Справа № 810/2004/18
Суддя: Лічевецький Ігор Олександрович
Дата ухвалення: 2018-11-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 810/2004/18 Суддя (судді) першої інстанції: Балаклицький А. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2018 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд в складі: головуючого - судді Лічевецького І.О., суддів - Мельничука В.П., Земляної Г.В., при секретарі - Бродацькій І.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою Головного управління Національної поліції у Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 08 червня 2018 року адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Головного управління Національної поліції у Київській області про визнання протиправною відмови та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом у якому просив визнати протиправною відмову Головного управління Національної поліції в Київській області у призначенні одноразової грошової допомоги у разі втрати працездатності згідно з п. 3 ч. 1 ст. 97 Закону України «Про Національну поліцію» та зобов'язати відповідача здійснити нарахування (розрахунок) та виплату одноразової грошової допомоги - 300 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб станом на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату.

На обґрунтування своїх вимог позивач зазначав, що він звертався до відповідача із заявою щодо призначення та виплати одноразової допомоги, однак йому було відмовлено, оскільки до свідоцтва про хворобу внесено зміни в частині причинного зв'язку захворювання, а саме «Захворювання, так, пов'язане з проходженням служби в ОВС» відмінено та зазначено «Захворювання, так, пов'язане з захистом Батьківщини».

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 08 червня 2018 року адміністративний позов задоволено.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення і прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позовних вимог.

Зокрема, скаржник стверджує, що Законом України «Про Національну поліцію» не передбачено виплату грошової допомоги колишнім поліцейським, причиною інвалідності якої стало захворювання, пов'язане з захистом Батьківщини.

Перевіривши повноту встановлення окружним адміністративним судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, Київський апеляційний адміністративний суд дійшов наступного.

Відповідно до наказу Головного управління МВС України в Київській області від 29.07.2002 №205 о/с ОСОБА_3 з 29.07.2002 було прийнято на службу в органи внутрішніх справ.

Наказом Головного управління МВС України в Київській області від 06.11.2015 №618 о/с позивача звільнено з органів внутрішніх справ.

Відповідно до Наказу Головного управління Національної поліції в Київській області від 07.11.2015 №1 о/с ОСОБА_3 прийнято на службу до Національної поліції.

Наказом Головного управління Національної поліції в Київській області від 08.02.2016 №52 о/с старшого сержанта поліції ОСОБА_3, поліцейського роти дорожньо-патрульної служби, звільнено зі служби в поліції за п. 2 ч. 1 ст. 77 (через хворобу) Закону України «Про Національну поліцію».

Згідно довідки про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України від 09.04.2015 р., позивач дійсно перебував в період з 13.03.2015 по 11.04.2015 року та безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей.

Відповідно до Свідоцтва про хворобу від 03.02.2016 р. №105/Зв позивачу встановлено, що захворювання, пов'язане з проходженням служби в ОВС.

Постановою Військово-лікарської комісії Державної установи «Територіальне медичне об'єднання Міністерства внутрішніх справ України по Київській області» від 03.03.2016 р. №150/Зв внесено зміни в п. 12 Свідоцтва про хворобу №105/Зв від 03.02.2016 р., зв'язок захворювань в п. 12 свідоцтва про хворобу №105/Зв від 03.02.2016 відмінено та зазначено, що захворювання позивача пов'язане із захистом Батьківщини.

Відповідно до довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії АВ № 0527584 від 22.11.2016 р., позивачу встановлено ІІ групу інвалідності з 22.11.2016 р. у зв'язку із захворюванням, пов'язаним із захистом Батьківщини.

У березні 2017 року позивач звернувся до Головного управління Національної поліції в Київській області із заявою, в якій просив провести йому виплату одноразової грошової допомоги, проте відповідачем у зазначеному було відмовлено, оскільки Законом України «Про Національну поліцію» не визначено виплату поліцейському одноразової грошової допомоги у зв'язку з встановленням другої групи інвалідності внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

Позивач звернувся до Кагарлицького районного суду Київській області з позовом про визнання протиправною відмову у призначенні одноразової грошової допомоги у зв'язку з встановленням другої групи інвалідності та зобов'язання відповідача призначити та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу.

Постановою Кагарлицького районного суду Київської області від 19.07.2017 р. у справі №368/582/17 позовні вимоги задоволено частково. Визнано протиправною відмову Головного управління Національної поліції в Київській області у призначенні та виплаті ОСОБА_3 одноразової грошової допомоги. Зобов'язано Головне управління Національної поліції в Київській області призначити та виплатити ОСОБА_3, як інваліду ІІ групи, захворювання якого пов'язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ, одноразової грошової допомоги в сумі 290000 грн. В решті позовних вимог відмовлено.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 26.09.2017 р. постанову Кагарлицького районного суду Київської області від 19.07.2017 р. скасовано та постановлено нову, якою позов ОСОБА_3 задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції у Київській області щодо не розгляду заяви ОСОБА_3 про призначення та виплату одноразової грошової допомоги у зв'язку із встановленням інвалідності, в порядку встановленому чинним законодавством України. Зобов'язано Головне управління Національної поліції у Київській області розглянути питання щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_3, як інваліду ІІ групи, внаслідок травми, пов'язаної з виконанням службових обов'язків та прийняти рішення за його заявою, в порядку встановленому чинним законодавством України. В решті позовних вимог відмовлено.

На виконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 26.09.2017 р. у справі №368/582/17 відповідач на адресу позивача направив лист від 24.10.2017 р. №868/109/29/1-17, в якому позивачу було запропоновано подати документи для вирішення питання щодо призначення одноразової грошової допомоги у разі встановлення групи інвалідності.

12.12.2017 позивач звернувся до відповідача із заявою (рапортом) про виплату одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) чи втраті працездатності до якої додав відповідні документи. У заяві позивач просив виплатити йому одноразову грошову допомогу у зв'язку із отриманням ІІ групи інвалідності під час виконання ним службових обов'язків, пов'язаних із участю в антитерористичній операції, захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України.

Листом від 20.03.2018 р. №29/Х-195 відповідач повідомив позивача про те, що заява та матеріали, які були подані для розгляду по рішенню суду до Головного управління 12.12.2017, уважно розглянуті комісією та з'ясовано, що другу групу інвалідності встановлено із захворюванням пов'язаним із захистом Батьківщини, а не з травмою пов'язаною із виконанням службових обов'язків, як це зазначено в постанові Київського апеляційного адміністративного суду, отже прийняти рішення щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги внаслідок травми пов'язаної з виконанням службових обов'язків, як передбачено у рішенні суду, немає правових підстав.

Відповідно до ч. 6 ст. 23 Закону України «Про міліцію» від 20.12.1990 № 565-XII (надалі за текстом - «Закон № 565-XII») у разі інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України.

У зв'язку з прийняттям Закону України від 13 лютого 2015 року «Про внесення змін до статті 23 Закону України «Про міліцію» щодо виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або каліцтва працівника міліції» Кабінет Міністрів України постановою від 21 жовтня 2015 року № 850 затвердив Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівників міліції.

Відповідно до пункту 3 Порядку № 850 грошова допомога призначається і виплачується у разі, зокрема, установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов'язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності II групи.

Днем виникнення права на отримання грошової допомоги у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії (пункт 2 Порядку № 850).

Разом з тим, 07 листопада 2015 року набрав чинності Закон України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII (надалі за текстом - «Закон № 580-VIII»)

Згідно пунктом 5 Розділу ХІ Прикінцевих та перехідних положень Закону № 580-VIII (набрав чинності 07 листопада 2015 року) визнано таким, що втратив чинність Закон № 565-XII.

Водночас, за змістом пункту 15 Розділу ХІ Прикінцевих та перехідних положень Закону № 580-VIII право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом № 565-XII зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом № 580-VIII.

Згідно із частиною другою статті 97 Закону № 580-VIII порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті чи втрати працездатності поліцейського встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.

З метою врегулювання питання щодо порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, відповідно до статей 97 - 101 Закону № 580-VIII, наказом Міністерством внутрішніх справ України від 11 січня 2016 року № 4 затверджено Порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затверджений (далі - Порядок № 4), який визначає механізм оформлення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського.

Наказом МВС від 12 вересня 2016 року № 916, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України за № 1277/29409 від 22 вересня 2016 року, пункт 5 Розділу 1 Порядку № 4 доповнено підпунктом 4, яким передбачено призначення поліцейському одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності, чи втрати працездатності, яка виникла внаслідок отриманого поліцейським захворювання або поранення (контузії, травми, каліцтва) під час проходження служби в органах внутрішніх справ.

Згідно із пунктом 1 Розділу ІІ Порядку № 4 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення поліцейському інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Заява (рапорт) про виплату одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського подається Голові Національної поліції (керівнику міжрегіонального, територіального органу поліції) за останнім місцем служби поліцейського (пункт 3 Розділу ІІІ Порядку №4).

За змістом підпункту «б» пункту 3 частини першої статті 99 Закону № 580-VIII поліцейським, яким внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), пов'язаних з проходженням ним служби в органах внутрішніх справ або поліції, протягом шести місяців після звільнення його з поліції встановлено II групу інвалідності розмір одноразової грошової допомоги складає 300 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 01 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату.

З огляду на наведені обставини та законодавчі приписи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності у позивача права на отримання одноразової грошової допомоги у зв'язку з установленням йому інвалідності, по причині захворювання, яке він отримав у період проходженням служби в органах внутрішніх справ.

Аналіз норм чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, та встановлені фактичні обставини дають підстави для висновку, що право у позивача на отримання одноразової грошової допомоги виникло у період дії Закону № 580-VIII. У зв'язку з цим необхідно зауважити, що позивачу підлягає нарахуванню і виплату одноразова грошова допомога у розмірі, передбаченому Законом № 580-VIII.

Оскільки позивачу з 22 листопада 2016 року встановлено IІ групу інвалідності, тобто після звільнення останнього з органів Національній поліції та у період коли діяв Закон № 580-VIII, то позивач має право на отримання одноразової грошової допомоги у розмірі, передбаченому статтею 99 Закону № 580-VIII (300 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату).

Відтак, оскільки останнім місцем служби позивача було Головне управління Національної поліції в Київській області, то на нього, як на поліцейського, поширюються норми Закону № 580-VIII, у зв'язку з чим він має право на отримання одноразової грошової допомоги згідно пунктом 3 частини першої статті 97 Закону № 580-VIII та Порядку № 4.

Правова позиція з цього питання висловлена Верховним Судом у постанові від 05.06.2018 р. у справі № 810/2646/16.

Щодо доводів відповідача про відсутність у позивача права на отримання одноразової допомоги, оскільки Законом № 580-VIII не передбачено її виплату по причині інвалідності - захворювання, пов'язане з захистом Батьківщини, колегією суддів встановлено наступне.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що згідно рішення комісії Міністерства внутрішніх справ України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій працівників органів внутрішніх справ України від 21.08.2015 р. №16/І/Х/77 позивачу надано статус учасника бойових дій на підставі Довідки про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України від 05.06.2015 р. №1138, наказу АТЦ при СБУ від 11.04.2015 р. № 101, наказу ГУ МВС України в Київській області від 11.03.2015 р. №140 о/с дск.

Отже підстави відмови позивачу Головним управлінням Національної поліції в Київській області у виплаті одноразової грошової допомоги є протиправними, оскільки позивача відряджено до Донецької, Луганської і Харківської областей для виконання завдань, визначених Законом України «Про боротьбу з тероризмом», несення служби з охорони громадського порядку в районах проведення антитерористичної операції саме як працівника ОВС.

З огляду на наведені правові норми та фактичні обставини справи слід погодитись з висновком суду попередньої інстанції про наявність підстав для задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що окружним адміністративним судом при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

За правилами ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції у Київській області залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 08 червня 2018 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття.

Касаційна скарга на постанову суду може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Постанова складена в повному обсязі 06 листопада 2018 р.

Головуючий суддя І.О.Лічевецький

суддя В.П.Мельничук

суддя Г.В.Земляна

v