Справа № 823/2529/18
Суддя: Земляна Галина Володимирівна
Дата ухвалення: 2018-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: №823/2529/18 Головуючий у 1-й інстанції: Гаращенка В.В.
Суддя-доповідач: Земляна Г.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2018 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Земляної Г.В.

суддів Лічевецького І.О., Ісаєнко Ю.А.

за участю секретаря Данилюк Л.О.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2

на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 01 серпня 2018 року

у справі №823/2529/18 (розглянутої у відкритому судовому засіданні)

за позовом ОСОБА_2

до відповідача Головного управління Національної поліції в Черкаської області

про визнання відмови протиправним та скасування наказу,

В С Т А Н О В И Л А :

У червні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Черкаської області, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати п. 1 наказу Головного управління Національної поліції в Черкаській області №775 від 20.03.2018 в частині скасування наказу ГУНП в Черкаській області від 28.12.2017 №3389, щодо виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_2 у зв'язку з встановленням йому ІІ групи інвалідності внаслідок травми, пов'язаної з виконанням службових обов'язків у розмірі 480000 грн.;

- визнати протиправним та скасувати п. 2 наказу Головного управління Національної поліції в Черкаській області №775 від 20.03.2018 в частині скасування висновку затвердженого 28.12.2017 про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_2 у зв'язку з встановленням йому ІІ групи інвалідності внаслідок травми, пов'язаної з виконанням службових обов'язків у розмірі 480000 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідачем протиправно прийнято наказ №775 від 20.03.2018 у частині скасування наказу від 28.12.2017 №3389 та висновку від 28.12.2017 щодо виплати йому одноразової грошової допомоги у зв'язку із встановленням ІІ групи інвалідності внаслідок травми, пов'язаної з проходженням служби в поліції, оскільки звільнення позивача зі служби в поліції за п.7 (за власним бажанням) ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію», а не через хворобу - на думку позивача не може бути підставою для позбавлення його права на отримання одноразової грошової допомоги.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 01 серпня 2018 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити повністю. В своїй апеляційній скарзі апелянт посилається на незаконність, необґрунтованість та необ'єктивність рішення суду, порушення судом норм матеріального права, що є підставою для скасування судового рішення.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що відповідачем необґрунтовано позбавлено права позивача на отримання одноразової грошової допомоги у зв'язку з отриманням інвалідності внаслідок захворювань, пов'язаних з проходження служби в поліції.

Відзив (заперечення) на апеляційну скаргу відповідачем не надано.

Сторони були належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, проте у судове засідання не з'явилися та про причини неявки суду не повідомили. За таких обставин колегія суддів, керуючись п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України, вирішила розглядати справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Частиною 4 статті 229 КАС України встановлено, що у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду слід залишити без змін, з наступних підстав.

Відповідно до положень ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно зі ст. 315, ст.316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції всебічно, повно та об'єктивно розглянув справу, правильно встановив обставини справи, наданим доказам дав правильну правову оцінку і прийшов до обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позову.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_2 проходив службу в поліції на посаді інспектора сектору реагування патрульної поліції №2 Христинівського відділення поліції Уманського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області та наказом від 20.10.2017 №279 о/с звільнений зі служби в поліції за п. 7 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» (за власним бажанням).

Постановою М(ВЛ)К ДУ «ТМО МВС України по Черкаській області» від 09.11.2017 у ОСОБА_2 встановлено захворювання, так, пов'язані з проходженням служби в поліції.

30 листопада 2017 року Черкаською обласною медико-соціальною експертизою комісією №2 позивачу визначено ІІ групу інвалідності, що настала в результаті травми, так, пов'язана з виконанням службових обов'язків, про що свідчить копія довідки до акта огляду МСЕК Серія 12 ААА №874455 від 30.11.2017.

У грудні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до Головного управління Національної поліції в Черкаській області з заявою у якій просив виплатити передбачену ст. 97 Закону України «Про Національну поліцію» одноразову грошову допомогу у зв'язку з тим, що йому визначено II групу інвалідності від травми, пов'язаної з виконанням службових обов'язків.

28 грудня 2017 року начальником ГУНП в Черкаській області затверджено висновок про призначення ОСОБА_2 одноразової грошової допомоги та видано наказ №3389 «Про виплату одноразової грошової допомоги», відповідно до ст. 97, 99 Закону України «Про Національну поліцію». Вказаним наказом позивачу призначено виплату одноразової грошової допомоги.

Листом №29/Ш-260 від 28.12.2017 відповідач повідомив ОСОБА_2 щодо розгляду заяви про виплату одноразової грошової допомоги та зазначено, що відповідно до п.3 розділу 4 Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затвердженого наказом МВС від 11.01.2016 №4 розрахунок потреби в коштах направлено до Національної поліції України. Розрахунок буде проведений після надходження коштів.

Листами від 22.02.2018 та від 03.03.2018 Національної поліції України було надано роз'яснення щодо особливості виплати одноразової грошової допомоги за п.4 ч.1 ст. 97 Закону України «Про Національну поліцію». Відповідно до яких зауважено, що згідно з нормами п.4 ч. 1 ст. 97 Закону України «Про Національну поліцію» одноразова грошова допомога в разі загибелі (смерті), визначення втрати працездатності поліцейського (далі - одноразова грошова допомога) є соціальною виплатою, гарантованою допомогою з боку держави, яка призначається і виплачується особам, які за цим Законом мають право на її отримання, у разі визначення поліцейському інвалідності внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), пов'язаних з проходженням ним служби в органах внутрішніх справ або поліції, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті. Висновки про призначення одноразової грошової допомоги поліцейським, які надали документи, що не відповідають вимогам пункту 4 частини 1 статті 97 Закону України «Про Національну поліцію» не затверджувати, рішення щодо виплат зазначеної допомоги не приймати.

В подальшому 20.03.2018 начальником ГУНП в Черкаській області видано наказ №775 (з урахуванням наказу №1025 від 17.04.2018 «Про скасування окремих наказів ГУНП щодо виплати одноразової грошової допомоги». Пунктом 1 наказу скасовано наказ ГУНП в Черкаській області від 28.12.2017 №3389 щодо виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_2 Пунктом 2 вказаного наказу скасовано затвердженні висновки про призначення одноразової грошової допомоги у зв'язку з встановленням інвалідності в т.ч. щодо позивача.

Листом від 16.04.2018 №29/Т-64 Головне управління Національної поліції в Черкаській області повідомило позивача про відсутність правових підстав для нарахування та виплати йому одноразової грошової допомоги, у зв'язку з тим, що причина звільнення ОСОБА_2 зі служби в поліції не відповідає вимогам п. 4 ст. 97 Закону України «Про Національну поліцію».

Не погоджуючись з наказом №775 від 20.03.2018 та рішенням відповідача позивач, звернувся до суду із вказаним позовом.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позову, прийшов до висновку, про обґрунтованість дій відповідача та відсутність правових підстав для призначення та виплату одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України «Про Національну поліцію» та повернув подані позивачем документи.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, оскільки вони знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначено Законом України «Про Національну поліцію».

Згідно з ч. 2 ст. 97 Закону України «Про Національну поліцію» порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України №4 від 11.01.2016 затверджено Порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, що зареєстрований в Міністерстві юстиції України 29.01.2016 року за № 163/28293, який набрав чинності 29.02.2016 (далі - Порядок №4).

Підпунктом 4 пункту 5 розділу 1 Порядку № 4, зі змінами та доповненнями внесеними наказом Міністерства внутрішніх справ України від 12.09.2016 року № 916, передбачено, що одноразова грошова допомога призначається у випадку пов'язаному з проходженням служби в органах внутрішніх справ-обставина, яка виникла внаслідок отриманого поліцейським захворювання або поранення (контузії, травми або каліцтва) під час проходження служби в органах внутрішніх справ.

Згідно з п. 1 р. ІІ Порядку №4 днем виникнення права на отримання ОГД у разі встановлення поліцейському інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Відповідно до пунктів 2, 3, 5 Розділу ІІІ цього Порядку посадові особи поліції у межах своїх повноважень повинні сприяти особам, які мають право на призначення і отримання одноразової грошової допомоги відповідно до законодавства України, в отриманні та оформленні ними документів, необхідних для своєчасного ухвалення рішення про призначення і виплату зазначеної допомоги.

Водночас, передумовою виплати позивачу одноразової грошової допомоги є дотримання певної процедури та послідовності.

Відповідно до п.4 ч. 1 ст. 97 Закону України «Про Національну поліцію» одноразова грошова допомога в разі загибелі (смерті), визначення втрати працездатності поліцейського (далі - одноразова грошова допомога) є соціальною виплатою, гарантованою допомогою з боку держави, яка призначається і виплачується особам, які за цим Законом мають право на її отримання, у разі визначення поліцейському інвалідності внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), пов'язаних з проходженням ним служби в органах внутрішніх справ або поліції, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті.

З аналізу викладених норм слідує, що для отримання одноразової грошової допомоги особа має відповідати наступним певним критеріям: однією з умов для призначення та виплати одноразової грошової допомоги відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 97 Закону України «Про Національну поліцію» є дотримання звільнення особи з поліції, а саме - внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ або поліції, тобто згідно п. 2 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» (через хворобу - за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції).

Тобто, лише наявність зазначеного критерію обумовлює наявність у особи права на отримання одноразової грошової допомоги.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції ОСОБА_2 проходив службу в органах поліції та відповідно до наказу Головного управління Національної поліції в Черкаській області від 20.10.2017 №279 о/с був звільнений зі служби в поліції за п. 7 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» (за власним бажанням).

З огляду на викладене, оскільки позивач не відноситься до осіб, що мають право на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до статті 97 Закону України «Про Національну поліцію», так як не відповідає всім критеріям, наявність яких обумовлює право особи на отримання вказаної допомоги.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Верховного Суду у справі №373/1188/16-а від 19 вересня 2018 року.

Згідно нормами п. 5 ч. 2 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так Верховний Суд у своєму рішенні зазначив, що відповідно до пункту 4 частини першої статті 97 Закону України «Про Національну поліцію» одноразова грошова допомога є соціальною виплатою, гарантованою допомогою з боку держави, яка призначається і виплачується особам, які за цим Законом мають право на її отримання, у разі визначення поліцейському інвалідності внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), пов'язаних з проходженням ним служби в органах внутрішніх справ або поліції, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті.

Таким чином, зазначене положення Закону України «Про Національну поліцію» застосовується виключно за обов'язкової одночасної наявності трьох умов (причина інвалідності, час настання інвалідності та причина звільнення):

1. інвалідності повинна наступити внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), пов'язаних з проходженням ним служби в органах внутрішніх справ або поліції;

2. інвалідність повинна наступити не пізніше, ніж протягом шести місяців після звільнення особи з поліції;

3.причиною звільнення такої особи з поліції повинна бути зумовлена захворюванням або пораненням, пов'язаним з проходженням служби в органах внутрішніх справ або поліції

Виходячи з аналізу наведених норм у сукупності суд приходить до висновку, що суд першої інстанції відмовляючи в задоволенні позову дійшов обґрунтованих висновків, що відповідач діяв у межах та у спосіб передбачений законом, оскільки позивач не відноситься до категорії осіб на яких розповсюджується право на отримання одноразової грошової допомоги згідно ст. 97 Закону України «Про Національну поліцію», а тому правомірно скасував помилково прийнятий наказ та висновок про призначення та виплату одноразової грошової допомоги.

Позивачем достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його позовні вимоги до суду надано не було.

Водночас відповідач довів суду відсутність протиправних дій зі свого боку та правомірність своїх дій.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, в зв'язку з чим апеляційна скарга залишається без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Колегія суддів не приймає до уваги посилання апелянта на наявність щодо нього дискримінаційного підходу, що виразилась на його думку, у позбавленні права на виплату одноразової грошової допомоги, оскільки, положення Закону України «Про Національну поліцію» застосовується виключно за обов'язкової одночасної наявності трьох умов (причина інвалідності, час настання інвалідності та причина звільнення), а позивач не відноситься до категорії осіб на яких розповсюджується право на отримання одноразової грошової допомоги згідно ст. 97 Закону України «Про Національну поліцію».

Відповідно до положень пункту 25 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Проніна проти України" (№ 63566/00), пункту 13 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Петриченко проти України" (№ 2586/07) та пункту 280 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Нечипорук і Йонкало проти України" (№42310/04), суд зобов'язаний оцінити кожен специфічний, доречний та важливий аргумент, а інакше він не виконує свої зобов'язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції.

Крім цього, у пункті 42 рішення Європейського суду з прав людини від 15 листопада 2007 року по справі «Бендерський проти України» (№ 22750/02) вказано, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов'язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватись в світлі обставин кожної справи (…). Конвенція не гарантує захист теоретичних та ілюзорних прав, а гарантує захист прав конкретних та ефективних (…). Право може вважатися ефективним, тільки якщо зауваження сторін насправді "заслухані", тобто належним чином вивчені судом.

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов'язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

При цьому апеляційна скарга не містять посилання на обставини, передбачені статтями 317-319 Кодексу адміністративного судочинства України, за яких рішення суду підлягає скасуванню.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

За змістом частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

На підставі викладеного, керуючись статтями 34, 242, 243, 246, 308, 311, 316, 321,322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 01серпня 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів із дня складання повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного суду у порядку ст.329-331 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: Г.В. Земляна

Судді: Ю.А. Ісаєнко

І.О. Лічевецький

Повний текст постанови виготовлено 07 листопада 2018 року.