Справа № 2040/7408/18
Суддя: Заічко О.В.
Дата ухвалення: 2018-11-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 листопада 2018 р. № 2040/7408/18

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді - Заічко О.В.

при секретареві судового засідання - Мараєвій О.В.,

за участі: представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Борової О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Центральної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення ,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з зазначеним позовом та просить суд: визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішенні відповідача № 204-1303 від 04.04.2016 року щодо нарахування позивачеві транспортного податку за 2016 рік на суму 25000 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що спірне рішення відповідача є незаконним та необґрунтованим, а тому - підлягає скасуванню.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позов, просив його задовольнити, посилаючись на викладені у ньому обставини відносно того, що контролюючий орган не врахував всіх обставин відносно того, чи підпадає належний позивачеві автомобіль, під визначення об'єкту оподаткування транспортним податком у 2016 році згідно підпункту 267.2.1 пункту 267.2 статті 267 ПК України.

Представник відповідача проти позову заперечував, просив у задоволенні позову відмовити з огляду на доводи наданого суду відзиву на позов, в контексті того, що автомобіль, який належить позивачеві, є об'єктом оподаткування транспортним податком у 2016 році згідно положень статті 267 ПК України й нарахування суми грошового зобов'язання зі сплати транспортного податку з фізичних осіб є правомірним. Крім того, представник відповідача вказав, що позивач сплатила суму транспортного податку за вказаним ППР, отже сума відповідних зобов'язань фактично є узгодженою та не підлягає оскарженню.

Представник позивача надав відповідь на відзив щодо помилковості доводів відповідача.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд виходить з наступного.

Судом встановлено, що за позивачем рахується у власності транспортний засіб - автомобіль PORSHE CAYEENE GTS, 2012 року випуску, номерний знак - НОМЕР_2, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу.

Центральною ОДПІ м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області 04.04.2016 року було прийнято податкове повідомлення-рішення № 204-1303, яким визначено позивачу суму грошового зобов'язання по транспортному податку у розмірі 25000 грн.

Позивач, не погодившись з зазначеним податковим повідомленням - рішенням, звернувся за його оскарженням у судовому порядку.

З 01.01.2015 р. набрав чинності Закон України №71-VIII від 28.12.2014 р. "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи", яким згідно зі статтею 267 Податкового кодексу України введено новий транспортний податок.

Базою оподаткування, відповідно до п. п. 267.3.1 п. 267.1 ст. 267 Податкового кодексу України, є легковий автомобіль, що є об'єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті.

Згідно п. 267.4 ст. 267 Податкового кодексу України, ставка податку встановлюється з розрахунку на календарний рік у розмірі 25000 гривень за кожен легковий автомобіль, що є об'єктом оподаткування відповідно до п. п. 267.2.1 п. 267.2 цієї статті.

Відповідно до п. п. 267.5.1 п. 267.1 ст. 267 Податкового кодексу України, базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

Підпунктом 267.6.1 п. 267.6 ст. 267 Податкового кодексу України встановлено, що обчислення суми податку з об'єкта/об'єктів оподаткування фізичних осіб здійснюється контролюючим органом за місцем реєстрації платника податку.

Законом України від 24.12.2015 р.№909-VIII "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році" (надалі - Закон №909) внесені зміни до Податкового кодексу України, зокрема, у частині справляння транспортного податку, які набрали чинності з 01.01.2016 р.

Підпунктом 267.1.1 пункту 267.1 статті 267 Податкового кодексу України, визначено, що платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, у тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 статті 267 Кодексу є об'єктами оподаткування.

Об'єктом оподаткування згідно Податкового кодексу України (в редакції із змінами, внесеними згідно із Законом №909-VIII), стали легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Така вартість визначається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику економічного розвитку, за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, виходячи з марки, моделі, року випуску, типу двигуна, об'єму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач, пробігу легкового автомобіля, та розміщується на його офіційному веб-сайті.

Органи внутрішніх справ, як зазначено в підпункті 267.6.3 п.267.6 ст. 267 Податкового кодексу України, зобов'язані до 1 квітня 2015 року подати контролюючим органам за місцем реєстрації об'єкта оподаткування відомості, необхідні для розрахунку податку. З 1 квітня 2015 року органи внутрішніх справ зобов'язані щомісячно, у 10-денний строк після закінчення календарного місяця подавати контролюючим органам відомості, необхідні для розрахунку податку, за місцем реєстрації об'єкта оподаткування станом на перше число відповідного місяця. Форма подачі інформації встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної податкової політики.

Наказом Міністерства фінансів України від 16.06.2015 р. № 563 "Про затвердження форми відомостей, необхідних для розрахунку транспортного податку" затверджено форму відомостей, необхідних для розрахунку транспортного податку за місцем реєстрації об'єкта оподаткування (форма Л).

Станом на 01.01.2016 р. мінімальна заробітна плата була встановлена в розмірі 1 378 грн. (ст. 8 Закону України "Про державний бюджет України на 2016 рік"). Тобто, 750 розмірів мінімальної заробітної плати станом на 01.01.2016 р. складали 1 033 500 грн., об'єктом оподаткування у 2016 році стали легкові автомобілі, середньоринкова вартість яких становить понад 1 033 500 грн. та з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно).

Постановою Кабінету Міністрів України від 18.02.2016 р. № 66 була затверджена Методика визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів (в подальшому - Методика, в редакції, чинній на час винесення спірного ППР).

Ця Методика встановлює механізм визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів (далі - автомобілі) для цілей віднесення таких автомобілів до об'єктів оподаткування транспортним податком. Середньоринкова вартість автомобіля розраховується за методом аналогії цін ідентичних автомобілів за формулою, визначеною у пункті 3 Порядку визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, мотоциклів, мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10 квітня 2013 р. № 403 (надалі -Порядок), де за ціну нового транспортного засобу (Цн) береться ціна нового автомобіля з урахуванням марки, моделі, типу двигуна, об'єму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач ( п.1-2 Методики).

Відповідно до п. 1-3 Порядку, останній встановлює механізм визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, мотоциклів, мопедів (далі - транспортні засоби) з метою визначення доходу від їх продажу (обміну) для цілей обкладення податком на доходи фізичних осіб.

Середньоринковою вартістю транспортних засобів є величина, яка визначається статистичними методами і еквівалентна імовірній ціні, за яку може здійснюватися купівля-продаж транспортних засобів певної марки та моделі з відповідним строком експлуатації та пробігом на встановлену дату проведення оцінки.

Середньоринкова вартість транспортного засобу розраховується за методом аналогії цін ідентичних транспортних засобів за такою формулою:

Сср = Цн х (Г / 100) х (1 ± (Гк / 100), де: Цн - ціна нового транспортного засобу в Україні; Г- коефіцієнт коригування ринкової ціни транспортних засобів залежно від строку експлуатації згідно з додатком 1; Гк - коефіцієнт коригування ринкової ціни транспортних засобів залежно від пробігу згідно з додатком 2.

Відповідно до додатку 2 до Порядку, нормативний середньорічний пробіг транспортних засобів складає 27 тис. км., а також наводиться таблиця значень коефіцієнта коригування ринкової ціни транспортних засобів з урахуванням різниці між фактичним та нормативним середньорічним пробігом транспортних засобів.

Згідно пункту 12 Методики, коефіцієнт коригування ринкової ціни автомобілів залежно від пробігу визначається з урахуванням фактичного та нормативного середньорічного пробігу автомобілів. У разі коли фактичний середньорічний пробіг автомобілів є вищим, ніж їх нормативний середньорічний пробіг, середньоринкова вартість зменшується, а у разі, коли фактичний середньорічний пробіг є нижчим, ніж нормативний середньорічний пробіг, середньоринкова вартість збільшується.

Інформація про ціни нового автомобіля з урахуванням марки, моделі, типу двигуна, об'єму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач подається до 10 січня базового податкового (звітного) періоду (року) державним підприємством "Держзовнішінформ" до Мінекономрозвитку ( п.4 Методики).

Мінекономрозвитку відповідно до цієї Методики розраховує середньоринкову вартість автомобіля та щороку до 1 лютого базового податкового (звітного) періоду подає ДФС інформацію про автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року ( п.13 Методики).

В той же час, Постанова Кабінету Міністрів України від 18.02.2016 р. № 66, якою була затверджена Методика, набрала чинність 19.02.2016 р., що унеможливлює виконання приписів п.4,13 Методики у встановлені в ній строки.

Джерелом інформації про ціни нових транспортних засобів в Україні є офіційні прайс-листи виробників (дилерів) або довідкові дані про ціни щодо ідентичних або аналогічних нових транспортних засобів в Україні чи країнах-виробниках (експортерах) з урахуванням податків та зборів, що визначаються відповідно до законодавства ( п.4 Порядку).

Середньоринкова вартість транспортних засобів розраховується щокварталу Мінекономрозвитку для кожної марки та моделі транспортних засобів з урахуванням року випуску та пробігу, оприлюднюється до 10 числа наступного місяця в установленому Мінекономрозвитку порядку на офіційному веб-сайті Міністерства для вільного доступу та зберігається протягом 1095 днів з дня її оприлюднення ( п.13 Порядку).

Мінекономрозвитку забезпечує роботу офіційного веб-сайту в режимі, який дає змогу отримати інформацію про середньоринкову вартість автомобіля шляхом введення даних про їх марку, модель, рік випуску, тип двигуна, об'єм циліндрів двигуна, тип коробки переключення передач та пробіг ( п.14 Методики).

Мінекономрозвитку забезпечує режим роботи офіційного веб-сайту, який дає змогу отримати інформацію про середньоринкову вартість транспортних засобів шляхом введення даних про їх марку, модель, рік випуску та пробіг, а також роздрукувати зазначену інформацію з реквізитами Міністерства ( п.14 Порядку).

Суд зазначає, що відповідачу при розрахунку податкового зобов'язання необхідно встановлювати вартість автомобіля з урахуванням приписів ст. 267.2.1 п. 267.2 статті 267 Податкового кодексу України (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Отже, аналізуючи вищенаведене, суд зазначає, що у спірних правовідносинах об'єктом оподаткування транспортним податком є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Проаналізувавши інформацію щодо розрахунку середньоринкової вартості транспортних засобів (легкових автомобілів, мотоциклів, мопедів) для цілей оподаткування судом встановлено, що середньоринкова вартість авто визначається виходячи з типу, марки, моделі, року випуску та пробігу автомобіля.

Проте, судом встановлено, що податковим органом інформація щодо пробігу авто належного позивачу не встановлювалась, що унеможливлює розрахунок середньоринкової вартості належного позивачу транспортного засобу, доказів протилежного відповідачем суду не надано.

Законодавством не передбачено право податкового органу в разі відсутності даних про фактичний пробіг визначати його самостійно, чи як середньо нормативний, чи як відсутній, чи в інший спосіб. Відповідні положення в законі, Методиці та Порядку відсутні.

Крім того, суд зазначає, що визначення середньоринкової вартості є повноваженням Мінекономрозвитку, а не відповідача, а ним належні докази розміру ціни автомобіля позивача не надано.

Зазначене спричинило при визначенні коефіцієнту Гк в формулі розрахунку максимального значення, яке призводить до найвищої ціни.

Суд вказує, що на доведення законності спірного податкового повідомлення - рішення відповідачем додано Перелік автомобілів, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної палаті, встановленої Законом України "Про Державний бюджет України на 2016 рік" станом на 1 січня 2016 року, в якому, на думку відповідача, містився автомобіль схожий за характеристиками з автомобілем позивача.

Так, відповідач посилається на наявний в Переліку автомобіль марки PORSHE моделі CAYEENE, така ж інформація міститься в оскаржуваному податковому повідомленні - рішенні.

В той же час, як вбачається зі змісту свідоцтва про реєстрацію автомобіля, що також не заперечується відповідачем, позивач є власником саме автомобіля марки "PORSCHE" моделі "CAYEENE GTS".

Середньоринкову вартість автомобіля моделі "CAYEENE GTS" Міністерство економічного розвитку України - не визначало.

Різні моделі автомобілів із подібними назвами не ототожнює також і Мінекономрозвитку, що вбачається із листа б/н б/д, який відповідач додав до відзиву.

Таким чином автомобіль позивача відсутній у вищевказаному переліку.

У свою чергу, наданий відповідачем лист Мінекономрозвитку від 26.02.2016 року та перелік, який використано відповідачем в контексті того, що вартість належного позивачу автомобілю складає понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої Законом України "Про Державний бюджет України на 2016 рік", не відповідають критерію належності та допустимості, які встановлені ст.ст. 73,74 КАС України, та судом не приймаються, оскільки, як вже зазначалось вище, законодавцем чітко встановлені строки надання та отримання відповідної інформації Мінекономрозвитку до органів ДФС.

Як вже зазначалось, інформація про ціни нового автомобіля з урахуванням марки, моделі, типу двигуна, об'єму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач подається до 10 січня базового податкового (звітного) періоду (року) державним підприємством "Держзовнішінформ" до Мінекономрозвитку ( п.4 Методики).

Мінекономрозвитку відповідно до цієї Методики розраховує середньоринкову вартість автомобіля та щороку до 1 лютого базового податкового (звітного) періоду подає ДФС інформацію про автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року ( п.13 Методики).

Водночас, лист з Переліком датований 26.02.2016 року, тобто, відповідачем була використана інформація при прийнятті спірного ППР, яка отримана з порушенням визначених строків.

Отже, доводи контролюючого органу, що автомобіль належний позивачу коштує понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої Законом України «Про Державний бюджет України на 2016 рік», на думку суду, є безпідставними, що вказує на необґрунтованість та протиправність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

При розгляді даної справи судом були використані правові висновки Верховного Суду в аналогічних правовідносинах на користь платника податку в розрізі висвітлених ключових аспектів, що викладені в Постановах від 13.03.2018 року ( справа № 826/19300/16, від05.06.2018 року ( справа № 807/66/17), від 12.06.2018 року ( справа № 822/501/17), від 29.03.2018 року ( справа № 820/2478/17), які, в силу ч.5 ст. 242 КАС України, є обов'язковими до врахування.

Посилання відповідача, що позивач сплатив суму зобов'язань, визначених спірним податковим повідомленням - рішенням, а тому останні є узгодженими, отже, не підлягають оскарженню, суд відхиляє, з огляду на той факт, що строки на оскарження вказаного податкового - повідомлення - рішення, встановлені ст. 102 ПК України не минули.

Водночас, п. 56.18 ст. 56 ПК України, з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення - рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення.

Таким чином, узгодження зобов'язань, визначених контролюючим органом, законодавець не пов'язує з їх сплатою.

Відповідно до ч.1 та 2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем не було доказано правомірність спірного податкового повідомлення - рішення, а тому, з урахуванням наведеного, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Розподіл судових витрат здійснюється в порядку ст. 139 КАС України

Керуючись ст. ст. 2, 6-11, 14, 77, 139, 243-246, 250, 255, 295, 297 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_3 (АДРЕСА_1,61103, рнокпп НОМЕР_1), до Центральної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області (просп. Науки, буд. 9,м. Харків,61166, ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - задовольнити.

Скасувати податкове повідомлення - рішення Центральної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області № 204-1303 від 04.04.2016 року, яке винесено відносно ОСОБА_3.

Стягнути з Центральної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області (просп. Науки, буд. 9,м. Харків,61166, ) за рахунок бюджетних асигнувань витрати по оплаті судового збору на користь ОСОБА_3 (АДРЕСА_1,61103, рнокпп НОМЕР_1) у розмірі 704,80 грн. ( сімсот чотири гривні 80 копійок).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через Харківський окружний адміністративний суд до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи, як передбачено п.15 Перехідних положень КАС України; після початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи - безпосередньо до Харківського апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 08 листопада 2018 року.

Суддя Заічко О.В.