Справа № 0640/3896/18
Суддя: Панкеєва Вікторія Анатоліївна
Дата ухвалення: 2018-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2018 року м.Житомир справа № 0640/3896/18

категорія 8.3

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Панкеєвої В.А.,

секретар судового засідання Бондаренко Д.А.,

за участю: позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представників відповідача ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 до Головного управління ДФС у Житомирській області про визнання протиправними та скасування рішень, встановив:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення - рішення:

-№, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на загальну суму 2437,58 грн;

-№, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на суму 2708 гривень;

-№, яким збільшено грошове зобов'язання з військового збору на суму 203,13 грн;

-№, яким збільшено грошове зобов'язання з зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на загальну суму - 55468,05 грн;

- визнати протиправною і скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф- від 19.07.2018 з єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування на суму 14660,05 гривень і рішення № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 19.07.2018 на суму 1466 гривень.

В обґрунтування позову зазначено, що за результатами документальної планової виїзної перевірки фінансово-господарської діяльності складено акт №779/06-30-13-05/НОМЕР_1 від 03.07.2018. Підприємець з висновками в акті не погодився і подав заперечення. Відповіддю Головне управління ДФС у Житомирській області повідомило платника податків, що висновки акта перевірки за результатами розгляду заперечень залишено без змін. Позивач стверджує, що вказані рішення є незаконними, юридично необґрунтованими, такими, що не відповідають обставинам справи і порушують законні права та інтереси платника податків.

Позивач та представник позивача в судових засіданнях позов підтримали та просили задовольнити.

Представники відповідача проти позову заперечували з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Як встановлено з матеріалів справи, за результатами перевірки своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів фізичною особою-підприємцем ОСОБА_5 за період з 01.01.2015 по 31.12.2017 контролюючим органом складено акт №779/06-30-13-05/НОМЕР_1 від 03 липня 2018 року. У 3 розділі акта перевірки визначено наступні порушення податкового законодавства:

- п.п.16.1.2 п.16.1. ст.16, п.177.2., п.п.177.4.4. п.177.4. ст.177 Податкового кодексу України №2755-УІ від 02.12.2010, щодо завищення витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманим доходом, в результаті чого занижено чистий оподатковуваний доход за 2017 рік на загальну суму 10833,67 грн в результаті чого занижено податок на доходи фізичних осіб (надалі - ПДФО) на загальну суму 1950,06 грн, в т.ч. 2017 - 1950,06 грн;

- п.п.162.1.1. п.162.1. ст.162, п.п.163.1.1. ст.163, п.п.164.1.3. п.164.1. ст.164, п.п.1.1. та 1.2. п.16-1 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України, щодо заниження чистого оподатковуваного доходу за 2017 рік на загальну суму 10833,67 грн в результаті чого занижено військовий збір на загальну суму 162,50 грн;

- п. 187.1 ст. 187, п. 189.1 ст. 189, абзацу «г» п. 198.5 ст. 198, п. 200.1, п. 201.1, 201.10 ПКУ, в результаті чого занижено податок на додану вартість (надалі - ПДВ) в загальній сумі 2166 грн;

- п.п.177.5.1. п.177.5. ст.177 одаткового кодексу України щодо несвоєчасної сплати авансових платежів з ПДФО в загальній сумі 277340,29 грн, в т.ч. за 2 кв. 2017 в сумі 124255,28, 3 кв. 2017 - 153085,01 грн, в результаті чого нараховано штраф в сумі 55468,05 грн;

-п.4 ч.1 ст.1, ч.2 ст.9, п.1 ч.2 ст.6, п.2 ч.1 ст.7, п.2 ст.9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" №2464-VI від 08.07.2010 р (а.с.29-89).

Не погоджуючись з вказаними висновками фізичною особою-підприємцем 10.07.2018 було подано заперечення на акт перевірки від 03 липня 2018 року (а.с.94-101).

Листом від 18.07.2018 Головне управління ДФС у Житомирській області повідомило позивача що висновки в акті планової документальної перевірки за результатами розгляду заперечень залишено без змін (а.с.102-106).

За результатами виявлених порушень, контролюючим органом 19 липня 2018 року прийнято:

- податкове повідомлення-рішення №, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на загальну суму 2437,58 грн (у т.ч. за основним платежем - 1950,06 грн, 487,52 грн - за штрафними (фінансовими) санкціями) (а.с.23);

- податкове повідомлення-рішення №, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість (надалі - ПДВ) на суму 2708 грн (у т.ч. за основним платежем - 2166 грн, 542 грн - за штрафними (фінансовими) санкціями) (а.с.24);

- податкове повідомлення-рішення №, яким збільшено грошове зобов'язання з військового збору на суму 203,13 грн (у т.ч. за основним платежем - 162,50 гр., 40,63 грн - за штрафними (фінансовими) санкціями) (а.с.25);

- податкове повідомлення-рішення №, яким збільшено грошове зобов'язання з зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на загальну суму - 55468,05 грн (а.с.26);

- вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф- з єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування на суму 14660,05 грн (а.с.27);

- рішення № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску на суму 1466 грн (а.с.28).

Вважаючи рішення податкового органу протиправними та прийнятими в порушення норм чинного законодавства, товариство звернулось до суду з позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Вирішуючи спір по суті, суд ураховує, що згідно з ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

При цьому суд відмічає, що "на підставі" означає, що суб'єкт владних повноважень: 1) повинен бути утворений у порядку, визначеному Конституцією та законами України; 2) зобов'язаний діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним; "у межах повноважень" означає, що суб'єкт владних повноважень повинен приймати рішення, а дії вчиняти відповідно до встановлених законом повноважень, не перевищуючи їх; "у спосіб" означає, що суб'єкт владних повноважень зобов'язаний дотримуватися встановленої законом процедури і форми прийняття рішення або вчинення дії і повинен обирати лише визначені законом засоби; "з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано", тобто використання наданих суб'єкту владних повноважень повинно відповідати меті та завданням діяльності суб'єкта, які визначені нормативним актом, на підставі якого він діє; "обґрунтовано", тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії). Рішення повинно ґрунтуватися на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення.

Підпунктом 16.1.2. пункту 16.1. статті 16 Податкового кодексу України (далі - ПК України) визначено обов'язок платника податків вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів.

Згідно з ч.1 ст.9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" єдиний внесок обчислюється виключно у національній валюті, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі. Обчислення єдиного внеску із сум, виражених в іноземній валюті (крім випадків сплати єдиного внеску в іноземній валюті, передбачених абзацами другим - четвертим частини п'ятої цієї статті), здійснюється шляхом перерахування зазначених сум у національну валюту України за офіційним курсом національної валюти до іноземної валюти, установленим Національним банком України на день обчислення єдиного внеску.

Відповідно до ч.2 ст.9 акону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Приписами статті 177 ПК України визначено види оподаткування доходів, отриманих фізичною особою - підприємцем від провадження господарської діяльності, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування.

Згідно з п.77.2. ст.177 ПК України об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

Так, п.п.177.4.4. п.177.4. ст.177 ПК України визначено інші витрати, до складу яких включаються витрати, що пов'язані з веденням господарської діяльності, які не зазначені в підпунктах 177.4.1.-177.4.3. цього пункту, до яких відносяться витрати на відрядження найманих працівників, на послуги зв'язку, реклами, плати за розрахунково-касове обслуговування, на оплату оренди, ремонт та експлуатацію майна, що використовується в господарській діяльності, на транспортування готової продукції (товарів), транспортно-експедиційні та інші послуги, пов'язані з транспортуванням продукції (товарів), вартість придбаних послуг, прямо пов'язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг.

Пунктом 198.6. ст.198 ПК України визначено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Відповідно до п.201.10. ст.201 ПК України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. У податковій накладній зазначаються в окремих рядках такі обов'язкові реквізити: а) порядковий номер податкової накладної; б) дата виписування податкової накладної; в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця); д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; є) ціна постачання без урахування податку; ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; і) код товару згідно з УКТ ЗЕД (для підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України).

Норми п.44.1. ст.44 ПК України визначають, що для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до п.57.1. ст.57 ПК України платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з п.126.1. ст.126 ПК України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Як встановлено з матеріалів справи, між позивачем та ТОВ "Монофіламент" 05.04.2017 укладено договір оренди нежитлових приміщень №1/04-О (а.с.107-121).

Вказаний факт підтверджується актом приймання-передачі приміщень до договору оренди нежитлових приміщень №1/04-О від 05.04.2017 (а.с.122).

В подальшому на підставі попереднього договору №1/04-О 14 вересня 2017 року між тими ж сторонами було укладено додаткову угоду до договору оренди. По змісту угоди, орендар зобов'язується одноразово здійснити компенсацію витрат орендодавця на здійснення ремонтних робіт асфальтного покриття доріг та територій, що ведуть та прилягають до об'єкту оренди (а.с.123).

Реальність вказаної операції підтверджується актом надання послуг від 16.10.2017 №747, згідно якого виконано роботи на суму 13000 грн, в тому числі ПДВ 2166,73 грн (а.с.124).

Згідно рахунків оплати №905 від 14.09.2017 та №1059 від 11.10.2017 ФОП ОСОБА_5 на рахунок ТОВ "Монофіламент" слід будо сплатити 13000 грн (а.с.125-126).

На підтвердження факту оплати до матеріалів справи надано платіжні доручення №484 від 15.09.2017 та №542 від 13.10.2017 на загальну суму 13000 грн (а.с.127-128).

Податкові повідомлення-рішення №, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб на суму 2437,58 грн та №, яким збільшено грошове зобов'язання з військового збору на суму 203,13 грн прийняті відповідачем на підставі висновків з приводу завищення позивачем у річній податковій декларації про майновий стан витрат.

Суд не погоджується з твердженнями відповідача, що за рахунок включення до складу витрат компенсації витрат на здійснення ремонтних робіт асфальтного покриття доріг та територій позивачем збільшено суму витрат, що не пов'язані із веденням господарської діяльності.

Зокрема п.п.177.4.4. п.177.4. ст.177 ПК України серед інших витрат пов'язаних з веденням господарської діяльності містяться витрати на зокрема п.п.177.4.4. п.177.4. ст.177 ПК України серед інших витрат пов'язаних з веденням господарської діяльності містяться витрати на оплату оренди, ремонт та експлуатацію майна, що використовується в господарській діяльності. оплату оренди, ремонт та експлуатацію майна, що використовується в господарській діяльності.

З урахуванням первинних документів, що надані позивачем на підтвердження реальності операції з компенсації ремонту асфальтного покриття та норм податкового законодавства, що дозволяють суб'єкту господарювання включати вказані витрати до статті витрат, суд дійшов висновку про наявність підстав для скасування податкових повідомлень-рішень № та №.

Податкове повідомлення-рішення №, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на суму 2708 грн прийняте у зв'язку з тим, що податковий орган не визнав податковий кредит. Знову ж таки, невизнання податкового кредити по ПДВ виникло на підставі невизнання витрат ФОП ОСОБА_1 в річній декларації.

Як вже встановлено судом, витрати на здійснення ремонтних робіт асфальтного покриття доріг та територій в сумі 10833,67 грн є документально підтвердженими.

Позивачем надано належним чином оформлені та зареєстровані податкові накладні, складені постачальником ТОВ "Монофіламент": №31 від 15.09.17, сума ПДВ 1833,40 грн та №59 від 13.10.2017, сума ПДВ 333,33 грн. Вказані податкові накладні зареєстровані в ЄРПН (а.с.129-132).

Таким чином, вказане податкове рішення № є протиправним та підлягає скасуванню.

З приводу висновків щодо несвоєчасної сплати авансових платежів з ПДФО в загальній сумі 277340,29 грн суд зазначає наступне.

Аналіз норм чинного законодавства дозволяє зробити висновок, що до фізичної особи - підприємця на загальній системі оподаткування за не сплату, або несвоєчасну сплату суми податкового зобов'язання визначеного ним в річній декларації про майновий стан та доходи застосовується відповідальність у вигляді штрафних санкцій та пені.

Однак нормами чинного законодавства не передбачено тотожність понять авансового платежу та узгодженого податкового зобов'язання у зв'язку з чим відповідальність за несвоєчасну сплату авансового платежу по ПДФО не може бути застосовано до ФОП ОСОБА_5

Згідно з п.п.4.1.4. п.4.1. ст.4 ПК України визначено презумпцію правомірності рішень платника податку в разі, якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу.

Факт надходження ПДФО за результатами річного декларування позивача підтверджується відомостями з автоматизованої системи "Податковий блок", згідно яких 16.02.2018 було сплачено до бюджету 256487,58 грн (а.с.208-2013).

Враховуючи зазначене, відповідачем не доведено порушення строку сплати авансових платежів по ПДФО за перший і другий квартал 2017 року, а тому податкове повідомлення-рішення №, яким збільшено грошове зобов'язання з зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб є протиправним та підлягає скасуванню.

З приводу вимоги про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ф- від 19.07.2018 з єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування на суму 14660,05 гривень і рішення № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно ненарахованого єдиного внеску від 19.07.2018 на суму 1466 грн суд зазначає наступне.

Зі змісту книги обліку доходів і витрат ФОП ОСОБА_5 встановлено факт внесення даних до неї, зі змісту інформації встановлено, що на чистий дохід отриманий у конкретному місяці нараховано єдиний внесок за ставкою 22% з урахуванням максимального доходу на який нараховується єдиний внесок (а.с.175-192).

Як вже зазначалось судом, відповідачем під час перевірки правильності сплати єдиного внеску позивачем помилково не включено до складу витрат витрати на компенсацію ремонтних робіт асфальтного покриття доріг в сумі 10833,67 грн, у зв'язку з чим невірно визначено суму сукупного доходу ОСОБА_5 у 2017 році.

Твердження відповідача про заниження чистого оподатковуваного доходу позивачем на суму 66636,57 грн не підтверджується жодними документами. Будь-яких розрахунків та первинних документів до матеріалів справи не надано.

З огляду на наведене, підприємцем було належним чином визначено суму чистого оподатковуваного доходу за кожен місяць 2017 та нараховано суму єдиного внеску, у зв'язку з чим вимога про сплату боргу та рішення про застосування штрафних санкцій до позивача є необґрунтованими та підлягають скасуванню.

Згідно з ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що оскаржувані рішення контролюючого органу є протиправними та підлягають скасуванню.

Приписами статті 90 КАС України встановлено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Як встановлено з матеріалів справи, позивачем при подачі до суду позовної заяви було сплачено судовий збір у розмірі 769,43 грн, про, що свідчать квитанції №0.0..1 від 24.07.2018 та №0.0..1 від 26.07.2018 (а.с.4).

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З урахуванням задоволення позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_5, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з Головного управління ДФС у Житомирській області сплаченого судового збору у сумі 769,43 грн.

Керуючись статтями 9, 77, 90, 242-246, 371 Кодексу адміністративного судочинства України, вирішив:

Позов задовольнити в повному обсязі.

Визнати протиправними та скасувати податкові-повідомлення рішення Головного управління ДФС у Житомирській області (вул. Юрка Тютюнника, 7, Житомир, 10003, ) від 19.07.2018 №, №, № №.

Визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління ДФС у Житомирській області про сплату боргу №Ф- від 19.07.2018.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДФС у Житомирській області від 19.07.2018 № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не зарахованого єдиного внеску.

Стягнути з Головного управління ДФС у Житомирській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 понесені судові витрати в сумі 769,43 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду в апеляційному окрузі, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.А. Панкеєва

Повне судове рішення складене 07 листопада 2018 року