Справа № 537/4337/18
Суддя: Фадєєва С. О.
Дата ухвалення: 2018-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Номер провадження: 2-а/537/122/2018
Справа № 537/4337/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.11.2018 року Крюківський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі головуючого судді Фадєєвої С.О. за участі секретарів Герасименко Л.М., Посмітної О.М., позивача ОСОБА_1, представника позивача адвоката ОСОБА_2, представника третьої особи Департаменту патрульної поліції ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці Полтавської області за правилами спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом фізичної особи ОСОБА_1 до субєкта владних повноважень інспектора 2-ої роти 1-го батальйону патрульної поліції у м. Кременчук УПП в Полтавській області ДПП ОСОБА_4 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, закриття провадження у справі, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до інспектора 2-ої роти 1-го батальйону патрульної поліції у м. Кременчук УПП в Полтавській області ДПП ОСОБА_4, де просить суд скасувати постанову від 15.09.2018 року в справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАВ №599373 про накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн., за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП, а справу про адміністративне правопорушення закрити.

В обґрунтування своїх вимог вказав, що 15.09.2018 року приблизно о 10 год. 57 хв. інспектором 2-ої роти 1-го батальйону патрульної поліції у м. Кременчук УПП в Полтавській області ДПП ОСОБА_4, складено постанову про накладення адміністративного стягнення в справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАВ №599373, якою його, ОСОБА_1, визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП, з застосуванням адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн. Відповідно до даної постанови, позивач 15.09.2018 року приблизно о 10 год. 57 хв. по пров. Спартаківському, 19 в м. Кременчук, керував транспортним засобом Ford Transit, д.н.з. 9587СК, у якого, ніби-то, технічний стан не відповідав вимозі стандартів 3649:2010, чим порушив п. 31.4.7 ПДР України. ОСОБА_1 вважає, що постанова про адміністративне правопорушення ухвалена з порушенням вимог законодавства, є необґрунтованою та не відповідає фактичним обставинам справи. При цьому, в порушення вимог законодавства, інспектором було неправомірно застосовано до нього такий захід як зупинка його транспортного засобу, оскільки він рухався без порушень ПДР, та при зупинці автомобіля працівник поліції не пояснив причину його зупинки, перевірки та огляду транспортного засобу. Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення інспектор поліції не представився, не оголосив, яка справа підлягає розгляду, не з»ясував чи є клопотання, не надав йому можливість залучити адвоката. Також, постанова не містить відомостей щодо здійснення фіксації правопорушення, що свідчить про те, що відповідачем фактично не було зафіксовано порушення ним ПДР України, яке б доводило його вину. Крім того, при розгляді справи інспектором не були досліджені інші докази по справі, не взято до уваги його пояснення, в звязку з чим, відповідно до ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини повинні тлумачитися на його користь.

Відповідач інспектор 2-ої роти 1-го батальйону патрульної поліції у м. Кременчук УПП в Полтавській області ДПП ОСОБА_4 подав до суду письмовий відзив на адміністративний позов, в якому заперечував проти задоволення позовних вимог. Пояснив, що 15.09.2018 року ним правомірно ухвалено постанову серії ЕАВ №599373, якою позивача визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП, з застосуванням адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн., оскільки позивач за вказаних у постанові обставин керував транспортним засобом Ford Transit, д.н.з. 9587СК, у якого технічний стан не відповідав вимозі стандартів 3649:2010, а саме на вітровому склі була наявна тріщина в зоні роботи склоочисників. Вважає, що він не порушив процедуру щодо ухвалення постанови у справі про адміністративне правопорушення, діяв в межах наданих законом повноважень, та мав право розглянути справу про зазначене адміністративне правопорушення. Вказує, що позивач не надав належних та допустимих доказів, які б свідчили про обґрунтованість заявлених вимог.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав з підстав, що зазначені у позові, дав суду пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. Додатково вказав, що дійсно на лобовому склі його автомобіля є невелика тріщина, але він не вважає це порушенням Правил дорожнього руху, тріщину інспектор не заміряв, двірники не включав, щоб пересвідчитися, чи перебуває тріщина на вітровому склі його автомобіля у зоні роботи склоочисників. При цьому позивач в поясненнях не міг визначитися однозначно чи перебуває тріщина на в зоні роботи склоочисників. За клопотанням позивача в судовому засіданні оголошувалася перерва та надавалася ОСОБА_1 можливість залучити до участі в справі представника. Після перерви в судовому засіданні позивач участі не приймав, належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи.

Представник позивача адвокат ОСОБА_2 в судовому засіданні вимоги ОСОБА_1 підтримав, вказав, що відповідачем не доведено правомірності прийнятого рішення, не надано суду жодного допустимого та належного доказу на підтвердження винності позивача у вчиненні адміністративного правопорушення. Зазначив, що постанова прийнята з порушеннями вимог законодавства, не містить опису правопорушення, викладу обставин, в ній не зазначено, що порушення фіксувалося з допомогою нагрудної відеокамери, а тому відеозапис є неналежним доказом, крім того, ракурс зйомки не дозволяє визначити, є тріщина на лобовому склі автомобіля чи ні. В наданій копії постанови відсутнє роз»яснення прав особи, що притягується до кримінальної відповідальності, в тому числі право оскаржити постанову. Також, коли постанова про накладення адміністративного стягнення була вручена ОСОБА_1, інспектор дозволив йому продовжити рух, тобто дозволив експлуатацію транспортного засобу, що свідчить про малозначність правопорушення. Просив суд у разі визнання позивача винним визнати вчинене ним порушення малозначним та застосувати до нього усне зауваження.

Відповідач інспектор 2-ої роти 1-го батальйону патрульної поліції у м. Кременчук УПП в Полтавській області ДПП ОСОБА_4, в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Ухвалою суду від 22.10.2018 року до участі в справі залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Департамент патрульної поліції. При цьому судом взято до уваги, що батальйон патрульної поліції у м. Кременчук УПП в Полтавській області ДПП та Управління патрульної поліції в Полтавській області ДПП, які залучені позивачем до участі в справі в якості третіх осіб, не є окремими юридичними особами, не наділені правом видавати довіреності на представництво їх інтересів, є структурними підрозділами Департаменту патрульної поліції, який і здійснює в тому числі представництво інтересів своїх структурних підрозділів.

Представником третьої особи ОСОБА_3 подано до суду письмові пояснення на адміністративний позов, в яких вона заперечує проти задоволення позовних вимог. Вказує, що позивачем дійсно було вчинено адміністративне правопорушення та справу відносно нього було розглянуто інспектором з дотриманням вимог чинного законодавства.

Крім того, в судовому засіданні представник Департаменту патрульної поліції ОСОБА_3 вказала. що відповідач є службовою особою Департаменту патрульної поліції та належно повідомлений про час і місце судового засідання. Заперечила проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1, суду пояснила, що в постанові викладені всі обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.121 КУпАП, в тому числі місце, час, в чому саме полягає правопорушення: зазначено, що водій керував транспортним засобом, у якого технічний стан не відповідає вимозі стандартів 3649:2010, а саме п.6.8.5, який передбачає заборону сколів чи тріщин на вітровому склі в зоні роботи склоочисників. Також в постанові зазначено, який саме пункт Правил дорожнього руху порушено водієм. Права особи, що притягується до адміністративної відповідальності, та порядок оскарження постанови викладені на її зворотному боці, вони внесені в електронний бланк постанови та не редагуються інспектором самостійно, а тому твердження позивача та його представника щодо невручення прав та нерозяснення порядку оскарження постанови не заслуговують на увагу. Вказала, що процедуру оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, визначає Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, що затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України. У додатку 5 цієї Інструкції викладено зразок постанови про накладення адміністративного стягнення, який не передбачає внесення до нього відомостей про технічний засіб, яким здійснено фото- або відеофіксацію. Відповідач є службовою особою Департаменту патрульної поліції, а тому всі записи з технічних засобів зберігаються саме у третьої особи. Щодо визнання правопорушення малозначним, то вважає, що таке правопорушення не може бути визнано малозначним, крім того, це право, а не обов»язок особи, що розглядає справу про адміністративне правопорушення.

Суд, вислухавши учасників процесу, вивчивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ч.ч. 1-3 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Відповідно до вимог частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію" поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання. Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Згідно ст. 213 КУпАП справи про адміністративні правопорушення розглядаються, зокрема органами Національної поліції, органами державних інспекцій та іншими органами (посадовими особами), уповноваженими на те цим Кодексом. Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення передбачені ч. 1 ст. 121 КУпАП, від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Суд зазначає, що у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень про притягнення до адміністративної відповідальності, судом в порядку розгляду адміністративного позову не вирішується питання щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності, в тому числі і не вирішується питання про можливість застосування судом ст.22 КУпАП, а перевіряється законність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень у таких справах, за наслідками чого суд може визнати незаконним і скасувати рішення про накладення адміністративного стягнення або відмовити у цьому. Суди не вправі підміняти собою державні органи, компетенція яких чітко регламентована чинним законодавством.

Згідно з частиною 5 статті 14 Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху. За п. 1.3. Правил дорожнього руху України затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. В силу п. 1.9 ПДР особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до вимог Кодексу про адміністративні правопорушення, особа, яка уповноважена розглядати справу про адміністративне правопорушення, зобов'язана встановити наявність складу правопорушення, дослідити докази та оцінити їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до п.1 ст.247 КУпАП обовязковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Статтею 72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. В силу ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За змістом статті 31 Закону України «Про національну поліцію» поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису. Відповідно до ч. 1 ст. 40 цього Закону поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Як встановлено судом, постановою інспектора 2-ої роти 1-го батальйону патрульної поліції у м. Кременчук УПП в Полтавській області ДПП ОСОБА_4 від 15.09.2018 року серії ЕАВ №599373 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 гривень. Згідно копії постанови, 15.09.2018 року приблизно о 10 год. 57 хв. по провулку Спартаківському, 19 в м. Кременчук, ОСОБА_1 керував транспортним засобом Ford Transit, д.н.з. 9587СК, у якого технічний стан не відповідав вимозі стандартів 3649:2010, а саме п.6.8.5, чим порушив п. 31 ПДР України.

Як в судовому засіданні, так і з дослідженого судом відеозапису, наданого відповідачем, вбачається, що позивач фактично визнавав наявність на вітровому склі тріщини в зоні роботи склоочисників. Суд не вбачає порушень саме в процедурі оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення.

Разом з цим суд зазначає, що відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Частиною 1 ст. 121 КУпАП, передбачено адміністративну відповідальність за керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів, та тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Як вказується у оскаржуваній позивачем постанові, він порушив п.31 ПДР, оскільки технічний стан транспортного засобу, яким керував ОСОБА_1, не відповідає вимогам стандартів 3649:2010. Пунком 31 Правил дорожнього руху встановлені вимоги до технічного стану транспортних засобів та їх обладнання, зокрема п.31.4 Правил забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності визначених цим пунктом технічних несправностей і невідповідності визначеним цим пунком вимогам. Однак, в переліку, що міститься в п.31.4 Правил відсутня така несправність, як тріщина на вітровому склі, тобто Правилами дорожнього руху не забороняється експлуатувати транспортний засіб в цьому випадку. Твердження у письмових поясненнях представника третьої особи про те, що в коментарі до п.31.4.7 «в» ПДР України зазначається, що не допускається наявність тріщин на вітровому склі в зоні роботи склоочисників, не беруться судом до уваги, оскільки такої вимоги до технічного стану автомобіля не зазначено у нормативних актах, а коментар є викладенням думки, позиції його автора та не є джерелом права.

Відповідно до ст. 1 ДСТУ 3649 : 2010, цей стандарт поширюється на колісні транспортні засоби (далі КТЗ) категорій M, MG, N, NG, O, призначені для перевезення вантажів та (або) пасажирів, а також на КТЗ, які за своєю конструкцією та обладнанням призначені для виконання спеціальних робочих функцій, або призначені для перевезення пасажирів чи вантажів певних категорій, на дорогах загального користування. Однак, зазначений стандарт застосовують виключно при технічному огляді колісного транспортного засобу для здійснення контролю технічного стану КТЗ на відповідність вимогам ДСТУ 3649 : 2010 під час проведення державного технічного огляду колісного транспортного засобу. Нормами статті 35 Закону України "Про дорожній рух" № 3353-ХІІ від 30.06.1993 року передбачено проведення обов'язкового технічного контролю транспортних засобів. Порядок проведення обов'язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів визначає Кабінет Міністрів України. Обов'язковий технічний контроль транспортних засобів здійснюють суб'єкти проведення обов'язкового технічного контролю, які мають на правах власності або користування обладнання, що дає змогу перевіряти технічний стан транспортних засобів на відповідність вимогам безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища. В той же час, в частині другій статті 35 цього Закону визначено, що легкові автомобілі, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажні автомобілі незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тони, причепи до них - із строком експлуатації до двох років не підлягають обов'язковому технічному контролю. Відповідно до положень цієї статті обов'язковий технічний контроль транспортного засобу передбачає перевірку технічного стану транспортного засобу, а саме: системи гальмового і рульового керування, зовнішніх світлових приладів, пневматичних шин та коліс, світлопропускання скла, газобалонного обладнання (за наявності), інших елементів у частині, що безпосередньо стосується безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього природного середовища.

Крім того, із системного аналізу діючого законодавства України про адміністративні правопорушення вбачається, що саме порушення Правил дорожнього руху України, а не стандартів ДСТУ є підставою для притягнення до адміністративної відповідальності. Відповідачем не надано суду доказів того, що з наявністю тріщини на вітровому склі в районі роботи склоочисників, відповідно до встановлених правил, забороняється експлуатація транспортного засобу. Також, інспектором після складення постанови дозволено ОСОБА_1 продовжувати рух.

Отже, суть правопорушення, зазначена в постанові від 15.09.2018 року, не відповідає об'єктивній стороні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КУпАП, а тому постанова підлягає скасуванню.

Інші доводи та заперечення сторін не спростовують висновків суду.

Згідно п.1 ч.1 ст..247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення, тому провадження в справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_5 слід закрити.

Керуючись ч.2 ст.19 Конституції України, ст.ст.72 77, 79, 90, 241, 246, 271, 286 КАС України, ст.ст.9, 247 КУпАП, суд, -

у х в а л и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до субєкта владних повноважень інспектора 2-ої роти 1-го батальйону патрульної поліції у м. Кременчук УПП в Полтавській області ДПП ОСОБА_4 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, закриття провадження у справі - задовольнити.

Постанову інспектора 2-ої роти 1-го батальйону патрульної поліції у м. Кременчук УПП в Полтавській області ДПП ОСОБА_4 від 15.09.2018 року серії ЕАВ №599373 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 340 гривень на ОСОБА_1 - скасувати, а провадження в справі закрити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до Харківського апеляційного адміністративного суду через Крюківський районний суд м. Кременчука Полтавської області.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Суддя: Фадєєва С.О.