та фінансового контролю МО України виявлено ряд порушень фінансової дисципліни.

В той же час в спірному наказі, виданому відповідачем, не зазначається, які саме винні дії позивача, крім подачі рапорту про заохочення грошовою премією, привели до порушень фінансової дисципліни та заподіяння шкоди.

Щодо обґрунтованості підстав видання наказ № 642 від 23.06.2018 суд зазначає наступне.

Як вбачається з наказу № 642 від 23.06.2018, до матеріальної відповідальності притягнуто посадових осіб, в тому числі і позивача, які винні у порушенні фінансової дисципліни.

В наказі зазначено, що в порушення вимог п. 31.6 Інструкції про грошове забезпечення № 260, рапорт на заохочення грошовою премією військовослужбовця механізованого батальйону солдата ОСОБА_2 , який в період з 05.06.2015 по 07.06.2015 скоїв самовільне залишення частини, подав 30.06.2015 тимчасово виконуючий обов`язки командира механізованого батальйону підполковник ОСОБА_1 .

Дисциплінарний статут ЗС України та КК України визначають поняття «самовільне залишення військової частини військовослужбовцем», в залежності від подовженості залишення, як дисциплінарне чи кримінальне правопорушення.

З пояснень представника відповідача судом встановлено, що службового розслідування щодо самовільного залишення військової частини солдатом ОСОБА_2 в період з 05.06.2015 по 07.06.2015 не проводилось. Кримінального розслідування з цього ж приводу також не проводилось.

Факт самовільного залишення військової частини солдатом ОСОБА_2 , в період з 05.06.2015 по 07.06.2015, був встановлений в ході проведення аудиту військової частини НОМЕР_1 , який проводився Північно-Східним Територіальним управлінням внутрішнього аудиту.

Доказів того, що Північно-Східне Територіальне управління внутрішнього аудиту наділене повноваженням, за відсутності висновку службового розслідування, встановлювати наявність факту порушення військовослужбовцем службової дисципліни, суду не представлено.

Також суду не представлено доказів того, що, на момент скрадання відповідного рапорту, позивача було у будь який спосіб сповіщено про те, що солдат ОСОБА_2 , в період з 05.06.2015 по 07.06.2015, самовільно залишав військову частину.

Разом з тим, приписами п.п. 17, 18, 19, 21, 22, 23 Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, затвердженого постановою ВРУ № 243/95-ВР від 23.06.1995 передбачено, що у разі виявлення факту заподіяння матеріальної шкоди командир (начальник) військової частини призначає розслідування для встановлення причин виникнення шкоди, її розміру та винних осіб.

Розслідування має бути завершено протягом одного місяця з дня виявлення шкоди. У необхідних випадках цей термін може бути продовжено вищим за підлеглістю командиром (начальником), але не більш як на один місяць.

Розслідування призначається письмовим розпорядженням командира (начальника) військової частини, який має право прийняти рішення про притягнення військовослужбовця і призваного на збори військовозобов`язаного до матеріальної відповідальності.

Розслідуванням повинно бути встановлено: в чому полягає матеріальна шкода та яка її вартісна оцінка; якими конкретно неправомірними діями військовослужбовця або призваного на збори військовозобов`язаного заподіяно шкоду, вимоги яких законів, військових статутів, порадників, інструкцій та інших нормативних актів при цьому було порушено; умисно чи з необережності та з якою метою заподіяно шкоду; чи заподіяно шкоду винною особою під час виконання службових обов`язків; ступінь вини кожного у разі заподіяння шкоди кількома особами; умови та причини, що сприяли заподіянню шкоди, та її наслідки.

У висновку розслідування викладаються факти, встановлені відповідно до вимог пунктів 3 і 19 цього Положення, та пропозиції про притягнення винної особи (винних осіб) до обмеженої, повної чи підвищеної матеріальної відповідальності, а в разі необхідності - обґрунтування можливості зменшення суми, що підлягає стягненню з винного для відшкодування заподіяної шкоди.

Військовослужбовці та призвані на збори військовозобов`язані, які притягаються до матеріальної відповідальності, ознайомлюються з матеріалами розслідування, про що у висновках робиться відповідний запис. Вони мають право подавати свої заперечення та клопотання на ім`я командира (начальника) військової частини.

Командир (начальник) військової частини після розгляду матеріалів розслідування зобов`язаний особисто провести бесіду з військовослужбовцем або призваним на збори військовозобов`язаним, який притягається до матеріальної відповідальності.

В оскаржуваному наказі, виданому відповідачем, не зазначається, які саме дії позивача привели до виникнення порушень фінансової дисципліни.

В ході проведення службового розслідування встановлено, що за результатами планового аудиту фінансово-господарської діяльності військової частини НОМЕР_1 за період з травня 2015 року по квітень 2018 року групою офіцерів Північно-Східним територіальним управлінням внутрішнього аудиту та фінансового контролю МО України виявлено ряд порушень фінансової дисципліни.

Таким чином, ні оскаржуваний наказ, ні результати планового аудиту фінансово-господарської діяльності військової частини НОМЕР_1 за період з травня 2015 року по квітень 2018 року не містять конкретних доказів причетності позивача до порушень фінансової дисципліни, ступеня такої причетності, наявності протиправних та винних дій з боку позивача.

В той же час, відповідачем не представлено належних доказів того, що позивач вчиняв будь які винні дії, внаслідок яких держава зазнала якихось матеріальних збитків.

Пунктами 10-12 Положенням про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду заподіяну державі, затверджену Постановою Верховної Ради України від 23 червня 1995 року №243/95-ВР визначено:

- пункт 10. Військовослужбовці і призвані на збори військовозобов`язані за шкоду, заподіяну недбалим виконанням ними службових обов`язків, передбачених військовими статутами, порадниками, інструкціями та іншими нормативними актами, несуть матеріальну відповідальність у розмірі заподіяної шкоди, але не більше місячного грошового забезпечення.

- пункт 11. Командири (начальники) військових частин за шкоду, заподіяну державі їх підлеглими, несуть матеріальну відповідальність у розмірі заподіяної шкоди, але не більше тримісячного грошового забезпечення, якщо вони своїми розпорядженнями порушили встановлений порядок обліку, зберігання, використання, перевезення військового майна.

У разі, якщо командири (начальники військових частин) не вжили належних заходів, передбачених військовими статутами, порадниками, інструкціями та іншими нормативними актами щодо запобігання розкраданню, знищенню чи псуванню військового майна або щодо притягнення винних до відповідальності, вони несуть матеріальну відповідальність у розмірі заподіяної шкоди, але не більше місячного грошового забезпечення.

З цього випливає, що матеріальна відповідальність військовослужбовців, відповідно до пунктів 10-11 Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду заподіяну державі, затверджену Постановою Верховної Ради України від 23 червня 1995 року № 243/95-ВР, настає тільки якщо командири своїми розпорядженнями порушили встановлений порядок обліку, зберігання, використання, перевезення військового майна та не вжили належних заходів, передбачених військовими статутами, порадниками, інструкціями та іншими нормативними актами щодо запобігання розкраданню, знищенню чи псуванню військового майна або щодо притягнення винних до відповідальності.

В момент складання відповідного рапорту, позивач не обіймав посади командира військової частини і його рапорт не мав статусу розпорядження про виплату особовому складу військової частини грошових коштів.

Зважаючи на наведене вище, рішення щодо притягнення підполковника ОСОБА_1 до матеріальної відповідальності на суму 1 586 (одна тисяча п`ятсот вісімдесят шість) грн. 82 (вісімдесят дві) коп. є неправомірним, і наказ, в цій частині, підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При вказаних обставинах суд дійшов висновку, що відповідачем не доведено правомірність та обґрунтованість своїх дій та рішення з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, позов підлягає задоволенню.

Відповідно до пункту 10 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору.

Керуючись ст. ст.139, 227, 241-243, 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов задовольнити в повному обсязі.

Визнати протиправним та скасувати пункт 4 наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) № 642 від 23.06.2018 «Про результати службового розслідування по факту переплати грошового забезпечення», відповідно до якого, підполковника ОСОБА_1 , притягнуто до матеріальної відповідальності у розмірі заподіяної шкоди на суму 1586 (одна тисяча п`ятсот вісімдесят шість) грн. 82 (вісімдесят дві) коп.

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Повний текст рішення виготовлено 06 листопада 2018 року.

Суддя С.Л. Клопот