Справа № 520/8695/18
Суддя: Спірідонов М.О.
Дата ухвалення: 2018-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Рішення
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

"07" листопада 2018 р. № 520/8695/18
Харківський окружний адміністративний суд у складі

Головуючого судді Спірідонов М.О.

розглянувши в порядку спрощеного (письмового) провадження в приміщенні Харківського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )
до Київського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова (61022, м. Харків, площа Свободи, 5, Держпром, поїзд 2, поверх 3, кім. 28)
про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії ,

В С Т А Н О В И В:
Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з зазначеним позовом та просить суд:

1. Визнати протиправними дії Київського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова щодо відмови ОСОБА_1 у виплаті пенсії у встановленому розмірі згідно з судовими рішеннями Артемівського районного м. Луганська від 18.06.2010 року та Апеляційного суду Луганської області від 08.07.2010 року у перерахунку пенсії обчисленої з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року.

2. Скасувати рішення № 195 від 31.08.2018 Київського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова.

3. Зобов`язати Київське об`єднане управління Пенсійного фонду України м. Харкова виплатити ОСОБА_1 пенсію за період з 01.01.2014 по 03.08.2014 та з 01.01.2016 по 01.10.2017 в розмірі встановленому рішеннями Артемівського районного м. Луганська від 18.06.2010 року та Апеляційного суду Луганської області від 08.07.2010 року.

4. Зобов`язати Київське об`єднане управління Пенсійного фонду України м. Харкова провести з 01.10.2017 перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 пенсії, обчисленої з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, відповідно до ст.59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» N 796-ХІІ від 28.02.1991 року.

5. Виплатити різницю між належною до сплати та фактично виплаченою пенсією.

В обґрунтування позову зазначено, що позивач брав участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи як військовозобов`язаний під час проходження військових зборів, а відтак, належить до кола військовослужбовців і за рівнем соціального забезпечення має бути прирівняний до військовослужбовців дійсної строкової служби. Однак, відповідне письмове звернення про призначення пенсії у порядку ч.3 ст.59 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" було протиправно залишено ПФУ без задоволення.

Відповідач, Київське об`єднане управління Пенсійного фонду України м. Харкова, на виконання ухвали суду від 09 жовтня 2018 року, надав до суду відзив, в якому зазначив, що за заявою позивача про призначення пенсії у порядку ч.3 ст.59 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" вірно прийнято рішення про відмову, адже позивач брав участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи не під час проходження дійсної строкової військової служби.

Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності, вивчивши норми матеріального та процесуального права, якими врегульовані спірні правовідносини вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав та мотивів.

Судом встановлено, що позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 26 вересня 1988 року за наказом Артемівського райвіськомату був мобілізований на військові збори військовозобов`язаних, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, що сталася 26.04.1986 році, та у період з 28.09.1988 по 25.12.1988 приймав участь у ліквідації аварії на ЧАЗС.

З 03.10.1991 року обласною МСЗК позивача було визнано інвалідом 3 групи, причина інвалідності пов`язана з ліквідацією аварії на ЧАЗС, що підтверджується відповідною довідкою МСЗК 1. Вказана обставина стала підставою для призначення позивачу пенсії по інвалідності 3 групи внаслідок ліквідації аварії на ЧАЗС відповідно до статей 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» N 796-ХІІ від 28.02.1991 року (далі - Закон № 796-ХІІ).

З 01.11.2005 року позивача визнано інвалідом 3 групи внаслідок ліквідації аварії на ЧАЗС безстроково.

21.08.2018 року письмово звернувся до відповідача з заявою, в якій просив відповідача здійснити перерахунок пенсії, а саме:

- з 01.01.2014 до 03.08.2014, з 01.01.2016 до 11.10.2017 в розмірі встановленому рішеннями Артемівського районного суду м. Луганська від 18.06.2010 року та Апеляційного суду Луганської області від 08.07.2010 року;

- з 01.10.2017 року з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати встановленої за Законом на 1 січня відповідного року;

Рішенням Київського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова № 195 від 31.08.2018 року позивачу було відмовлено в перерахунку пенсії згідно ст.59 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Перевіряючи відповідність закону вчиненої владним суб`єктом у спірних правовідносинах управлінської дії, суд зазначає, що відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначено Законом України № 796-XII.

Статтею 1 Закону України № 796-ХІІ встановлено мету та основні завдання цього Закону, а саме, що він спрямований на захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та розв`язання пов`язаних з нею проблем медичного і соціального характеру, що виникли внаслідок радіоактивного забруднення території; громадян, які постраждали внаслідок інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, та розв`язання пов`язаних з цим проблем медичного і соціального характеру.

Тобто, метою Закону є захист громадян, які постраждали внаслідок: - Чорнобильської катастрофи; - інших ядерних аварій та випробувань; - військових навчань із застосуванням ядерної зброї.

Статтею 10 Закону України № 796-ХІІ визначено, що учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві. Перелік цих пунктів визначається Кабінетом Міністрів України.

Як слідує з матеріалів справи, позивач отримує пенсію як учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії відповідно до ст. 54 Закону України № 796-ХІІ у розмірі відшкодування фактичних збитків як інвалід 2 групи, захворювання пов`язане з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Порядок пенсійного забезпечення громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, визначено розділом VIII Закону України № 796-ХІІ.

Згідно з ч. 1 ст. 49 Закону України № 796-ХІІ пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Позивачу пенсія призначена на підставі ст. 54 Закону України № 796-ХІІ, як ліквідатору наслідків аварії на Чорнобильській АЕС І категорії, інваліду 2 групи - у розмірі відшкодування фактичних збитків (учасниками справи не заперечується).

Водночас ст. 59 вказаного Закону урегульовано порядок призначення пенсії військовослужбовцям, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи.

Суд зазначає, що ч. 3 ст. 59 Закону України № 796-ХІІ визначено, що особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю, пенсія по інвалідності обчислюється відповідно до цього Закону або за бажанням таких осіб - з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року.

Таким чином, ч. 3 ст. 59 Закону України № 796-ХІІ (у редакції, чинній до 01.10.2017), визначено лише одну категорію осіб, які мали право на обчислення пенсії з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, а саме: особи, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок чого стали інвалідами.

Водночас, вказаною нормою у редакції, чинній з 01.10.2017, передбачено, що особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю, пенсія по інвалідності обчислюється відповідно до цього Закону або за бажанням таких осіб - з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року.

З аналізу редакцій ч. 3 ст. 59 Закону України № 796-ХІІ видно, що Законом України від 03.10.2017 № 2148-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» розширено перелік категорій осіб, на які вказана норма розповсюджується, а саме: осіб, які брали участь у інших ядерних аваріях та випробуваннях, а також осіб, які брали участь у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї.

Водночас незмінною залишилась умова щодо проходження такими особами дійсної строкової служби у відповідний період.

Суд зазначає, що згідно з довідкою військової частини № 33279 від 25.12.1988 року № 735 підтверджується, що позивач перебував на навчальних зборах в м. Оране з 28.09.1988 року по 24.12.1988 року.

Отже, на момент участі у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС позивач не проходив дійсну строкову службу в армії.

З урахуванням вищевикладеного, суд зазначає, що оскільки позивач брав участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС не під час проходження строкової військової служби, права на проведення перерахунку пенсії відповідно до ст. 59 Закону України № 796-ХІІ - позивач не має.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За приписами ч. 1,2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України встановлено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Таким чином аналізуючи рішення Київського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова № 195 від 31.08.2018 року та з урахуванням вищевикладеного суд дійшов висновку, що належним захистом порушеного права позивача є зобов`язання Київського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова повторно розглянути заяву позивача від 21.08.2018 року в частині виплати ОСОБА_1 пенсії за період з 01.01.2014 по 03.08.2014 та з 01.01.2016 по 01.10.2017 в розмірі встановленому рішеннями Артемівського районного м. Луганська від 18.06.2010 року та Апеляційного суду Луганської області від 08.07.2010 року, оскільки рішенням відповідача № 195 від 31.08.2018 року зазначене питання не вирішено.

Щодо вимоги позивача визнати протиправними дії Київського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова щодо відмови ОСОБА_1 у виплаті пенсії у встановленому розмірі згідно з судовими рішеннями Артемівського районного м. Луганська від 18.06.2010 року та Апеляційного суду Луганської області від 08.07.2010 року у перерахунку пенсії обчисленої з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, то суд дійшов висновку, що в цій частині вимоги не підлягають задоволенню оскільки відповідачем не приймалось рішення щодо відмови ОСОБА_1 у виплаті пенсії у встановленому розмірі згідно з судовими рішеннями Артемівського районного м. Луганська від 18.06.2010 року та Апеляційного суду Луганської області від 08.07.2010 року у перерахунку пенсії обчисленої з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року.

Відносно вимоги позивача зобов`язати Київське об`єднане управління Пенсійного фонду України м. Харкова провести з 01.10.2017 перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 пенсії, обчисленої з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, відповідно до ст.59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» N 796-ХІІ від 28.02.1991 року, то в цій частині позовних вимог слід відмовити, оскільки рішення № 195 від 31.08.2018 Київського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова, яким відмовлено позивачу в зазначеному перерахунку є законним та таким, що прийнято в межах чинного законодавства України.

Керуючись ст.ст.246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:
Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Київського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова (61022, м. Харків, площа Свободи, 5, Держпром, поїзд 2, поверх 3, кім. 28) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Зобов`язати Київське об`єднане управління Пенсійного фонду України м. Харкова повторно розглянути заяву позивача від 21.08.2018 року в частині виплати ОСОБА_1 пенсію за період з 01.01.2014 року по 03.08.2014 року та з 01.01.2016 року по 01.10.2017 року в розмірі встановленому рішеннями Артемівського районного м. Луганська від 18.06.2010 року та Апеляційного суду Луганської області від 08.07.2010 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Спірідонов М.О.