Справа № 820/462/18
Суддя: Макаренко Я.М.
Дата ухвалення: 2018-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2018 р. м. ХарківСправа № 820/462/18
Харківський апеляційний адміністративний суд

у складі колегії:

головуючого судді: Макаренко Я.М.

суддів: Донець Л.О. , Бартош Н.С.

за участю секретаря судового засідання Лисенко К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 05.06.2018, головуючий суддя першої інстанції Мар'єнко Л.М., повний текст рішення складено 15.06.2018, по справі № 820/462/18

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Солоницівської селищної ради Дергачівського району Харківської області

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Фізична особа - підприємець ОСОБА_1, звернувся до суду з позовом, в якому просив суд: визнати протиправним та скасувати рішення XXX сесії VІІ скликання Солоницівської селищної ради Дергачівського району Харківської області від 26.10.2017 №20 про відмову фізичній особі - підприємцю ОСОБА_1 у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,0050 га по вул. Горького в смт. Солоницівка Дергачівського району Харківської області для розміщення та обслуговування тимчасової споруди торгівельного призначення для провадження підприємницької діяльності; зобов'язати Солоницівську селищну раду Дергачівського району Харківської області у встановлений чинним законодавством термін надати фізичній особі - підприємцю ОСОБА_1 дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,0050 га, яка розташована по вул. Горького в смт. Солоницівка Дергачівського району Харківської області для розміщення та обслуговування тимчасової споруди для здійснення підприємницької діяльності.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 05.06.2018р. в задоволенні позову відмовлено.

Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на його незаконність та необгрунтованість, а також невідповідність завданням адміністративного судочинства, просить суд апеляційної інстанції оскаржуване рішення скасувати та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити.

В обгрунтування вимог апеляційної скарги позивач зазначає доводи щодо протиправності відмови відповідача в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів, переглядаючи судове рішення у даній справі в межах доводів апеляційної скарги у відповідності до ч.1 ст. 308 КАС України, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 звернувся 17.10.2017 до Солоницівської селищної ради Дергачівського району Харківської області з клопотанням (а.с.10), на підставі положень ст.ст. 116, 122, 123 Земельного кодексу України, в якому просив надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для розміщення та обслуговування тимчасової споруди торгівельного призначення для здійснення підприємницької діяльності орієнтовною площею 0,0050 га, яка розташована в межах населеного пункту смт. Солоницівка Дергачівського району Харківської області по вул. Горького, для подальшого надання у користування (оренду). До вказаного клопотання позивачем додані: викопіювання з кадастрової карти та Довідка №1000 від 06.09.2017 Відділу у Дергачівському районі ГУ Держгеокадастру у Харківській області; графічні матеріали із зазначенням бажаного місця розташування земельної ділянки; Виписка з ЄДР про реєстрацію ФОП ОСОБА_1

Рішенням XXX сесії VІІ скликання Солоницівської селищної ради Дергачівського району Харківської області від 26.10.2017 №20 відмовлено позивачу у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,0050 га по вул. Горького в смт Солоницівка Дергачівського району Харківської області для розміщення та обслуговування тимчасової споруди торгівельного призначення для провадження підприємницької діяльності.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з правомірності відмови відповідача у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія), з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Отже, під час розгляду спорів щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, суд зобов'язаний незалежно від підстав, наведених у позові, перевіряти оскаржувані рішення, дії та бездіяльність на їх відповідність усім зазначеним вимогам.

З матеріалів справи встановлено, що оскаржувані відмова прийнята відповідачем на підставі приписів ст. ст. 124, 134 Земельного кодексу України, які встановлюють обов'язковість продажу земельних ділянок державної чи комунальної власності або прав на них (оренда, суперфіцій, емфітевзис) на конкурсних засадах (земельних торгах), крім випадків, встановлених частинами 2 та 3 цієї статті, при цьому останніми не передбачено позаконкурсного (без проведення торгів) набуття права оренди земельної ділянки державної та комунальної власності для розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 1 ст. 124 Земельного кодексу України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється за результатами проведення земельних торгів, крім випадків, встановлених частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу ( ч. 2 ст. 124 ЗК Ураїни).

Так, статтею 134 Земельного кодексу встановлено, що земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них (оренда, суперфіцій, емфітевзис), у тому числі з розташованими на них об'єктами нерухомого майна державної або комунальної власності, підлягають продажу окремими лотами на конкурентних засадах (земельних торгах), крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Частиною 2 вказаної норми встановлено, що не підлягають продажу на конкурентних засадах (земельних торгах) земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них у разі: розташування на земельних ділянках об'єктів нерухомого майна (будівель, споруд), що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб; використання земельних ділянок для потреб, пов'язаних з користуванням надрами, та спеціального водокористування відповідно до отриманих дозволів; використання релігійними організаціями, які легалізовані в Україні, земельних ділянок під культовими будівлями; будівництва об'єктів, що в повному обсязі здійснюється за кошти державного та місцевих бюджетів; надання земельних ділянок підприємствам, установам і громадським організаціям у сфері культури і мистецтв (у тому числі національним творчим спілкам та їх членам) під творчі майстерні; надання земельних ділянок в оренду для реконструкції кварталів застарілої забудови, для будівництва соціального та доступного житла, якщо конкурс на його будівництво вже проведено; розміщення іноземних дипломатичних представництв та консульських установ, представництв міжнародних організацій згідно з міжнародними договорами України; надання земельної ділянки, викупленої для суспільних потреб чи примусово відчуженої з мотивів суспільної необхідності для забезпечення таких потреб; надання земельних ділянок державної або комунальної власності для потреб приватного партнера в рамках державно-приватного партнерства відповідно до закону; надання земельної ділянки замість викупленої для суспільних потреб чи примусово відчуженої з мотивів суспільної необхідності та повернення такої земельної ділянки колишньому власнику чи його спадкоємцю (правонаступнику), у разі якщо така потреба відпала; будівництва, обслуговування та ремонту об'єктів інженерної, транспортної, енергетичної інфраструктури, об'єктів зв'язку та дорожнього господарства (крім об'єктів дорожнього сервісу); будівництва об'єктів забезпечення життєдіяльності населених пунктів (сміттєпереробних об'єктів, очисних споруд, котелень, кладовищ, протиерозійних, протизсувних і протиселевих споруд); передачі громадянам земельних ділянок для сінокосіння і випасання худоби, для городництва; надання земельних ділянок суб'єктам господарювання, що реалізують відповідно до Закону України "Про особливості провадження інвестиційної діяльності на території Автономної Республіки Крим" зареєстровані в установленому порядку інвестиційні проекти. Надання такої земельної ділянки у власність здійснюється згідно із законодавством після завершення строку реалізації інвестиційного проекту за умови виконання суб'єктом господарювання договору про умови реалізації цього інвестиційного проекту на території Автономної Республіки Крим; передачі в оренду, концесію майнових комплексів або нерухомого майна, розташованого на земельних ділянках державної, комунальної власності; надання в оренду земельних ділянок індустріальних парків керуючим компаніям цих індустріальних парків; надання земельних ділянок зони відчуження та зони безумовного (обов'язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи.

За приписами ч. 3 ст. 134 Земельного кодексу України земельні торги не проводяться при наданні (передачі) земельних ділянок громадянам у випадках, передбачених статтями 34 ( землі для сінокосіння і випасання худоби), 36 (земельні ділянки для городництвата), 121 ( щодо безоплатної передачі земельних ділянок громадянам для ведення фермерського господарства для ведення особистого селянського господарства, для ведення садівництва, для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у селах, для індивідуального дачного будівництва, для будівництва індивідуальних гаражів, а також передачі земель загального користування садівницькому товариству та дачному кооперативу). Земельні торги не проводяться при безоплатній передачі земельних ділянок особам, статус учасника бойових дій яким надано відповідно до пунктів 19 і 20 частини першої статті 6 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

Як встановлено з матеріалів справи, позивач звернувся до Солоницівської селищної ради Дергачівського району Харківської області з клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для розміщення та обслуговування тимчасової споруди торгівельного призначення для здійснення підприємницької діяльності орієнтовною площею 0,0050 га, яка розташована в межах населеного пункту смт. Солоницівка Дергачівського району Харківської області по вул. Горького, для подальшого надання у користування (оренду).

Таким чином, продаж прав (оренди) на вказану земельну ділянку, відповідно до ст.ст. 124, 134 Земельного кодексу України, повинен здійснюватись на конкурсних засадах (земельних торгах). При цьому, набуття права оренди земельної ділянки державної та комунальної власності для розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності не входить до виключень встановлених ч. ч. 2, 3 ст. 134 Земельного кодексу України, за яких земельні торги не проводяться.

Враховуючи викладене, колегія суддів, перевіривши оскаржуване рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою, дійшла висновку, що прийнято воно обгрунтовано, у відповідності до приписів чинного законодавства України.

При цьому, колегія суддів не приймає до уваги доводи позивача, що відповідач неправомірно посилається на норми ст.ст. 124, 134 Земельного кодексу України, оскільки до спірних правовідносин мають бути застосовані приписи ст.ст. 116, 122, 123 Земельного кодексу України.

З апеляційної скарги встановлено, що зазначені доводи позивача грунтуються на обставинах, встановлених рішенням Господарського суду Харківської області від 20.11.2017 року по справі №922//3294/17, яким відмовлено в задоволенні позову ФОП ОСОБА_1 до Солоницівської селищної ради про встановлення права земельного сервітуту на встановлення тимчасової споруди для здійснення підприємницької діяльності, у зв'язку з відсутністю підстав для встановлення такого сервітуту. Позивач посилається, що вказаним рішенням встановлено, що питання набуття прав на землю в даному разі повинні вирішуватись в загальному порядку. Зокрема, ст. 116 Земельного кодексу України встановлено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Отримання у користування (оренду) земельної ділянки можливе в порядку, передбаченому положеннями ст. 123 Земельного кодексу України.

Колегія суддів зазначає, що статтею 78 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено підстави звільнення від доказування, відповідно до частин 4, 7 якої обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов'язковою для суду.

З рішення Господарського суду Харківської області від 20.11.2017 року по справі №922//3294/17 встановлено, що предметом спору у справі було право позивача на встановлення земельного сервітуту для розміщення тимчасової споруди.

Господарський суд, дійшовши висновку про відсутність підстав для встановлення земельного сервітуту, зазначив норми Земельного кодексу України, якими врегульовані питання набуття прав на землю, а саме ст.ст. 166, 123.

При цьому, питання наявності або відсутності у позивача права на отримання земельної ділянки в оренду та відмови відповідача у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, не було предметом спору у розглянутій судом справі.

Таким чином, посилання господарського суду у мотивувальній частині судового рішення про можливість отримання у користування (оренду) земельної ділянки в порядку, передбаченому положеннями ст. 123 Земельного кодексу України, є правовою оцінкою можливого порядку отримання земельної ділянки у користування та не є встановленою обставиною наявності у позивача права на отримання земельної ділянки в оренду за вказаною нормою.

Отже, встановлені судовим рішенням обставини, на які посилається позивач, відсутні, а тому колегія суддів не приймає до уваги посилання позивача на рішення Господарського суду Харківської області від 20.11.2017 року по справі №922//3294/17.

Також, колегія суддів вважає безпідставними посилання позивача на неврахування судом першої інстанції на отримання ним Паспорта привязки тимчасової споруди торгівельного павільйону по продажу продовольчих товарів по вул. Горького в смт. Солоницівка Дергачівського району Харківської області, виходячи з наступного.

З листа Відділу містобудування, архітектури та цивільного захисту Дергачівської районної державної адміністрації Харківської області від 24.10.2018 № 230 встановлено, що вказаний Паспорт видано відповідно до ст. 28 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», за приписами ч. 4 якої розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування.

Так, на виконання вказаної норми Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України прийнято Наказ від 21.10.2011 року № 244, яким затверджено Порядок розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності ( далі Порядок).

Згідно п.1.1 Порядку ним визначено механізм розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності. Відповідно до п. 1.4 паспорт привязки тимчасової споруди комлект документів, у яких визначено місце встановлення тимчасової споруди на топографо-геодезичній основі М 1:500, схему благоустрою прилеглої території.

Відповідно до п. 1.5., п. 1.6 вказаного Порядку комплексна схема розміщення ТС в межах вулиці (скверу, бульвару, провулку, узвозу, проїзду, площі, майдану тощо), мікрорайону (кварталу), населеного пункту - текстові та графічні матеріали, якими визначаються місця розташування ТС, розроблені з урахуванням вимог будівельних, санітарно-гігієнічних норм, а також існуючих містобудівних обмежень, вимог щодо охорони навколишнього природного середовища та раціонального використання територій, охорони історико-культурної спадщини, земельно-господарського устрою. Комплексна схема розміщення ТС на архітип розробляються за рішенням сільської, селищної, міської, районної ради субєктом господарювання, який має ліцензію на виконання проектних робіт, або архітектором, який має відповідний кваліфікаційний сертифікат, та затверджується рішенням (розпорядженням, наказом) виконавчого органу відповідної ради, районної державної адміністрації. Розроблення комплексної схеми розміщення ТС та архітипу здійснюється за рахунок коштів місцевого бюджету та інших джерел, не заборонених законодавством.

З аналізу вказаного Порядку випливає, що ним врегульовано правила розміщення тимчасових споруд, при цьому він не містять приписів щодо права власника тимчасової споруди на отримання у користування земельної ділянки державної чи комунальної власності, для розміщення тимчасової споруди у відповідності до ст. 123 Земельного кодексу України.

Разом з цим, порядок надання в оренду земельних ділянок державної чи комунальної власності встановлений ст. 124 Земельного кодексу України, за приписами якої передача таких земельних ділянок здійснюється за результатами проведення земельних торгів, крім випадків, встановлених частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу.

Приписи ст. 124 Земельного кодексу України повністю кореспондуються з приписами ч. 2 ст. 135 Земельного кодексу України, якою встановлено, що продаж земельних ділянок державної чи комунальної власності або прав на них (оренди, суперфіцію, емфітевзису) здійснюється виключно на земельних торгах, крім випадків, встановлених частинами другою і третьою статті 134 цього Кодексу.

Отже, враховуючи, що колегія суддів дійшла висновку про відсутність у позивача права позаконкурентного (без проведення земельних торгів) набуття права користування (оренди) земельною ділянкою та правомірності оскаржуваної відмови в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог.

Перевіривши рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що при прийнятті оскаржуваного рішення суд дійшов правильних висновків щодо відмови в задоволенні позову і правильно застосував норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги з наведених підстав висновки суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 310, 315, 321, 322, 325, 326 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення .

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 05.06.2018 по справі № 820/462/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду

Головуючий суддя (підпис)ОСОБА_2
Судді(підпис) (підпис) ОСОБА_3 ОСОБА_4
Повний текст постанови складено 05.11.2018.