Справа № 826/14341/18
Суддя: Вовк П.В.
Дата ухвалення: 2018-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

05 листопада 2018 року № 826/14341/18

Окружний адміністративний суд міста Києва, у складі головуючого судді Вовка П.В., розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держпраці у Київській області про визнання протиправним та скасування наказу, -

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшов позов ОСОБА_1 (далі також - ОСОБА_1, позивач) до Головного управління Держпраці у Київській області (далі також - ГУ Держпраці у Київській області, відповідач), в якому позивач просить суд визнати незаконним та скасувати наказ відповідача від 02 липня 2018 року № 252-к «Про застосування дисциплінарного стягнення» (далі також - оскаржуваний наказ).

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що оскаржуваний наказ не ґрунтується на нормах чинного трудового законодавства, підлягає визнанню протиправним та скасуванню, з огляду на відсутність в діях ОСОБА_1 дисциплінарного проступку.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 вересня 2018 року прийнято вказану вище позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та встановлено, що справа буде розглядатись одноособово суддею Вовком П.В. в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами.

Крім того, ухвалою суду від 24 вересня 2018 року, зокрема, запропоновано відповідачу у п'ятнадцятиденний строк з дня вручення йому даної ухвали надати суду відзив на позовну заяву, який повинен відповідати вимогам статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України (далі також - КАС України).

ГУ Держпраці у Київській області у своєму відзиві просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог, оскільки оскаржуваний наказ прийнятий відповідачем на підставі, у межах повноважень та у спосіб визначений законодавством.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд -

В С Т А Н О В И В:

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 працювала на посаді заступника начальника відділу з питань додержання законодавства про працю, зайнятість на інших нормативно-правових актів управління з питань праці ГУ Держпраці у Київській області у період з 01 вересня 2015 року по 06 серпня 2018 року.

Протоколом наради з питань додержання законодавства про працю, зайнятість на інших нормативно-правових актів управління з питань праці ГУ Держпраці у Київській області від 02 травня 2018 року № 1 було доручено ОСОБА_1 у термін до 05 травня 2018 року, зокрема, підготувати інформацію та доповісти про роботу відділу щодо контролю використання праці іноземців та осіб без громадянства.

На виконання вказаного протокольного доручення позивачем було надано начальнику відділу з питань додержання законодавства про працю, зайнятість на інших нормативно-правових актів ОСОБА_2 (далі також - начальник відділу ОСОБА_2.) інформацію про те, що за січень-квітень 2018 року перевірки з питань додержання законодавства про зайнятість населення, у тому числі використання праці іноземців, не проводилися.

Начальником відділу ОСОБА_2 подано начальнику ГУ Держпраці у Київській області службову записку, в якій він повідомив про невиконання ОСОБА_1 пункту 2.3 своєї посадової інструкції щодо здійснення контролю вимог законодавства про зайнятість населення та просив притягнути останню до дисциплінарної відповідальності.

Відповідно до наказу відповідача від 22 травня 2018 року № 157-к «Про дисциплінарне провадження щодо ОСОБА_1.» відкрито дисциплінарне провадження щодо позивача; доручено дисциплінарній комісії з розгляду дисциплінарних справ стосовно державних службовців, які займають посади державної служби категорії «Б» і «В» у ГУ Держпраці у Київській області (далі також - Комісія) у період з 22 травня 2018 до 22 червня 2018 року здійснити перевірку інформації, викладеної у службовій записці начальника відділу ОСОБА_2 та за результатами розгляду дисциплінарної справи подати пропозиції до 23 червня 2018 року.

На підставі подання Комісії від 23 червня 2018 року ГУ Держпраці у Київській області прийнято наказ від 02 липня 2018 року № 252-к «Про застування дисциплінарного стягнення», яким до ОСОБА_1 застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді догани.

Незгода з оскаржуваним наказом обумовила звернення позивача до суду з даним позовом.

Оцінивши належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог виходячи з наступного.

Відповідно до положень статті 19 Конституції України (тут і далі по тексту всі нормативно-правові акти наведені в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 2 статті 1 Закону України «Про державну службу» (далі також - Закон), державний службовець - це громадянин України, який займає посаду державної служби в органі державної влади, іншому державному органі, його апараті (секретаріаті) (далі - державний орган), одержує заробітну плату за рахунок коштів державного бюджету та здійснює встановлені для цієї посади повноваження, безпосередньо пов'язані з виконанням завдань і функцій такого державного органу, а також дотримується принципів державної служби.

Положеннями ч. 1 статті 8 Закону визначено, що державний службовець зобов'язаний: 1) дотримуватися Конституції та законів України, діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) дотримуватися принципів державної служби та правил етичної поведінки; 3) поважати гідність людини, не допускати порушення прав і свобод людини та громадянина; 4) з повагою ставитися до державних символів України; 5) обов'язково використовувати державну мову під час виконання своїх посадових обов'язків, не допускати дискримінацію державної мови і протидіяти можливим спробам її дискримінації; 6) забезпечувати в межах наданих повноважень ефективне виконання завдань і функцій державних органів; 7) сумлінно і професійно виконувати свої посадові обов'язки; 8) виконувати рішення державних органів, накази (розпорядження), доручення керівників, надані на підставі та у межах повноважень, передбачених Конституцією та законами України; 9) додержуватися вимог законодавства у сфері запобігання і протидії корупції; 10) запобігати виникненню реального, потенційного конфлікту інтересів під час проходження державної служби; 11) постійно підвищувати рівень своєї професійної компетентності та удосконалювати організацію службової діяльності; 12) зберігати державну таємницю та персональні дані осіб, що стали йому відомі у зв'язку з виконанням посадових обов'язків, а також іншу інформацію, яка відповідно до закону не підлягає розголошенню; 13) надавати публічну інформацію в межах, визначених законом.

Відповідно до ч. 1 статті 64 Закону, за невиконання або неналежне виконання посадових обов'язків, визначених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами у сфері державної служби, посадовою інструкцією, а також порушення правил етичної поведінки та інше порушення службової дисципліни державний службовець притягається до дисциплінарної відповідальності у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно з ч. 1 статті 65 Закону, підставою для притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку, тобто протиправної винної дії або бездіяльності чи прийняття рішення, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні державним службовцем своїх посадових обов'язків та інших вимог, встановлених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами, за яке до нього може бути застосоване дисциплінарне стягнення.

За правилами ч. 2 статті 65 Закону, дисциплінарними проступками є: 1) порушення Присяги державного службовця; 2) порушення правил етичної поведінки державних службовців; 3) вияв неповаги до держави, державних символів України, Українського народу; 4) дії, що шкодять авторитету державної служби; 5) невиконання або неналежне виконання посадових обов'язків, актів органів державної влади, наказів (розпоряджень) та доручень керівників, прийнятих у межах їхніх повноважень; 6) недотримання правил внутрішнього службового розпорядку; 7) перевищення службових повноважень, якщо воно не містить складу злочину або адміністративного правопорушення; 8) невиконання вимог щодо політичної неупередженості державного службовця; 9) використання повноважень в особистих (приватних) інтересах або в неправомірних особистих інтересах інших осіб; 10) подання під час вступу на державну службу недостовірної інформації про обставини, що перешкоджають реалізації права на державну службу, а також неподання необхідної інформації про такі обставини, що виникли під час проходження служби; 11) неповідомлення керівнику державної служби про виникнення відносин прямої підпорядкованості між державним службовцем та близькими особами у 15-денний строк з дня їх виникнення; 12) прогул державного службовця (у тому числі відсутність на службі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин; 13) поява державного службовця на службі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп'яніння; 14) прийняття державним службовцем необґрунтованого рішення, що спричинило порушення цілісності державного або комунального майна, незаконне їх використання або інше заподіяння шкоди державному чи комунальному майну, якщо такі дії не містять складу злочину або адміністративного правопорушення; 15) прийняття державним службовцем рішення, що суперечить закону або висновкам щодо застосування відповідної норми права, викладеним у постановах Верховного Суду, щодо якого судом винесено окрему ухвалу.

До державних службовців застосовується один із таких видів дисциплінарного стягнення: 1) зауваження; 2) догана; 3) попередження про неповну службову відповідність; 4) звільнення з посади державної служби (ч. 1 статті 66 Закону).

Відповідно до ч. 3 статті 66 Закону, у разі допущення державним службовцем дисциплінарних проступків, передбачених пунктами 4, 5, 12 та 15 частини другої статті 65 цього Закону, суб'єктом призначення або керівником державної служби такому державному службовцю може бути оголошено догану.

Частиною 1 статті 67 Закону визначено, що дисциплінарне стягнення має відповідати характеру і тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку та ступеню вини державного службовця. Під час визначення виду дисциплінарного стягнення необхідно враховувати характер дисциплінарного проступку, обставини, за яких він був вчинений, настання тяжких наслідків, добровільне відшкодування заподіяної шкоди, попередню поведінку державного службовця та його ставлення до виконання посадових обов'язків.

Згідно з п. 2 ч. 2 статті 68 Закону, дисциплінарні стягнення накладаються (застосовуються) на державних службовців, які займають посади державної служби категорій "Б" і "В": зауваження - суб'єктом призначення; інші види дисциплінарних стягнень - суб'єктом призначення за поданням дисциплінарної комісії.

З метою визначення наявності вини, характеру і тяжкості дисциплінарного проступку може проводитися службове розслідування. Службове розслідування стосовно державних службовців, які займають посади державної служби категорії "А", проводиться центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби, а стосовно державних службовців, які займають посади державної служби категорій "Б" і "В", - дисциплінарною комісією у державному органі (ч.ч. 1, 2 статті 71 Закону).

Як встановлено під час розгляду справи, підставою для проведення службового розслідування відносно ОСОБА_1 стала службова записка начальника відділу ОСОБА_2 щодо невиконання позивачем пункту 2.3 своєї посадової інструкції щодо здійснення контролю вимог законодавства про зайнятість населення та просив притягнути останню до дисциплінарної відповідальності.

Так, відповідно до п. 2.3 Посадової інструкції заступника начальника відділу з питань додержання законодавства про працю, зайнятість на інших нормативно-правових актів управління з питань праці ГУ Держпраці у Київській області ОСОБА_1, затвердженої наказом відповідача від 02 червня 2015 року № 1, вона здійснює державний контроль за дотриманням вимог законодавства про зайнятість населення в частині дотримання прав громадян під час прийому на роботу та працівників під час звільнення з роботи; використання праці іноземців та осіб без громадянства; наймання працівників для подальшого виконання ними роботи в Україні в іншого роботодавця; дотримання прав і гарантій стосовно працевлаштування громадян, які мають додаткові гарантії у сприянні працевлаштуванню; провадження діяльності з надання послуг з посередництва та працевлаштуванню.

В оскаржуваному наказі зазначено, що за результатами розгляду дисциплінарної справи, Комісією встановлено, що ОСОБА_1 вчинено дисциплінарний проступок, а саме: неналежне виконання посадових обов'язків, актів органів державної влади, наказів (розпоряджень) та доручень керівників, прийнятих у межах їхніх повноважень.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, які виникли між сторонами суд виходить з наступного.

КАС України розподілено обов'язки щодо доказування і подання доказів між особами, які беруть участь у справі та передбачає активну роль суду в процесі збору доказів, а забезпечення повного з'ясування обставин у справі базується на поєднанні принципів змагальності та офіційності. В свою чергу, суд не є пасивним спостерігачем у збирання доказів по справі ї за потребою може приймати активну участь в такому процесі.

Щоб правильно встановити фактичні обставини справи, суд наділено повноваженням збирати та оцінювати докази, а також сприяти реалізації прав сторін по справі в частині доказування обставин, шляхом витребовування необхідних доказів у разі потреби.

Виконання завдань адміністративного судочинства залежить від встановлення адміністративним судом у справі об'єктивної істини та правильного застосування норм матеріального та процесуального права, а тому статтею 9 КАС України на суд покладено обов'язок вживати передбачені законом заходи, необхідні для правильного з'ясування всіх обставин справи, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи. Дієвість адміністративного судочинства залежить від того, на скільки повно і всебічно будуть підтверджені доказами обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.ч. 1 та 2 статті 73 Закону, з метою збору інформації про обставини, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження, для визначення дисциплінарною комісією ступеня вини, характеру і тяжкості цього дисциплінарного проступку Комісією, дисциплінарною комісією формується дисциплінарна справа.

Дисциплінарна справа повинна містити: 1) дату і місце її формування; 2) підстави для відкриття дисциплінарного провадження; 3) характеристику державного службовця, складену його безпосереднім керівником, та інші відомості, що характеризують державного службовця; 4) відомості щодо наявності чи відсутності дисциплінарних стягнень; 5) інформаційну довідку з викладенням обставин щодо вчинення державним службовцем дисциплінарного проступку; 6) пояснення державного службовця щодо обставин, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження; 7) пояснення безпосереднього керівника державного службовця з приводу обставин, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження; 8) пояснення інших осіб, яким відомі обставини, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження; 9) належним чином завірені копії документів і матеріалів, що підтверджують та/або спростовують факт вчинення дисциплінарного проступку; 10) відомості про причини і умови, що призвели до вчинення проступку, вжиті або запропоновані заходи для їх усунення чи обставини, на підставі яких з державного службовця знімають звинувачення; 11) висновок за результатами службового розслідування (у разі його проведення); 12) висновок про наявність чи відсутність у діях державного службовця дисциплінарного проступку та підстав для його притягнення до дисциплінарної відповідальності; 13) опис матеріалів, які містяться в дисциплінарній справі.

З метою повного та всебічного дослідження обставин справи, суд ухвалою про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі від 24 вересня 2018 року, зокрема, витребував у відповідача протягом п'ятнадцяти днів з дати отримання даної ухвали належним чином засвідчену копію оскаржуваного рішення, а також всі наявні документи, на підставі яких воно було прийнято, у тому числі але не виключно, матеріали дисциплінарної справи та подання комісії з розгляду дисциплінарних справи ГУ Держпраці у Київській області від 23 червня 2018 року.

Не зважаючи на те, що вказана ухвала суду була отримана ГУ Держпраці у Київській області 26 вересня 2018 року, відповідно до наявного в матеріалах справи рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, суб'єктом владних повноважень не виконано її вимоги та не надано пояснень з приводу неможливості виконання такої ухвали.

Більш того, згідно з ч. 2 статті 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову, вимоги якої відповідачем не виконано.

Під час розгляду справи, ГУ Держпраці у Київській області всупереч зазначеним процесуальним нормам не надано суду належних та допустимих доказів, які спростовують твердження позивача, зазначені у позові чи обґрунтовують правомірність прийняття оскаржуваного наказу.

При цьому, відповідно до ч.ч. 1 та 2 статті 74 Закону, дисциплінарне стягнення має відповідати ступеню тяжкості вчиненого проступку та вини державного службовця. Під час визначення виду стягнення необхідно враховувати характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, обставини, що пом'якшують чи обтяжують відповідальність, результати оцінювання службової діяльності державного службовця, наявність заохочень, стягнень та його ставлення до служби.

Дисциплінарне стягнення може бути накладено тільки у разі встановлення факту вчинення дисциплінарного проступку та вини державного службовця.

За правилами ч.ч. 1 та 2 статті 75 Закону, перед накладенням дисциплінарного стягнення суб'єкт призначення повинен отримати від державного службовця, який притягається до дисциплінарної відповідальності, письмове пояснення.

Пояснення державного службовця має відображати час, місце, обставини та причини вчинення ним дисциплінарного проступку, його усвідомлення чи заперечення провини, а також інші питання, які мають значення у справі.

Відповідно до вимог ч. 9 статті 80 КАС України, у разі неподання суб'єктом владних повноважень витребуваних судом доказів без поважних причин або без повідомлення причин суд, залежно від того, яке ці докази мають значення, може визнати обставину, для з'ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у її визнанні, або розглянути справу за наявними в ній доказами, а у разі неподання доказів позивачем - також залишити позовну заяву без розгляду.

Так, в матеріалах справи наявні письмові пояснення ОСОБА_1 з приводу не виконання протокольного доручення від 02 травня 2018 року.

Як зазначила позивач, що не було спростовано відповідачем, у січні-лютому 2018 року інспектори праці не здійснювали інспекційні відвідування (перевірки) у зв'язку із мораторієм на перевірки контролюючих органів.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» від 07 грудня 2017 року № 2246-VIII внесено зміни до Закону України «Про тимчасові особливості здійснення заходів державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 03 листопада 2016 року № 1728-VIII, якими продовжено мораторій на проведення органами державного нагляду (контролю) планових заходів із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності до 31 грудня 2018 року, а позапланові заходи здійснюються за погодженням з Державною регуляторною службою.

Постановою Кабінету Міністрів України від 18 грудня 2017 року № 1104 затверджено Перелік органів державного нагляду (контролю), на які не поширюється дія Закону України «Про тимчасові особливості здійснення заходів державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», згідно з яким на Держпраці не поширюється дія цього Закону.

Враховуючи те, що вказана постанова КМУ набрала законної чинності 23 лютого 2018 року, впродовж січня-лютого відповідач утримувався від проведення планових контрольних заходів, а для здійснення позапланових заходів відповідні матеріали направлялись для погодження до Державної регуляторної служби.

Положеннями статті 2 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» визначено, що заходи контролю здійснюються органами державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами, зобов'язані забезпечити дотримання вимог статті 1, статті 3, частин першої, четвертої, шостої - восьмої, абзацу другого частини десятої, частин тринадцятої та чотирнадцятої статті 4, частин першої - четвертої статті 5, частини третьої статті 6, частин першої - четвертої та шостої статті 7, статей 9, 10, 19, 20, 21, частини третьої статті 22 цього Закону.

Згідно з ч.ч. 1 та 2 статті 7 вказаного Закону, для здійснення планового або позапланового заходу орган державного нагляду (контролю) видає наказ (рішення, розпорядження), який має містити найменування суб'єкта господарювання, щодо якого буде здійснюватися захід, та предмет перевірки.

На підставі наказу (рішення, розпорядження) оформляється посвідчення (направлення) на проведення заходу державного нагляду (контролю), яке підписується керівником органу державного нагляду (контролю) (головою державного колегіального органу) або його заступником (членом державного колегіального органу) із зазначенням прізвища, ім'я та по батькові і засвідчується печаткою.

З урахуванням того, що з січня по квітень 2018 року відповідачем не було видано наказів та не підписано направлень для проведення заходів державного нагляду, ОСОБА_1 не мала можливості виконувати функції, визначені п. 2.3 Посадової інструкції.

У березні 2018 року позивачем за дорученням голови ГУ Держпраці у Київській області були здійснені інспекційні відвідування підприємств-боржників із заробітної плати та інших підприємств з метою виявлення неоформлених трудових відносин.

Крім цього, за дорученням керівництва, ОСОБА_1 займалась підготовкою відповідей на звернення громадян, яких станом на 24 травня 2018 року надійшло 1 796.

Наведене у сукупності свідчить про належне виконання позивачем своїх посадових обов'язків та відсутності підстав для притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Також, суд звертає увагу, що згідно з положеннями статті 76 Закону, державний службовець має право на ознайомлення з усіма матеріалами дисциплінарної справи перед прийняттям рішення про накладення на нього дисциплінарного стягнення. За результатами ознайомлення державний службовець має право вносити зауваження до висновку, клопотання про вжиття додаткових заходів для встановлення обставин, які мають значення для справи, надавати додаткові пояснення та додаткові документи і матеріали, що стосуються зазначених обставин, які долучаються до справи.

Позивачем наголошено на тому, що Комісією не було виконано вимоги статей 74 та 76 Закону в частині належного забезпечення гарантій прав ОСОБА_1, як державного службовця, під час застосування дисциплінарного стягнення.

З огляду на відсутність надання доказів протилежного з боку ГУ Держпраці у Київській області, суд приходить висновку про порушення таким суб'єктом владних повноважень порядку проведення службового розслідування, що додатково свідчить про протиправність оскаржуваного наказу.

Виходячи з наведеного в сукупності, відповідачем за час розгляду справи не було доведено правомірності застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді догани на підставі оскаржуваного наказу.

Згідно ч. 2 статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Беручи до уваги вищевикладене, оскаржуваний наказ не може вважатись таким, що прийнятий з урахуванням критеріїв, визначених ч. 2 статті 2 КАС України.

Тому, суд прийшов до висновку про те, що наказ ГУ Держпраці у Київській області від 02 липня 2018 року № 252-к «Про застосування дисциплінарного стягнення» не ґрунтується на нормах чинного законодавства, підлягає визнанню протиправним та скасуванню.

Відповідно до статті 244 КАС України, під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема:

1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження.

Згідно положень статті 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Частинами 1 статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, матеріалів справи, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача підлягають задоволенню.

Враховуючи положення статті 139 КАС України, суд присуджує на користь позивача понесені нею судові витрати у розмірі 704, 80 грн. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 5-11, 19, 72-77, 90, 241-246, 250, 255 КАС України суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (02192, АДРЕСА_1; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) до Головного управління Держпраці у Київській області (04060, місто Київ, вулиця Вавілових, будинок 10; ) про визнання протиправним та скасування наказу - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Держпраці у Київській області від 02 липня 2018 року № 252-к «Про застосування дисциплінарного стягнення».

Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 704, 80 грн. (сімсот чотири гривні вісімдесят копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держпраці у Київській області.

Рішення суду, відповідно до ч. 1 статті 255 КАС України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів за правилами, встановленими статтями 293-297 КАС України.

Відповідно до п/п. 15.5 п. 15 Розділу VII «Перехідні положення» КАС України в редакції Закону №2147-VIII, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя П.В. Вовк