Справа № 808/2206/18
Суддя: Чередниченко В.Є.
Дата ухвалення: 2018-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а їн и

06 листопада 2018 року м. Дніпросправа № 808/2206/18
(суддя 1-ї інстанції - Садовий І.В., м. Дніпро)

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Чередниченка В.Є. (доповідач),

суддів: Іванова С.М., Панченко О.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Дніпро адміністративну справу за апеляційною скаргою управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області на ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 14 серпня 2018 року про забезпечення позову у справі № 808/2206/18 за позовом ОСОБА_1 до управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області про визнання незаконними дій та скасування рішення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 11 червня 2018 року звернувся до суду з позовом до управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області, згідно з яким просить:

- визнати протиправними дії відповідача щодо вилучення у позивача посвідки на тимчасове проживання в Україні громадянина Турецької Республіки ОСОБА_1 НОМЕР_1, виданої 11.09.2017 строком дії до 04.09.2018 р.;

- визнати протиправним і скасувати рішення про скасування посвідки на тимчасове проживання в Україні громадянина Турецької Республіки ОСОБА_1 (ОСОБА_1), ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця Турецької Республіки, НОМЕР_1, виданої 11.09.2017 строком дії до 04.09.2018 р.

14 серпня 2018 року позивачем подано до суду клопотання про вжиття заходів забезпечення позову шляхом зобов'язання відповідача повернути позивачу посвідку на тимчасове проживання НОМЕР_1, виданої 11.09.2017 року строком дії до 04.09.2018 року, вилучену у позивача до ухвалення рішення суду у цій справі.

Клопотання обґрунтовано тим, що забезпечення позову у цій справі відповідає предмету адміністративного позову та спрямовано на збереження існуючого становища позивача для розгляду справи по суті.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 14 серпня 2018 року клопотання про забезпечення позову, - задоволено.

Забезпечено адміністративний позов щодо визнання протиправними дій щодо вилучення посвідки на тимчасове проживання, визнання протиправним та скасування рішення від 30.05.2018 "Про скасування посвідки на тимчасове проживання в Україні громадянину Турецької Республіки ОСОБА_1" шляхом зобов'язання управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області повернути громадянину Турецької Республіки ОСОБА_1 посвідку на тимчасове проживання НОМЕР_1, видану 11.09.2017 строком дії до 04.09.2018, вилучену у позивача, до ухвалення рішення суду у цій адміністративній справі.

Ухвала суду мотивована тим, що стан, у якому на теперішній час час знаходиться позивач (без посвідки на тимчасове проживання) позбавляє його можливості на законних підставах захищати свої права та законні інтереси, а подальше знаходження в Україні без посвідки буде свідчити про порушення ним чинного законодавства, а тому надання у подальшому судом оцінки такому акту та його можливе скасування не забезпечить реального захисту порушених прав та законних інтересів позивача.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить її скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання.

Апеляційна скарга фактично обґрунтована тим, що суд першої інстанції зробив помилковий висновок про те, що відсутність посвідки на тимчасове проживання позбавить позивача захищати свої порушені права та законні інтереси, оскільки вилучення у позивача посвідки на тимчасове проживання не позбавляє його права перебувати на території України протягом дії візи або на період, установлений законодавством чи міжнародними договорами України. Крім того, скаржник вказує на те, що вилучену у позивача посвідку було знищено у встановленому законом порядку.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути забезпечено: зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; забороною відповідачу вчиняти певні дії; встановленням обов'язку відповідача вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Тобто, законодавець передбачив вичерпний перелік заходів, шляхом яких може бути забезпечено адміністративний позов.

При цьому, частиною 2 статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Наведений перелік підстав забезпечення позову є вичерпним.

Отже, забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача, що гарантує реальне виконання позитивно прийнятого рішення.

Обов'язковою умовою застосування заходів забезпечення позову є достатнє обґрунтування того, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також якщо очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

При цьому, заявник повинен обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову, у зв'язку із чим, обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Під час вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

З матеріалів справи вбачається, що предметом спору у цій справі є законність та обґрунтованість рішення про скасування посвідки на тимчасове проживання в Україні позивача.

Постановою № 251, передбачений порядок дій у випадку прийняття рішення про скасування посвідки, як суб'єкта владних повноважень так і особи, відносно якої таке рішення прийнято.

Так, відповідно до п. 20 Постанови № 251 копія рішення про відмову у видачі посвідки або скасування посвідки на тимчасове проживання видається територіальним органом або підрозділом ДМС, який прийняв таке рішення, іноземцеві та особі без громадянства під розписку або надсилається рекомендованим листом таким особам і приймаючій стороні не пізніше ніж протягом п'яти днів з дня його прийняття.

Особа, стосовно якої прийнято рішення про скасування посвідки на тимчасове проживання, повинна здати посвідку, знятися з реєстрації місця проживання та виїхати за межі України протягом місяця з дня отримання копії такого рішення.

Відповідно до п. 21 Постанови № 251 іноземець та особа без громадянства протягом місяця з дня отримання копії рішення про відмову у видачі посвідки або скасування посвідки на тимчасове проживання має право на його оскарження шляхом звернення до ДМС або суду. Оскарження такого рішення зупиняє його виконання.

Тобто, прийняття рішення про скасування посвідки на тимчасове проживання є наслідком здачу посвідки, зняття такої особи з реєстрації місця проживання та виїзду за межі України протягом місяця з дня отримання копії такого рішення.

При цьому, оскарження такого рішення зупиняє його виконання, як наслідок підстав для вилучення посвідки у разі оскарження такого рішення у державного органу немає.

Враховуючи те, що позивачем оскаржується рішення про скасування посвідки на тимчасове проживання в Україні, що в свою чергу зупиняє дію такого рішення та наслідки його прийняття, в тому числі щодо здачі посвідки, суд апеляційної інстанції зробив висновок щодо наявності очевидної протиправності дій суб'єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, такими діями.

При цьому, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що вилучення у позивача посвідки на тимчасове проживання в Україні тягне за собою відповідні юридичні наслідки для позивача, а саме перебування позивача в Україні без належних підстав, позбавляє його можливості вільно пересуватись, а отже фактично позбавляє позивача можливості на законних підставах перебувати в Україні, з'являтись до суду, надавати пояснення в суді, захищати свої права та законні інтереси, які він вважає порушеними, фактично позивач позбавлений права на захист.

Слід зазначити, що твердження скаржника про те, що позивач може діяти через свого представника, є недоречними, оскільки можливість діяти через представника в суді є правом, а не обов'язком особи.

Безпідставними є і доводи скаржника про те, що вилучення у позивача посвідки на тимчасове проживання не позбавляє його права перебувати на території України протягом дії візи або на період, установлений законодавством чи міжнародними договорами України, оскільки для отримання зазначеного дозволу (візи) потрібен тривалий час, в той час як підстав для виконання оскаржуваного рішення в частині вилучення посвідки у відповідача не було.

Слід зазначити й про те, що знищення у встановленому законом порядку вилученої у позивача посвідки не може бути підставою для відмови у забезпеченні позову, оскільки Європейський суд з прав людини у своєму Рішенні "Стретч проти Об'єднаного Королівства Великобританії і Північної Ірландії" від 24.06.2003 року зазначив, що особа - суб'єкт приватного права, не може відповідати за помилки державних органів при виконанні ними своїх повноважень, а державні органи не можуть вимагати повернення в попередній стан, посилаючись на те, що вони при виконанні своїх повноважень припустилися помилки.

На підставі зазначеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції під час розгляду цієї справи об'єктивно, повно та всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, дав їм правильну юридичну оцінку і ухвалив законне, обґрунтоване рішення без порушень норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому ухвалу суду першої інстанції у цій справі необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись: статтями 241-245, 250, пунктом 1 частини 1 статті 315, статтями 311, 316, 321, 322, 327, 329 КАС України, Третій апеляційний адміністративний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області - залишити без задоволення, а ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 14 серпня 2018 року про забезпечення позову у справі № 808/2206/18 - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених частиною 5 статті 291, пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне судове рішення складено 06 листопада 2018 року.

Головуючий - суддя В.Є. Чередниченко

суддя С.М. Іванов

суддя О.М. Панченко