Справа № 823/1467/18
Суддя: Степанюк Анатолій Германович
Дата ухвалення: 2018-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 823/1467/18 Суддя першої інстанції: В.А. Гайдаш
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2018 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Степанюка А.Г.,

суддів - Губської Л.В., Епель О.В.,

при секретарі - Ліневській В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції апеляційну скаргу ОСОБА_1 на проголошене о 14 годині 55 хвилин рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 07 серпня 2018 року, повний текст якого складено 10 серпня 2018 року, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Національної поліції України, Ліквідаційної комісії Департаменту протидії наркозлочинності Національної поліції України про визнання протиправною відмови, скасування висновку та зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2018 року ОСОБА_1 (далі - Позивач, ОСОБА_1.) звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду з позовом до Національної поліції України (далі - Відповідач-1, НП України), Ліквідаційної комісії Департаменту протидії наркозлочинності Національної поліції України (далі - Відповідач-2, Ліквідаційна комісія Департаменту протидії наркозлочинності) в якому, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просив:

- визнати протиправною відмову Ліквідаційної комісії Департаменту протидії наркозлочинності у виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги в разі втрати працездатності у зв'язку із отриманням інвалідності через травму, пов'язану із виконанням службових обов'язків та повернення матеріалів без виконання;

- скасувати висновок про призначення одноразової грошової допомоги у розмірі 0,00 грн. від 18.12.2017 року Ліквідаційної комісії Департаменту протидії наркозлочинності, яким відмовлено у затвердженні ОСОБА_1 виплати одноразової грошової допомоги у разі втрати працездатності у зв'язку із отриманням інвалідності через травму, пов'язану із виконанням службових обов'язків;

- зобов'язати Відповідачів прийняти рішення про виплату Позивачу одноразової грошової допомоги в разі втрати працездатності у зв'язку із отриманням інвалідності через травму, пов'язану із виконанням службових обов'язків, та затвердити висновок про призначення одноразової грошової допомоги у зв'язку із інвалідністю, яким погоджено виплату одноразової грошової допомоги у розмірі 158 580,00 грн.;

- зобов'язати Відповідачів виплатити Позивачу одноразову грошову допомогу у розмірі 158 580,00 грн. у зв'язку з встановленням ІІ групи інвалідності через травму, пов'язану з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 07.08.2018 року у задоволенні позову відмовлено повністю. При цьому суд першої інстанції виходив з того, що до спірних правовідносин підлягають застосуванню приписи Закону України «Про Національну поліцію», а не Закону України «Про міліцію», оскільки Позивача було звільнено зі служби у Національній поліції. Також суд підкреслив, що однією з умов для призначення та виплати одноразової грошової допомоги є встановлення поліцейському інвалідності протягом шести місяців з дня звільнення зі служби. Крім того, зауважив, що Позивачем не було надано Відповідачу всіх документів, передбачених вимогами чинного законодавства, а додані до заяви про виплату одноразової грошової допомоги - не були завірені власноручним підписом ОСОБА_1

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, Позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати його та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю. В обґрунтування своєї позиції зазначив, що судом невірно визначено норми матеріального права, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин, адже оскільки травма отримана Позивачем під час служби в органах внутрішніх справ, то до спірних правовідносин підлягають застосуванню положення Закону України «Про міліцію», а тому ОСОБА_1 має право на виплату одноразової грошової допомоги незалежно від дати встановлення інвалідності. Крім того, наголосив, що всупереч вимог Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затвердженого наказом МВС України від 11.01.2016 року №4, Ліквідаційна комісія Департаменту протидії наркозлочинності не сприяла ОСОБА_1 в отриманні належної одноразової грошової допомоги. Також звернув увагу, що під час прийняття заяви Позивача про призначення та виплату згаданої допомоги працівниками Відповідача-2 не було висловлено зауважень щодо оформленні її та доданих до неї документів.

Ухвалами Київського апеляційного адміністративного суду від 19.09.2018 року відкрито апеляційне провадження у справі, встановлено строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні на 10.10.2018 року.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 16.10.2018 року справу прийнято до провадження та призначено її до розгляду у відкритому судовому засіданні на 07.11.2018 року.

У відзиві на апеляційну скаргу Відповідач-1 просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. Свої доводи обґрунтовує тим, що Апелянтом не враховано, що обов'язковою умовою набуття поліцейським права на призначення і виплату одноразової грошової допомоги дотримання останнім часового проміжку між звільненням такої особи і даною визначення інвалідності, який складає шість місяців. Указує, що ОСОБА_1 безпідставно посилається на Порядок та умови призначення та виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затверджені постановою КМ України від 21.10.2015 року №850, з огляду на те, що останнього було звільнено зі служби у поліції, а тому до спірних правовідносин підлягають застосуванню положення Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затвердженого наказом МВС України від 11.01.2016 року №4. Підкреслює, що Відповідачем-2 було вжито всіх заходів, спрямованих на допомогу у реалізації права Позивача на отримання одноразової грошової допомоги, за його заявою було видано направлення на проходження МСЕК, яким останній з невідомих причин не скористався.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 01.11.2018 року було задоволено клопотання Позивача та призначено розгляд справи у режимі відеоконференції.

У судовому засіданні представник Апелянта доводи апеляційної скарги підтримав та просив суд вимоги останньої задовольнити повністю.

Представники Відповідачів наполягали на залишенні апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції - зміні, виходячи з такого.

Як вбачається з матеріалів справи, наказом НП України від 07.11.2015 року №58 о/с згідно п. п. 9, 12 розділу ХІ Закону України «Про Національну поліцію» ОСОБА_1 призначено старшим оперуповноваженим з особливо важливих справ з 07.11.2015 року як особу, що прибула з Міністерства внутрішніх справ, з присвоєнням спеціальних звань поліції в порядку переатестування та установленням посадового окладу згідно штатного розпису (а.с. 115).

Наказом Департаменту протидії наркозлочинності від 23.08.2016 року №106 о/с ОСОБА_1 призначено з 22.08.2016 року старшим оперуповноваженим по оперативно-пошуковому відділу в Черкаській області (а.с. 116).

Наказом Департаменту протидії наркозлочинності від 24.10.2016 року №154 о/с ОСОБА_2 звільнено зі служби в поліції за пп. 2 п. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» (через хворобу) (а.с. 117).

Згідно свідоцтва про хворобу від 29.09.2016 року №349, виданого військово-лікарською комісією Державної установи «Територіальне медичне об'єднання Міністерства внутрішніх справ України по Черкаській області», захворювання Позивача - «Так, пов'язані з проходженням служби в органах внутрішніх справ» (а.с. 5-6).

У листопаді 2016 року ОСОБА_1 звернувся до начальника Департаменту протидії наркозлочинності із заявою про видачу направлення для огляду до медико-соціальної експертної комісії (а.с. 174). 18.11.2016 року Відповідачем було видані Позивачу відповідні направлення №3026/03/40-2016 (а.с. 175) та №3027/03/40-2016 (а.с. 176).

Зі змісту довідки до акту огляду МСЕК серії 12 ААА №543045 від 15.06.2017 року вбачається, що з 14.06.2017 року ОСОБА_1 встановлено інвалідність ІІ групи безтерміново у зв'язку із захворюванням, пов'язаним з проходженням служби в органах внутрішніх справ (а.с. 12).

У червні 2017 року Позивач звернувся до Відповідача-2 із заявою (рапортом) від 19.06.2017 року, в якій просив провести виплату одноразову грошову допомогу у зв'язку з встановленням ІІ групи інвалідності та частковою втратою професійної працездатності, до якої були додані копії: довідки МСЕК, довідки про результати визначення втрати професійної працездатності у відсотках, свідоцтва про хворобу, паспорті та реєстраційного номеру облікової картки платника податків (а.с. 118).

За результатами розгляду поданої ОСОБА_1 заяви головою Ліквідаційної комісії Департаменту протидії наркозлочинності 18.12.2017 року затверджено висновок про призначення Позивачу одноразової грошової допомоги у розмірі 0,00 грн. (а.с. 120).

За наслідками розгляду заяви Позивача Відповідач-2 листом від 05.02.2018 року №Г-195 та №Г-304 повідомив, що виплата одноразової грошової допомоги не може бути здійснена, оскільки, по-перше, термін встановлення інвалідності перевищує термін шість місяців після звільнення з поліції, по-друге, у матеріалах справи, наданих до Департаменту протидії наркозлочинності відсутній оригінал довідки МСЕК про результати визначення ступеня працездатності (у відсотка), а жодна з копій не завірена підписом ОСОБА_1 (а.с. 8-10).

Враховуючи встановлені вище обставини, виходячи з системного аналізу приписів ст. 23 Закону України «Про міліцію», ст. 97 та п. 15 розділу ХІ Прикінцевих і перехідних положень Закону України «Про Національну поліцію», а також ряду положень Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затвердженого наказом МВС України від 11.01.2016 року №4 (далі - Порядок №4), та Порядку та умов призначення та виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою КМ України від 21.10.2015 року №850 (далі - Порядок №850), суд першої інстанції дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог, оскільки інвалідність Позивачу встановлена після спливу шестимісячного строку з моменту звільнення зі служби у поліції та останнім не було надано всіх необхідних документів, які вимагаються законодавством для призначення одноразової грошової допомоги.

З таким висновком суду першої інстанції не можна повністю погодитися з огляду на таке.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України «Про Національну поліцію», який набрав чинності 07.11.2015 року (далі - Закон про Нацполіцію).

Згідно п. 5 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» вказаного Закону визнано таким, що втратив чинність Закон України «Про міліцію».

Водночас, приписи п. 15 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону про Нацполіцію визначають, що право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України «Про міліцію», зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України «Про Національну поліцію».

До набрання чинності Законом про Нацполіцію порядок виплати одноразової грошової допомоги було врегульовано нормами статті 23 Закону України «Про міліцію» та Порядку №850.

Так, відповідно до ч. 6 ст. 23 Закону України «Про міліцію» у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов'язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров'я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

Пунктом 2 Порядку №850 закріплено, що днем виникнення права на отримання грошової допомоги у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Крім того, на виконання вимог ст. ст. 97-101 Закону про Нацполіцію наказом МВС України від 11.01.2016 року затверджено Порядок №4, яким визначено механізм оформлення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського (п. 1 Порядку №4).

Згідно пп. 4 п. 5 розділу І Порядку №4 зі змінами, внесеними наказом МВС України 12.09.2016 року №916, визначено випадки, за яких призначається одноразова грошова допомогу у разі загибелі (смерті), інвалідності чи втрати працездатності поліцейського, зокрема, пов'язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ - обставина, яка виникла внаслідок отриманого поліцейським захворювання або поранення (контузії, травми або каліцтва) під час проходження служби в органах внутрішніх справ.

Таким чином, положеннями Порядку №4 врегульовано механізм оформлення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського. Тобто, приписами даного нормативного акту закріплено порядок та процедуру оформлення і виплати такої допомоги особам, які мають статус поліцейського.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що право на отримання одноразової грошової допомоги виникає з часу встановлення інвалідності, у зв'язку з чим суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що оскільки інвалідність була встановлена Позивачу у червні 2017 року, до спірних правовідносин підлягають застосуванню приписи Закону про Нацполіцію та Порядку №4, а не Закону України «Про міліцію» та Порядку №850.

Наведений висновок щодо застосування норм права узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною, зокрема, у постановах від 20.09.2018 року у справі №296/9456/16-а, від 03.10.2018 року у справі № 711/4013/17, від 11.10.2018 року у справі № 532/745/17.

Так, за правилами статті 78 цього Закону про Нацполіцію служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу з дня призначення на відповідну посаду зараховується до стажу служби в поліції.

Крім того, відповідно до пункту 13 Прикінцевих положень вказаного Закону працівникам міліції, які перейшли на службу до поліції, стаж вислуги в спеціальних званнях міліції зараховується до стажу вислуги для присвоєння чергових спеціальних звань поліції.

Таким чином, оскільки період служби в органах внутрішніх справ зараховується до стажу служби поліцейських, в тому числі і для призначення пенсії, а тому отримання захворювання, пов'язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ внаслідок якого встановлено інвалідність, породжує право на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до пункту 4 статті 97 Закону України «Про Національну поліцію».

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 97 Закону про Нацполіцію одноразова грошова допомога в разі загибелі (смерті), визначення втрати працездатності поліцейського (далі - одноразова грошова допомога) є соціальною виплатою, гарантованою допомогою з боку держави, яка призначається і виплачується особам, які за цим Законом мають право на її отримання, у разі визначення поліцейському інвалідності внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням ним служби в поліції, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті.

Отже, як зазначено у постанові Верховного Суду від 20.09.2018 року у справі № 296/9456/16-а, виплата одноразової грошової допомоги застосовується виключно за наявності трьох обов'язкових умов - причина інвалідності, час її настання та підстава звільнення поліцейського зі служби в органах поліції.

Як вбачається з матеріалів справи та було вірно встановлено судом першої інстанції, наказом Департаменту протидії наркозлочинності від 24.10.2016 року №154 о/с ОСОБА_1 було звільнено зі служби у поліції у зв'язку з хворобою. Разом з тим, згідно довідки до акту огляду МСЕК серії 12 ААА №543045 від 15.06.2017 року інвалідність ІІ групи у зв'язку із захворюванням, пов'язаним з проходженням служби в органах внутрішніх справ, встановлена ОСОБА_1 з 14.06.2017 року, тобто після спливу шести місяців з моменту звільнення зі служби у поліції. З урахуванням наведеного Черкаський окружний адміністративний суд обґрунтовано погодився з твердженням відповідачів про відсутність правових підстав для призначення Позивачу одноразової грошової допомоги за п. 4 ч. 1 ст. 97 Закону про Нацполіцію з огляду на те, що інвалідність була встановлена поліцейському після завершення шестимісячного строку з моменту звільнення зі служби.

Разом з тим, погоджуючись з доводами Відповідачів про те, що Позивачем не було надано оригінал довідки МСЕК про результати визначення ступеня працездатності (у відсотка), а жодна з копій не завірена підписом ОСОБА_1, суд першої інстанції не врахував такого.

Відповідно до п. 3 розділу ІІІ Порядку №4 у редакції, яка була чинною станом на 19.06.2017 року (момент подання Позивачем заяви (рапорту) до Департаменту протидії наркозлочинності) заява (рапорт) про виплату одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського подається Голові Національної поліції (керівнику міжрегіонального, територіального органу поліції) за останнім місцем служби поліцейського. У разі коли такий орган ліквідовано, заява подається до органу за місцем зберігання особової справи.

Згідно п. 5 розділу III Порядку №4 у згаданій редакції, для виплати одноразової грошової допомоги у разі часткової втрати працездатності без визначення інвалідності чи в разі визначення інвалідності поліцейський подає фінансовому підрозділу: 1) заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв'язку з установленням втрати працездатності чи інвалідності; 2) довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках).

До заяви додаються копії, які звіряються з оригіналом документа: 1) довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією; 2) постанови відповідної ВЛК щодо встановлення причинного зв'язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; 3) акта розслідування нещасного випадку та акта, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) поліцейського, зокрема про те, що воно не пов'язане з учиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп'яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, за формою, що затверджується МВС; 4) сторінок паспорта з даними про прізвище, ім'я та по батькові і місце реєстрації; 5) документа, що підтверджує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (сторінки паспорта громадянина України - для особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомила про це відповідний контролюючий орган і має відповідну відмітку в паспорті).

Згідно п. п. 6, 7 розділу ІІІ Порядку №4 у вказаній редакції, графа «Відмітка кадрового підрозділу» на заяві (рапорті) заповнюється підрозділом кадрового забезпечення Національної поліції або відповідного міжрегіонального, територіального органу поліції, засвідчується підписом його керівника та скріплюється відповідною печаткою.

При прийманні матеріалів фінансові підрозділи зобов'язані: 1) перевірити правильність оформлення заяви та поданих до неї документів, відповідність викладених у них відомостей про особу даним паспорта та іншим документам, що засвідчують особу; 2) перевірити відповідність оригіналам копій документів, зафіксувати й засвідчити виявлені розбіжності.

Фінансові підрозділи мають право витребувати від інших підрозділів поліції та у осіб, яким оформляється ОГД, до оформлені документи, а також вимагати подання інших документів, необхідних для прийняття рішення про призначення ОГД.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що положеннями чинного на момент звернення Позивача із заявою (рапортом) про виплату одноразової грошової допомоги не було передбачено вимоги завірення власноручним підписом заявника копій документів. Відповідні зміни до Порядку №4 набрали чинності 17.11.2017 року згідно наказу МВС України від 21.09.2017 року №788, а тому з огляду на положення ст. 58 Конституції України не можуть бути поширені на правовідносини, які виникли 19.06.2017 року.

Крім того, зміст приписів пункту 7 розділу ІІІ Порядку №4 вказує на те, що фінансові підрозділи мають право витребувати від інших підрозділів поліції та у осіб, яким оформляється ОГД, до оформлені документи, а також вимагати подання інших документів, необхідних для прийняття рішення про призначення ОГД. Тобто підставою для відмови у призначенні одноразової грошової допомоги не може бути посилання суб'єкта владних повноважень на неподання особою копії документа замість оригіналу, оскільки, як правильно наголосив Апелянт, відповідні недоліки повинні бути усунуті на стадії прийняття документів до розгляду.

Викладене, на переконання судової колегії, свідчить про помилковість твердження суду першої інстанції про те, що окремі недоліки в частині оформлення документів, доданих до заяви (рапорту) про призначення одноразової грошової допомоги, є підставою для відмови в її призначенні, а також про те, що копії поданих документів повинні завірятися власноручним підписом особи. Неправильне застосування норм матеріального права щодо даної частини правовідносин має своїм наслідком зміну судового рішення у мотивувальній частині.

Відповідно до п. 1 розділу IV Порядку №4 фінансові підрозділи в десятиденний строк з дня реєстрації документів готують висновок про призначення одноразової грошової допомоги, форма якого наведена у додатку 2.

Висновок про призначення ОГД складається працівником фінансового підрозділу і підписується керівником фінансового підрозділу та керівником підрозділу, де проходить (проходив) службу поліцейський.

Висновок про призначення ОГД затверджує/відмовляє, зокрема, у головних управліннях Національної поліції в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі, областях, місті Києві - начальник Головного управління Національної поліції або особа, на яку покладено виконання таких функцій.

Пунктом 2 розділу IV Порядку №4 передбачено, що керівник Національної поліції (міжрегіонального, територіального органу поліції) у п'ятнадцятиденний строк приймає рішення про призначення виплати ОГД, у якому проходив (проходить) службу поліцейський, шляхом видання наказу про виплату такої допомоги, а в разі відмови - письмовим повідомленням осіб із зазначенням мотивів відмови.

Отже, підставою для призначення особі одноразової грошової допомоги є видача керівником територіального органу Національної поліції наказу про виплату такої допомоги, в іншому ж випадку особа письмово повідомляється про відмову у такій виплаті із зазначенням мотивів такої відмови.

За таких обставин, оскільки матеріалами справи було підтверджено викладені у листі Ліквідаційної комісії Департаменту протидії наркозлочинності від 05.02.2018 року №Г-195 мотиви відмови у виплаті одноразової грошової допомоги з підстав встановлення інвалідності після спливу шестимісячного строку з моменту звільненні зі служби у поліції, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про необхідність відмови у задоволенні позовних вимог.

Однак, обґрунтовуючи свою позицію, помилково застосував приписи Порядку №4 у редакції, яка не набрала чинності на момент виникнення спірних правовідносин, та не врахував, що неправильне оформлення доданих до заяви (рапорту) документів є підставою для їх до оформлення або витребування, а не відмови у призначенні одноразової грошової допомоги, у зв'язку з чим судове рішення підлягає зміні у мотивувальній частині згідно положень ст. 317 КАС України.

Судовою колегією враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов'язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов до вірного висновку про наявність правових підстав для відмови у задоволенні позову, однак обґрунтував його з неправильним застосуванням норм матеріального права. Наведені вище обставини є підставою для зміни судового рішення.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Приписи п. 4 ч. 1, ч. 2 ст. 317 КАС України визначають, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

У зв'язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу - задовольнити частково, а рішення суду першої інстанції - змінити, зазначивши, що підстави для відмови у задоволенні позовних вимог викладені у мотивувальній частині даної постанови.

Керуючись ст. ст. 195, 242-244, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 07 серпня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Національної поліції України, Ліквідаційної комісії Департаменту протидії наркозлочинності Національної поліції України про визнання протиправною відмови, скасування висновку та зобов'язання вчинити дії - задовольнити частково.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 07 серпня 2018 року - змінити, зазначивши, що підстави для відмови у задоволенні позовних вимог викладені у мотивувальній частині даної постанови.

В іншій частині рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 07 серпня 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття.

Касаційна скарга на рішення суду апеляційної інстанції подається безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Головуючий суддя А.Г. Степанюк

Судді Л.В. Губська

О.В. Епель

Повний текст постанови складено « 07» листопада 2018 року.