Справа № 810/2588/17
Суддя: Гончарова І.А.
Дата ухвалення: 2018-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

06 листопада 2018 року

Київ

справа №810/2588/17

адміністративне провадження №К/9901/52763/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Гончарової І.А., суддів - Олендера І.Я., Ханової Р.Ф.,

за участю секретаря судового засідання Калініна О.С.,

представника позивача - Гладуна А.І.,

представника відповідача - Павловича Д.М., Левчука С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Вишгородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області

на постанову Київського окружного адміністративного суду від 17.08.2017 (суддя - Лапій С.М.)

та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 27.02.2018 (судді -Василенко Я.М., Файдюк В.В., Чаку Є.В.)

у справі № 810/2588/17

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Укртунельбуд»

до Вишгородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Укртунельбуд» (далі Товариство) звернулося до суду з позовом до Вишгородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області (далі - ДПІ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 17.10.2017.

Позов мотивовано тим, що за наслідками проведеної перевірки ДПІ дійшла помилкового висновку про те, що господарські операції позивача з його контрагентами не мали реального характеру, відтак відповідач не мав підстав для прийняття оскаржуваного повідомлення-рішення щодо збільшення Товариству суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість та застосування штрафних (фінансовими) санкцій.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 17.08.2017, залишеною без змін постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 27.02.2018, позов задоволено: визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 17.10.2016 №, стягнуто на користь позивача судовий збір у сумі 101 808,92 грн.

Не погодившись із судовими рішеннями, ДПІ звернулась із касаційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та процесуального права, просила їх скасувати та відмовити у задоволенні позову. При цьому скаржник зазначив, що суди дійшли помилкового висновку про обґрунтованість заявленого адміністративного позову, невірно оцінивши докази, що містяться у матеріалах справи.

Товариство не скористалося своїм правом подати відзив на касаційну скаргу, що не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши та обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Рішення судів попередніх інстанцій вказаним вимогам не відповідають у зв'язку з наступним.

З матеріалів справи вбачається, що за наслідками планової виїзної перевірки Товариства з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013 по 31.03.2016 складено акт від 15.09.2016.

В акті перевірки викладено висновки контролюючого органу про наявність в діяльності позивача порушень п. 185.1. ст. 185, п. 187.1. ст. 187, п. 188.1. ст. 188, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 201.1. та п. 201.10 ст. 201 Податкового Кодексу України (далі - ПК України), що призвело до заниження зобов'язань зі сплати податку на додану вартість на суму 5 051 300,00 грн.

На цій підставі відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення № від 17.10.2016, яким Товариству збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість у сумі 6 787 261,00 грн., у т.ч. 4524836,00 грн. - за основним платежем, та 2 262 425,00 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями.

Свої дії щодо прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення ДПІ мотивує тим, що під час перевірки позивач не надав належних доказів реальності виконання укладених з його контрагентами господарських договорів. За наявною у контролюючого органу інформацію контрагенти позивача не здійснювали господарської діяльності, не мали можливості та фактично не виконували умов укладених договорів, щодо них відкриті кримінальні провадження за фактом фіктивної господарської діяльності.

Спірні правовідносини внормовано приписами ПК України, Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та нормативними актами, прийнятими на їх виконання, в редакціях, що діяли на час їх виникнення.

З огляду на приписи статей 14, 44, 198, 201 ПК України господарські операції для визначення податкових зобов'язань мають бути фактично здійсненими та підтвердженими належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами, які відображають реальність таких операцій, та спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Аналіз наведених норм свідчить, що господарські операції для визначення податкових зобов'язань мають бути фактично здійсненими та підтвердженими належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами, які відображають реальність таких операцій, та спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Визначальною ознакою господарської операції є те, що вона має спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків. Здійснення господарської операції і власне її результат підлягають відображенню в бухгалтерському обліку, при цьому для бухгалтерського обліку мають значення лише ті документи, які підтверджують фактичне здійснення господарських операцій.

Господарський договір не є первинним обліковим документом для цілей бухгалтерського обліку і його наявність свідчить лише про намір виконати дії (операції) в майбутньому, а не про їх фактичне виконання, відтак, господарська операція пов'язана не з фактом підписання договору, а з фактом руху активів платника податків та руху його капіталу.

У зв'язку з цим недоведеність фактичного здійснення господарської операції (нездійснення операції) позбавляє первинні документи юридичної значимості для цілей формування податкової вигоди навіть за наявності правильно оформлених за зовнішніми ознаками та формою, але недостовірних та у зв'язку з цим юридично дефектних первинних документів, якщо рух коштів не забезпечений зв'язком з господарською діяльністю учасників цих операцій.

Надання податковому органу належним чином оформлених документів, передбачених законодавством про податки та збори, з метою одержання податкової вигоди є підставою для її одержання, якщо податковий орган не встановив та не довів, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі, є наслідком укладення нікчемних правочинів.

Довести правомірність своїх дій чи бездіяльності зобов'язаний суб'єкт владних повноважень, натомість суб'єкт господарювання має спростувати доводи суб'єкта владних повноважень, якщо їх обґрунтованість заперечує.

Суди попередніх інстанцій встановили, що Товариством укладались протягом 2012 - 2015 років договори купівлі-продажу, поставок та виконання робіт з ТОВ «БРОМ ФОРС», ТОВ «ЮНІФАЙ ТРЕКІНГ», ТОВ «Марголак», ТОВ «АКТИВІНВЕСТ ГРУП», ТОВ «Аргадон», ТОВ «Дженерал Проджектс», ТОВ «Софіятрансплюс», ТОВ «Регіон Прайс», ТОВ «Спецторг-Інвест», ТОВ «Гідравлік Лайн», ТОВ «ТОТУС-С», ТОВ «МБУ-1», ТОВ «КИЇВПІДЗЕМБУД», ТОВ «ЕКА СТРОЙ Компані», ТОВ «ЕНТАЛЬ ДОМІНО», ТОВ «КОРАДО ПЛЮС», ТОВ «ТЕСЛАБУД», ТОВ «ІНТЕРБІЛД КОМЮНІТІ», ТОВ «Київ Бетон Сервіс», ТОВ «КИЙ-МЕТ», ТОВ «КРИМГАЗРЕСУРС», ПАТ «ВІННИЦЬКИЙ ЗАВОД «БУДМАШ», ТОВ «ПЕРЕС», ТОВ «ПРОГРЕСС-СК», ТОВ «СТРОЙ-КА».

На підтвердження виконання укладених договорів позивачем надано видаткові, податкові та товарно-транспортні накладні, оформлені його контрагентами, та докази оплати Товариством обумовлених договорами товару та виконаних робіт.

Водночас, як в акті перевірки, так і під час розгляду справи в судах першої та апеляційної інстанцій ДПІ обґрунтовувала свої висновки щодо відсутності доказів реального виконання укладених Товариством з вищевказаними контрагентами господарських договорів, посилаючись на досудове розслідування у кримінальних провадженнях щодо фіктивної діяльності ТОВ «БРОМ ФОРС», ТОВ «Марголак», ТОВ «КОРАДО ПЛЮС» та ТОВ «ІНТЕРБІЛД КОМЮНІТІ».

Крім того, контролюючий орган послався на те, що позивачем не надано доказів здійснення доставки на адресу Товариства та фактичного отримання визначеного договорами товару від ТОВ «Дженерал Проджектс», ТОВ «Софіятрансплюс», ТОВ «ТОТУС-С», ТОВ «МБУ-1», ТОВ «ЕКА СТРОЙ Компані», ТОВ «ЕНТАЛЬ ДОМІНО», ТОВ «ТЕСЛАБУД», ТОВ «Київ Бетон Сервіс», ТОВ «КИЙ-МЕТ», ТОВ «КРИМГАЗРЕСУРС», ТОВ «ПРОГРЕСС-СК», ТОВ «ЮНІФАЙ ТРЕКІНГ», а взаємовідносини з ТОВ «Спецторг-Інвест», ТОВ «Гідравлік Лайн», ТОВ «Київ Бетон Сервіс», ТОВ «ПЕРЕС» відбувались без укладення господарських договорів.

Проте, всупереч приписів статей 244, 246 КАС України суди не надали цим доводам належної оцінки, не з'ясували, чи містять матеріали кримінальних проваджень, що розслідуються відносно фіктивної діяльності ТОВ «БРОМ ФОРС», ТОВ «Марголак», ТОВ «КОРАДО ПЛЮС» та ТОВ «ІНТЕРБІЛД КОМЮНІТІ» докази, які підтверджують чи спростовують доводи контролюючого органу щодо безтоварності укладених між Товариством та цими юридичними особами договорів. Також суди не встановили, чи є підстави вважати видані ТОВ «БРОМ ФОРС», ТОВ «Марголак», ТОВ «КОРАДО ПЛЮС» та ТОВ «ІНТЕРБІЛД КОМЮНІТІ» документи бухгалтерської звітності такими, що відповідають вимогам Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та дають підстави враховувати їх у якості доказів реальності виконання укладених господарських договорів.

З огляду на обставини справи суди повинні були надати сторонам можливість представити додаткові докази на підтвердження їх доводів та заперечень, зокрема, з'ясувати яким чином відбувалось отримання Товариством від ТОВ «Дженерал Проджектс», ТОВ «Софіятрансплюс», ТОВ «ТОТУС-С», ТОВ «МБУ-1», ТОВ «ЕКА СТРОЙ Компані», ТОВ «ЕНТАЛЬ ДОМІНО», ТОВ «ТЕСЛАБУД», ТОВ «Київ Бетон Сервіс», ТОВ «КИЙ-МЕТ», ТОВ «КРИМГАЗРЕСУРС», ТОВ «ПРОГРЕСС-СК», ТОВ «ЮНІФАЙ ТРЕКІНГ» товару, як позивач здійснював його прийом та подальше використання у власній господарській діяльності, тощо.

Враховуючи викладене, колегія суддів Касаційного адміністративного суду вважає, що суди попередніх інстанцій не забезпечили повне і всебічне з'ясування обставин в адміністративній справі, не вжили визначених законом заходів для з'ясування всіх обставин справи та прийшли до передчасного висновку про те, що доводи контролюючого органу щодо відсутності реального характеру угод спростовано дослідженими під час розгляду справи доказами.

Під час нового розгляду справи судам попередніх інстанцій необхідно прийняти передбачені законом заходи щодо встановлення всіх обставин справи, з'ясувати якими об'єктивними доказами підтверджується реальність виконання укладених господарських договорів, пов'язаність цих угод із господарською діяльністю Товариства, запропонувати сторонам надати додаткові докази що дозволять пересвідчитися у їх фактичному виконані.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 349 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд.

Частиною 1 статті 353 КАС України обумовлено, що підставою для скасування судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази.

Керуючись статтями 341, 349, 353, 355, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу Вишгородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області задовольнити частково.

Постанову Київського окружного адміністративного суду від 17.08.2017 та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 27.02.2018 скасувати.

Справу направити до суду першої інстанції на новий судовий розгляд.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 07 листопада 2018 року.

Суддя-доповідач І.А. Гончарова

Судді І.Я. Олендер

Р.Ф. Ханова