Справа № 822/1389/18
Суддя: Сапальова Т.В.
Дата ухвалення: 2018-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 822/1389/18

Головуючий у 1-й інстанції: Лабань Г.В.

Суддя-доповідач: Сапальова Т.В.

12 вересня 2018 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сапальової Т.В.

суддів: Совгири Д. І. Курка О. П.

за участю:

секретаря судового засідання: Мирошниченко С.О.,

представника позивача: Олійника Ю.П.,

представника відповідача: Киричук Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Житлово-будівельного кооперативу "Містечко-2" на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 11 червня 2018 року у справі за адміністративним позовом Житлово-будівельного кооперативу "Містечко-2" до Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В :

в квітні 2018 року Житлово-будівельний кооператив "Містечко-2" звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління державної фіскальної служби у Хмельницькій області від 18.08.2017 № за формою "Р" на суму 787789 грн.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 11 червня 2018 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з прийнятим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог. В апеляційній скарзі апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування всіх обставин справи, що призвело до неправильного її вирішення.

Зокрема, в обґрунтування апеляційної скарги позивач зазначає про те, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення є протиправним, оскільки базуються на безпідставних висновках відповідача про порушення позивачем вимог підпункту 133.4.3 пункту 133.4 статті 133 Податкового кодексу України, та заниження податку на прибуток за 2015 рік в сумі 787 789 грн.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу зазначає про відсутність реальності здійснення господарських операцій між Житлово-будівельним кооперативом "Містечко - 2" та ТОВ "Валіо Груп", що стало підставою для висновків про нецільове використання коштів ЖБК "Містечко - 2".

Представник позивача в судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти доводів апеляційної скарги, у зв'язку з чим просив залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що на підставі наказу Головного управління ДФС у Хмельницькій області № 2228 від 04.08.2017 року, відповідач здійснив документальну позапланову невиїзну перевірку житлово-будівельного кооперативу "Містечко - 2" з питань дотримання вимог податкового законодавства з питань взаємовідносин з ТОВ "Валіо Груп" (ПН 39200771) за період з 01.01.2015 по 31.12.2015.

За наслідками перевірки складений акт №1558/22-01-14-06/39802979 від 09.08.2017, яким зафіксовані порушення вимог підпункту 133.4.3 пункту 133.4 статті 133 Податкового кодексу України (в редакції, чинній з 13.08.2015 року), що призвело до заниження податку на прибуток за 2015 рік в сумі 787789 грн., в тому числі: серпень 2015 року - в сумі 308062 грн.; III квартали 2015 року в сумі 411768 грн (в тому числі за ІІІ квартал 2015 в сумі 411768 грн).; 2015 року в сумі 479727 грн (в тому числі за IV квартал 2015 року в сумі - 67959 грн).

На підставі акту перевірки відповідач виніс податкове повідомлення-рішення № від 18.08.2017 року, яким збільшив суму грошового зобов'язання з податку на прибуток в розмірі 787789 грн.

Податкове повідомлення-рішення № від 18.08.2017 року позивач оскаржив до Державної фіскальної служби України.

За результатами розгляду цієї скарги Державна фіскальна служба України скаргу Житлово-будівельного кооперативу "Містечко - 2" залишила її без розгляду відповідно до пункту 4 розділу 8 Порядку оформлення і подання скарг платниками податків та їх розгляду контролюючими органами, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 21.10.2015 №916, з підстав пропуску строку звернення, та повернула її скаржнику.

Не погодившись з вказаним податковим повідомленням-рішенням, позивач звернувся до суду з позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що що надані позивачем документи не є належними доказами здійснення операцій з придбання будівельних робіт з будівництва багатоквартирного житлового будинку по вул. Свердлова, 36, м. Дніпропетровськ.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції по суті спору, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог п.133.4 ст.134 Податкового кодексу України (в редакції з 13.08.2015) неприбутковим підприємством, установою та організацією є підприємство, установа та організація (далі - неприбуткова організація), що одночасно відповідає таким вимогам: утворена та зареєстрована в порядку, визначеному законом, що регулює діяльність відповідної неприбуткової організації; установчі документи якої містять заборону розподілу отриманих доходів (прибутків) або їх частини серед засновників (учасників), членів такої організації, працівників (крім оплати їхньої праці, нарахування єдиного соціального внеску), членів органів управління та інших пов'язаних з ними осіб; установчі документи якої передбачають передачу активів одній або кільком неприбутковим організаціям відповідного виду або зарахування до доходу бюджету у разі припинення юридичної особи (у результаті її ліквідації, злиття, поділу, приєднання або перетворення); внесена контролюючим органом до Реєстру неприбуткових установ та організацій латі - Реєстр).

Обов'язковою умовою для неприбуткових організацій, відповідно пп. 133.4.2 п.133.4 ст.133 Податкового кодексу України (в редакції, чинній з 13.08.2015 року) є те, що доходи прибутки) неприбуткової організації використовуються виключно для фінансування видатків на утримання такої неприбуткової організації, реалізації мети (цілей, завдань) та напрямів діяльності, визначених її установчими документами.

Згідно з пп.133.4.3 п.133.4 ст.133 Податкового кодексу України (в редакції чинній з 13.08.2015 року) у разі недотримання неприбутковою організацією вимог, визначених цим пунктом, така неприбуткова організація зобов'язана подати у термін, визначений для місячного податкового (звітного) періоду, звіт про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації за період з початку року по останній день місяця, в якому вчинено таке порушення, та зазначити суму самостійно нарахованого податкового зобов'язання з податку на прибуток. Податкове зобов'язання розраховується, виходячи із суми операції нецільового використання коштів. Така неприбуткова організація виключається контролюючим органом з Реєстру неприбуткових установ та організацій та вважається платником податку на прибуток для цілей оподаткування з першого місяця, наступного за місяцем, у якому вчинено таке порушення.

З першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому вчинено таке порушення, до 31 грудня податкового (звітного) року неприбуткова організація зобов'язана щоквартально подавати до контролюючого органу податкову декларацію з податку на прибуток (з наростаючим підсумком та сплачувати податок у термін, визначений для квартального періоду) та подавати фінансову звітність та сплачувати податок на прибуток у порядку, встановленому цим розділом для платників податку на прибуток.

З наступного податкового (звітного) року така неприбуткова організація подає фінансову і податкову звітність та сплачує податок на прибуток у порядку, встановленому для платників податку на прибуток.

Відповідно до вимог п.54.3 ст.54 Податкового кодексу України контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо:

- платник податків не подає в установлені строки податкову (митну) декларацію, а при здійсненні заходів податкового контролю встановлено факти здійснення платником податків діяльності, що призвела до виникнення об'єктів оподаткування, наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу та наявності діючих (у тому числі призупинених) ліцензій на право здійснення діяльності з підакцизною продукцією, яка підлягає ліцензуванню згідно із законодавством;

- дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов'язань, суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги щодо безпідставності висновків податкового органу про фіктивний характер господарських операцій з ТОВ "Валіо Груп", колегія суддів виходить з наступного.

Згідно зі статутом, Житлово-будівельний кооператив "Містечко - 2" є неприбутковою організацією та не має на меті одержання прибутку. Предметом діяльності Кооперативу є забезпечення житлом та/або житловими приміщеннями Членів (Учасників) та Асоційованих членів кооперативу і членів їх сімей, шляхом сприяння будівництву багатоквартирних житлових будинків, за власні кошти Кооперативу, а також наступної експлуатації та управління цими будинками.

Як встановлено судом з матеріалів справи, Житлово-будівельний кооператив "Містечко - 2" та ТОВ "Валіо Груп" уклали договір підряду №8/05-96п від 11.05.2015 на виконання будівельних робіт.

Згідно з укладеним договором замовник: обслуговуючий кооператив Житлово-будівельний кооператив "Містечко - 2", в особі голови кооперативу Єрьоменко Олександра Олександровича, діючого на підставі статуту, з однієї сторони, та підрядник: товариство з обмеженою відповідальністю "Валіо Груп", в особі директора ОСОБА_5, діючого на підставі статуту з другої сторони, уклали цей Договір про наступне: за дорученням Замовника, Підрядник зобов'язується на власний ризик виконати певну роботу за умов цього Договору, а Замовник зобов'язується прийняти та оплатити її. Роботи, передбачені кошторисною документацією, на будівельному майданчику ЖБК "Містечко - 2". Вимоги замовника до предмету підряду: роботи, передбачені кошторисною документацією. Якість повинна відповідати вимогам законодавства, державних будівельних норм та умовам договору. Роботи виконуються із матеріалів замовника за винятком тих, які за умовами договору надав підрядник. Підрядник зобов'язується розпочати роботи протягом 5 днів з моменту надання матеріалів, інструменту та необхідної документації. Підрядник зобов'язується виконати роботу до 31.12.2015 з правом дострокового виконання. Вартість та витрати по виконанню робіт визначаються згідно з кошторисом (додаток №1 до договору). Витрати Підрядника відшкодовуються із винагороди, що виплачуються Замовником. Термін оплати протягом 3 днів з моменту підписання договору - аванс у розмірі 100% вартості виконання робіт. Розрахунки проводяться у безготівковій формі.

Виконання договору підряду № 8/05-96п. від 08 травня 2015 року оформлене довідкою про вартість виконаних робіт та витрати за липень - жовтень 2015 року, актом приймання виконаних будівельних робіт за липень - жовтень 2015 року, а також копії виписок з банку, актом звіряння взаємних розрахунків за період січень 2015 року по грудень 2016 року.

При цьому суд першої інстанції дійшов висновку про те, що перерахування коштів на адресу TOB "Валіо Груп" в 2015 році у сумі 7196531,0 грн, у тому числі: за період з 13.08.2015 у сумі 4376606,0, з нихї в серпні 2015 року в сумі 1 711 456,0 грн, вересні 2015 року в сумі 2 287 600,0 грн, жовтні 2015 року в сумі 377550,0 грн проводилось без мети забезпечення безпосередньої діяльності Житлово-будівельного кооперативу "Містечко - 2" та є нецільовим використанням коштів для даної неприбуткової установи.

Колегія суддів не погоджується з цими висновками суду першої інстанції, оскільки вказані вище кошти були перераховані ТОВ "Валіо Гуп" за виконання відповідних робіт, завдяки яким було досягнуто цілі та завдання, визначені установчими документами позивача.

Зокрема, кошти ЖБК "Містечко - 2" витрачені за цільовим використанням - на будівництво будинку, який прийнятий до експлуатації, що підтверджується наступними документами: Декларацією про готовність об'єкта до експлуатації, зареєстроване управлінням Держархбудінспекції у Хмельницькій області за №0, договором підряду №8/05-96п від 11.05.2015, довідками про вартість виконаних будівельних робіт форми КБ-3, актами приймання виконаних будівельних робіт за цей період форми КБ-2, платіжними доручення про оплату.

В обґрунтовання нецільового використання позивачем вказаних коштів відповідач зазначає про те, що ЖБК "Містечко - 2" провів оплату за роботи ТОВ "Валіо Груп", які фактично не виконувались, тобто ЖБК "Містечко - 2" провів оплату за вказані роботи для переведення таких коштів у готівку, адже в діяльності ТОВ "Валіо Груп" наявні ознаки фіктивності.

Водночас, згідно з матеріалами справи зняття коштів з рахунків ТОВ "Валіо груп" позивачем або іншими особами, переведення саме цих коштів у готівку, передача готівки позивачу, наявність або використання такої готівки позивачем належними доказами не підтверджується. Водночас, згідно з банківськими виписками перерахування позивачем коштів у безготівковому порядку на рахунок ТОВ "Валіо груп" в якості оплати за будівельно-монтажні роботи згідно з договором №8/05-96п від 11.05.2015 року.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги про реальність господарських операції з контрагентом ТОВ "Валіо Груп", колегія суддів виходить з наступного.

В обґрунтування фіктивності господарських операцій ЖБК "Містечко - 2" з ТОВ "Валіо груп" суд першої інстанції зазначає, що відповідно до умов договору підряду №8/05-96п від 11.05.2015 позивачем не надано до суду додатків, передбачених договором.

При цьому довідки про вартість виконаних робіт та акти приймання виконаних будівельних робіт не містять обов'язкових реквізитів. Зокрема, в довідках про вартість виконаних робіт та витрати відсутня дата їх підписання. Акти приймання виконаних будівельних робіт не містять відомостей підпису, дати, печаток, довідка про вартість виконаних будівельних робіт не містить дати та підпису керівника TOB "Валіо Груп".

Крім того, Декларації про готовність до експлуатації об'єкта, зареєстрована в Управлінні Держархбудінспекції Хмельницької області за №0 містить інформацію про генерального підрядника, яким виконувалось будівництво об'єкту: Багатоквартирний житловий будинок: м.Дніпропетровськ, вул.Свердлова,36, а саме: ТОВ "Полікур". Інформація про виконання будівельних робіт ТОВ "Валіо Груп" у якості генерального підрядника, або субпідрядника у зареєстрованій в Державній архітектурно-будівельної інспекції України Декларації про готовність до експлуатації об'єкта, який належить до III категорії складності відсутня.

Відповідно до договору підряду №8/05-96п від 11.05.2015 ТОВ "Валіо Груп" визначено підрядником з виконання будівельних робіт на об'єкті будівництва,. Разом з тим в довідках про вартість виконаних будівельних робіт та витрат за липень-жовтень 2015 року, виписаних за реквізитами ТОВ "Валіо Груп", ТОВ "Валіо Груп" визначено як генерального підрядника. У зв'язку з цим суд першої інстанції дійшов висновку про неможливість встановити статус ТОВ "Валіо Груп" (підрядник чи генпідрядник), і чи здійснення робіт проводилось самостійно останнім або із залученням інших субпідрядних організацій.

Відповідно до пункту 44.1 статті 44 ПК України, для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначає Закон України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україн" (далі - Закон № 996-ХIV).

Відповідно до статті 1 Закону № 996-ХIV первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Таким чином, первинний документ згідно з цим визначенням містить дві обов'язкові ознаки: він має містити відомості про господарську операцію і підтверджувати її реальне (фактичне) здійснення.

Згідно зі статтею 1 Закону № 996-ХIV господарська операція - це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Отже, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона має спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Відповідно до ч.1-2 статті 9 Закону № 996-ХIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Таким чином, господарські операції мають бути фактично здійсненими та підтвердженими належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами, які відображають реальність таких операцій, та спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Водночас, наявність або відсутність окремих документів, як і деякі помилки чи неточності у їх оформленні, не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних випливає, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов'язаннях платника податків у зв'язку з його господарською діяльністю мали місце (відбулися), а певні недоліки в заповненні первинних документів носять оціночний характер. Крім того, надані позивачем документи містять відомості які у повній мірі відображають суть господарських операцій, що відбулись між позивачем та його контрагентами.

Аналогічні правові висновки викладені в постановах Верховного Суду від 19 червня 2018 року по справі №826/7704/16 (адміністративне провадження №К/9901/38191/18) та від 17 квітня 2018 року по справі №820/475/17 (адміністративне провадження №К/9901/4907/17).

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Таким чином, недоліки виявлені в первинних документах, наданих позивачем не можуть бути підставою для висновку про фіктивність виконання робіт ТОВ "Валіо Груп" згідно з умовами договору підряду №8/05-96п від 11.05.2015, який не визнавався недійсним у судовому порядку.

Крім того, контролюючим органом всупереч вимог ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України не доведено та не надано належних доказів, які б свідчили, що наявні у контрагентів трудові ресурси та матеріально - технічне забезпечення були недостатніми для проведення відповідних видів робіт чи надання послуг, обумовлених укладеними договорами з позивачем.

Оцінюючи доводи відповідача про наявність досудового розслідування в межах кримінального провадження, колегія суддів виходить з наступного.

Також суд першої інстанції зазначає, що протягом 2015-2016 років TOB "Валіо Груп" податкову звітність до ДПІ за місцем реєстрації не подавало, остання податкова звітність підприємства подана в липні 2014 року керівником підприємства ОСОБА_6., реєстраційний номер картки платника податків НОМЕР_1, якого закритий ще в І кварталі 2012 року, в зв'язку з повідомленням про смерть.

Крім того, суд першої інстанції посилається на матеріали досудового розслідування. Зокрема, ухвалою від 14.02.2017 у справі №758/1592/17 Подільський районний суд м. Києва встановив, що ОСОБА_5, службовою особою ТОВ "Валіо Груп" не являвся, відношення до фінансово-господарської діяльності не мав, банківськими рахунками не користувався, до складу засновників не входив, звітність до контролюючих органів не подавав, печаткою не користувався.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 74 КАС України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Відповідно до ч. 6 ст. 78 КАС України, для адміністративного суду, що розглядає справу обов'язковими є вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили. При цьому, правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду є обов'язковими лише в питанні чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Водночас, належних доказів наявності вироку або іншого судового рішення суду не надано, а сам факт порушення кримінальної справи за ознаками фіктивності не є беззаперечним фактом, що підтверджує відсутність реальних правових наслідків всіх господарських операцій, проведених позивачем та його конрагентами.

Таким чином, колегія суддів вважає, що інформація, отримана у ході досудового слідства в кримінальному провадженні, на яку посилається відповідач, є відомостями про джерело фактів, які можуть стати доказами у податковому спорі після їх закріплення процесуальним шляхом.

Отже, сам факт порушення кримінальної справи не вказує на наявність обставин, які не потребують доказування, разом з тим, зазначені обставини підлягають врахуванню з огляду на те, що в первинних документах позивача з ТОВ "Валіо Груп" зазначені прізвища саме цих осіб.

Аналогічні правові висновки викладені в постанові Верховного Суду від 23.01.2018 у справі № 826/7047/13-а.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що під час проведення господарських операцій платник податків може бути і необізнаним стосовно дійсного стану правосуб'єктності своїх контрагентів і реально отримати від них товари (роботи чи послуги), незважаючи на те, що контрагенти можливо і мають наміри щодо порушення податкового законодавства.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 27 березня 2018 року року в справі №816/809/17 (провадження №К/9901/1349/17).

З урахуванням наведеного колегія суддів дійшла висновку про те, що з наданих позивачем первинних документів можливо встановити суть та зміст господарських операцій, вказані документи підтверджують фактичне виконання робіт, що були предметом вищезазначеного договору.

Крім того, в обґрунтування апеляційної скарги позивач також зазначає, що податковий орган протиправно залишив скаргу позивача без розгляду.

Колегія суддів відхиляє вказані доводи позивача та виходить з наступного.

Відповідно до п. 56.2. ст.56 Податкового кодексу України у разі коли платник податків вважає, що контролюючий орган неправильно визначив суму грошового зобов'язання або прийняв будь-яке інше рішення, що суперечить законодавству або виходить за межі повноважень контролюючого органу, встановлених цим Кодексом або іншими законами України, він має право звернутися до контролюючого органу вищого рівня із скаргою про перегляд цього рішення.

Згідно з п. 56.3. ст. 56 Податкового кодексу України скарга подається до контролюючого органу вищого рівня у письмовій формі (за потреби - з належним чином засвідченими копіями документів, розрахунками та доказами, які платник податків вважає за потрібне надати з урахуванням вимог пункту 44.6 статті 44 цього Кодексу) протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання платником податків податкового повідомлення-рішення або іншого рішення контролюючого органу, що оскаржується.

З матеріалів справи судом встановлено, що позивач оскаржив податкове повідомлення-рішення від 18.08.2017 року №006171209 до Державної фіскальної служби України (а.с.82).

Відповідно до листа Державної фіскальної служби України від 20.10.2017 року №24407/6/99-99-22-01-01-25 скаргу Житлово-будівельного кооперативу "Містечко - 2" залишено без розгляду відповідно до пункту 4 розділу 8 Порядку оформлення і подання скарг платниками податків та їх розгляду контролюючими органами, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 21.10.2015 №916, з підстав пропуску строку звернення, та повернуто скаржнику.

Відповідно до п.56.10 ст.56 Податкового кодексу України рішення центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, прийняте за розглядом скарги платника податків, є остаточним і не підлягає подальшому адміністративному оскарженню, але може бути оскаржене в судовому порядку.

Водночас, вказане рішення Державної фіскальної служби України в судовому порядку позивачем не оскаржувалося, в позовній заяві вимоги про скасування вказаного рішення відсутні.

З урахуванням наведеного колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, та повністю підтверджуються встановленими у справі обставинами.

Висновки суду першої інстанції по суті спору не відповідають встановленим у справі обставинам, що призвело до неправильного її вирішення, у зв'язку з чим апеляційну скаргу необхідно задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Відповідно до статті 317 КАС України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч.6 ст. 139 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно з ч.1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З матеріалів справи судом встановлено, що позивачем сплачено судовий збір за подання адміністративного позову у розмірі 11 816,84 грн. відповідно до платіжного доручення від 13 грудня 2017 року №424 (а.с.5), а також за подання апеляційної скарги на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 11 червня 2018 року у розмірі 17 726 грн. відповідно до квитанцій від 09 липня 2018 року № П11686 на суму 14 726 грн та від 10 липня 2018 року № П12380 на суму 3 000 грн.

З урахуванням наведеного вище колегія суддів дійшла висновку про необхідність стягнення з Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області за рахунок бюджетних асигнувань на користь Житлово-будівельного кооперативу "Містечко-2" судові витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги в розмірі 29 542, 84 грн (двадцять дев'ять тисяч п'ятсот сорок дві гривні вісімдесят чотири копійки).

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Житлово-будівельного кооперативу "Містечко-2" задовольнити повністю.

Рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 11 червня 2018 року у справі за адміністративним позовом Житлово-будівельного кооперативу "Містечко-2" до Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення скасувати.

Позовні вимоги Житлово-будівельного кооперативу "Містечко-2" задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішенняГоловного управління державної фіскальної служби у Хмельницькій області від 18.08.2017р. № за формою "Р" на суму 787789 грн.

Стягнути з Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області за рахунок бюджетних асигнувань на користь Житлово-будівельного кооперативу "Містечко-2" судові витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги в розмірі 29 542, 84 грн (двадцять дев'ять тисяч п'ятсот сорок дві гривні вісімдесят чотири копійки).

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття відповідно до ч.1 ст.325 КАС України.

Згідно з ч.1 ст. 329 КАС України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Постанова суду складена в повному обсязі та підписана 21 вересня 2018 року.

Головуючий Сапальова Т.В.

Судді Совгира Д. І. Курко О. П.