Справа № 1340/3972/18
Суддя: Мричко Наталія Іванівна
Дата ухвалення: 2018-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №1340/3972/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2018 року м.Львів

Львівський окружний адміністративний суд, в складі:

Головуючого-судді Мричко Н.І.,

за участю секретаря судового засідання Мусій С.В.,

представника відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення Трускавецької міської ради про визнання дій протиправними, зобовязання вчинити дії,-

встановив :

ОСОБА_2 (надалі - ОСОБА_2, Позивач) звернулася до Львівського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Управління праці та соціального захисту населення Трускавецької міської ради Львівської області (надалі - УПСЗН Трускавецької міської ради Львівської області, Відповідач), у якій просила суд:

- визнати неправомірними дії Відповідача щодо відмови позивачу у наданні щомісячної адресної грошової допомоги як внутрішньо переміщеній особі, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, відповідно до заяв від 25.04.2016, 26.10.2016, 28.04.2017, 26.10.2017, 23.02.2018, 24.04.2018;

- зобовязати Відповідача здійснити нарахування та виплату позивачу щомісячної адресної грошової допомоги як внутрішньо переміщеній особі, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, відповідно до заяв від 25.04.2016, 26.10.2016, 28.04.2017, 26.10.2017, 23.02.2018, 24.04.2018 у повному обсязі.

Позивач свої вимоги обгрунтовує тим, що вона є внутрішньо переміщеною особою, яка перебуває на обліку в УПСЗН Трускавецької міської ради Львівської області. Вказує, що з 21.10.2014 отримувала адресну допомогу для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, в розмірі 442,00 грн.

З 24.10.2015 Позивач набула статусу безробітної, у звязку з чим, Відповідач, на підставі пункту 7 Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на поживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 505 від 01.10.2014, припинив їй виплату щомісячної адресної допомоги.

Позивач зазначає, що з 14.03.2016 вона працевлаштувалася, а тому, на її думку, знову набула право на призначення їй щомісячної адресної допомоги. За наведених обставин вважає, що Відповідач неправомірно відмовив їй у призначенні та виплаті щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеній особі, чим порушив гарантовані її конституційні гарантії, права та свободи.

Відповідач надіслав суду відзив на позовну заяву (арк. справи 74-75), в якому просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 в повному обсязі. Вказано, що з 24.10.2015 ОСОБА_3 була припинена виплата щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, в сумі 442,00 грн. Припинення вказаної виплати відбулося відповідно до пункту 7 Порядку № 303 від 01.10.2014, оскільки ОСОБА_2 була звільнена із роботи та непрацевлаштована протягом наступного періоду. Зазначено, що повторно ОСОБА_2 працевлаштована з 14.03.2016, однак, на думку Відповідача, така, втратила право на отримання грошової допомоги особам відповідно до абзацу 10 пункту 3 пункту 7 Порядку № 505 від 01.10.2014 (особам працездатного віку, яким виплату грошової допомоги було припинено на підставі пункту 7 цього ж Порядку, грошова допомога не призначається, крім осіб, які після припинення виплати грошової допомоги втратили працездатність. За наведених обставин, Відповідач вважає, що у Позивача відсутні правові підстави для отримання виплати грошової допомоги.

У підготовчому судовому засіданні представник позивача ОСОБА_4 позовні вимоги позивача підтримав повністю, просив суд такі задовольнити.

У підготовчому судовому засіданні, яке відбулося 25.09.2018 представник позивача ОСОБА_4 подав суду заяву, в якій просив покласти на відповідача судові витрати повязані з його переїздом до іншого населеного пункту, на підтвердження чого надав посадочні документи (арк. справи 81-83).

У судове засідання представник позивача не зявився, надіслав на адресу суду клопотання (Вх. №34236) в якому просив розглянути справу без участі позивача та його представника (арк.справи 143-144). У відповідності до статті 205 КАС України, суд ухвалив розглянути справу у відсутності позивача та його представника.

У судовому засіданні представник відповідача позовні вимоги заперечила з підстав викладених у відзиві на позовну заяву. Просила у задоволенні позову відмовити повністю.

Зясувавши зміст спірних правовідносин, дослідивши долучені до матеріалів справи докази, суд встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини.

У 2014 році, у звязку із проведенням антитерористичної операції, ОСОБА_2 разом зі свої сином ОСОБА_5 покинула своє місце проживання у м. Донецьку та перемістилась до м. Трускавця Львівської області.

Згідно з довідкою УПСЗН Трускавецької міської ради Львівської області від 21.10.2014 № НОМЕР_1, ОСОБА_2 разом зі своїм сином ОСОБА_5 взята на облік, як внутрішньо переміщені особи.

ОСОБА_2 у періоди: з 21.10.2014 по 20.04.2015 та з 24.04.2015 по 23.10.2015, отримувала грошову допомогу для покриття витрат на проживання та на оплату житлово-комунальних послуг, в сумі 442,00 грн. Такі обставини підтверджуються рішеннями УПСЗН Трускавецької міської ради Львівської області від 21.10.2014 (арк. справи 52) та від 04.05.2015 (арк.справи 55).

З 24.10.2015 виплата грошової допомоги в сумі 442,00 грн ОСОБА_2 припинена, на підставі пункту 7 Порядку № 505 від 01.10.2014, як працездатній особі, яка не працює.

Після припинення виплати, ОСОБА_2 відновила статус працевлаштованої, а саме 14.03.2016 була прийнята на роботу у ПАТ «Банк Фамільний» на посаду юрисконсульта юридичного управління, що підтверджується довідками ПАТ «Банк Фамільний» (акр. справи 23-25).

Для призначення грошової допомоги на новий строк, ОСОБА_2 звернулась до УПСЗН Трускавецької міської ради Львівської області із заявою від 25.04.2016 в якій вказала, своє місце роботи та час, з якого вона там працює (арк. справи 40-41).

В подальшому ОСОБА_2 продовжувала працювати та відповідно до Порядку № 505 від 01.10.2014 зверталась до Відповідача із заявами про призначення грошової допомоги для покриття витрат на проживання та на оплату житлово-комунальних послуг на кожний наступний шестимісячний строк.

УПСЗН Трускавецької міської ради Львівської області листом № 4266 від 17.08.2018 повідомило Позивача про відсутність правових підстав для відновлення їй виплати щомісячної адресної допомоги в розмірі 442,00 грн. Відмова обгрунтована тим, що відповідно до абзацу 10 пункту 3 Порядку № 505 від 01.10.2014 особам працездатного віку, яким грошова допомога була припинена відповідно до пункту 7 вказаного Порядку, така на наступний строк не призначається, крім осіб, які після припинення виплати грошової допомоги втратили працездатність.

Не погодившись з відмовою УПСЗН Трускавецької міської ради Львівської області щодо відмови у призначенні грошової допомоги для покриття витрат на проживання та на оплату житлово-комунальних послуг ОСОБА_2 звернулась до суду за захистом своїх прав.

При вирішенні спору, суд застосовує наступні норми права.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

01.10.2014 Кабінет Міністрів України прийняв Постанову № 505 «Про надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг».

Вказаною Постановою Кабінет Міністрів України затвердив Порядок надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг (надалі Порядок № 505 від 01.10.2014), який визначає механізм надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг (надалі грошова допомога).

У відповідності до пункту 2 Порядку № 505 від 01.10.2014, грошова допомога надається внутрішньо переміщеним особам, які перемістилися з тимчасово окупованих територій у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі, населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населених пунктів, розташованих на лінії зіткнення, а також внутрішньо переміщеним особам, житло яких зруйновано або стало непридатним для проживання внаслідок проведення антитерористичної операції або заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації, їх дітям, які народилися після дати початку проведення антитерористичної операції, тимчасової окупації або заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації та взяті на облік у структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органах з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - уповноважені органи), з дня звернення за її призначенням по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж на шість місяців.

Пунктом 3 Порядку № 505 від 01.10.2014 визначено, що грошова допомога внутрішньо переміщеним особам призначається на сімю та виплачується одному з її членів за умови надання письмової згоди у довільній формі про виплату йому грошової допомоги від інших членів сімї, зокрема для працездатних осіб, призначається у розмірі - 442 грн на одну особу (члена сімї).

Якщо у складі сімї, якій призначено грошову допомогу, відбулися зміни, розмір грошової допомоги перераховується з місяця, наступного за місяцем виникнення таких змін, за заявою уповноваженого представника сімї або інформацією компетентного органу.

Для призначення грошової допомоги на наступний шестимісячний строк уповноважений представник сімї подає до уповноваженого органу або установи уповноваженого банку (у випадку, передбаченому пунктом 5 вказаного Порядку) заяву, в якій повідомляє про відсутність змін, що впливають на призначення грошової допомоги, а також предявляє довідки всіх членів сімї про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб.

Особам працездатного віку, яким грошова допомога була припинена відповідно до пункту 7 цього Порядку, грошова допомога на наступний строк не призначається.

У відповідності до пункту 7 Порядку № 505 від 01.10.2014, якщо у складі сімї, якій призначено грошову допомогу, є особи працездатного віку (крім громадян, які доглядають за дітьми до досягнення ними трирічного віку; громадян, які доглядають за дітьми, що потребують догляду протягом часу, визначеного у медичному висновку лікарсько-консультативної комісії, але не більш як до досягнення ними шестирічного віку; громадян, які мають трьох і більше дітей віком до 16 років і доглядають за ними; громадян, які доглядають за особами з інвалідністю I групи або та дітьми з інвалідністю віком до 18 років, або особами з інвалідністю I чи II групи внаслідок психічного розладу, або особами, які досягли 80-річного віку; а також фізичних осіб, які надають соціальні послуги, та студентів денної форми навчання), які не працевлаштувалися, в тому числі за сприянням державної служби зайнятості, або перебувають в трудових відносинах з роботодавцями на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі, в населених пунктах, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населених пунктах, що розташовані на лінії зіткнення, але фактично не працюють, протягом двох місяців з дня призначення виплати грошової допомоги, її розмір для працездатних членів сімї на наступні два місяці зменшується на 50 відсотків, а на наступний період - припиняється.

Пунктом 6 Порядку № 505 від 01.10.2014 передбачені виключні підстави коли грошова допомога не призначається, а саме:

- у разі, коли будь-хто з членів сімї має у власності житлове приміщення, розташоване в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України, райони проведення антитерористичної операції та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення;

- будь-хто з членів сімї має на депозитному банківському рахунку кошти у сумі, що перевищує 10-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб.

При прийнятті рішення, суд виходив з таких мотивів.

Як зазначено вище, 24.10.2015 Позивачу, на підставі пункту 7 Порядку № 505 від 01.10.2014, припинена виплата щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на поживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, в сумі 442 грн, з підстав набуття такою статусу безробітної.

Відповідач, у своїй відповіді від 17.08.2018 № 4266, повідомив ОСОБА_2 про те, що відновлення їй виплати щомісячної адресної допомоги є неможливим, оскільки відповідно до абзацу 10 пункту 3 Порядку № 505 від 01.10.2014, особам працездатного віку, яким виплату грошової допомоги було припинено відповідно до пункту 7 цього ж Порядку, грошова допомога не призначається, крім осіб, які після припинення виплати грошової допомоги втратили працездатність.

Суд, не погоджується з позицією Відповідача, і вважає, що у Позивача після припинення виплати грошової допомоги, змінилися обставини, що впливають на призначення грошової допомоги в подальшому.

Порядком № 505 від 01.10.2014, чітко визначений період, на який призначається грошова допомога внутрішньо переміщеним особам, такий складає - шість місяців і в подальшому цей строк може бути пролонговано.

Відповідно до пункту 12 Порядку № 505 від 01.10.2014 виплата грошової допомоги може бути поновлена, якщо протягом місяця з місяця припинення її виплати уповноважений представник сімї повідомив уповноваженому органу про зміну обставин, які вплинули на припинення виплати грошової допомоги.

Аналізуючи наведене вище, суд дійшов висновку про те, що відповідно до положень пунктів 2-7,12 Порядку № 505 від 01.10.2014 грошова допомога на наступний строк не призначається тільки тим особам, які продовжують перебувати в статусі непрацевлаштованої (безробітної) особи, а у разі якщо така особа працевлаштувалась і її статус не суперечить зазначеним вище пунктам Порядку, то вона знову набуває право на призначення та отримання щомісячної грошової допомоги.

Крім цього, суд звертає увагу на те, що Порядком № 505 від 01.10.2014 не встановленого жодного правового обмеження особи повторно звернутися після працевлаштування з заявою про призначення щомісячної грошової допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг.

Суд встановив, що після 24.10.2015 (дати припинення виплати грошової допомоги внутрішньо переміщеним особам) у ОСОБА_2 відбулися зміни, що впливають на призначення та виплату грошової допомоги, а саме з 14.03.2016 ОСОБА_2 працевлаштувалась у ПАТ «Банк Фамільний» на посаду юрисконсульта юридичного управління.

Для призначення грошової допомоги на новий строк, Позивач звернулась до УПСЗН Трускавецької міської ради Львівської області із заявою від 25.04.2016, в якій вказала, що працює у ПАТ «Банк Фамільний» з 14.06.2016 (арк. справи 40-41).

В подальшому, до закінчення поточного шестимісячного строку ОСОБА_2 незмінно зверталась до УПСЗН Трускавецької міської ради Львівської області із заявами про призначення грошової допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, в яких вказувала місце своєї роботи та час з якого вона там працює. Такі обставини підтверджуються наступними доказами:

- у заяві від 26.10.2016 вказала, що працює у ПАТ «Банк Фамільний» з 14.06.2016 (арк.справи 42-43);

- у заяві від 28.04.2017 вказала, що займається індивідуальною адвокатською діяльністю (арк.справи 44-45);

- у заяві від 26.10.2017 вказала, що займається індивідуальною адвокатською діяльністю з 06.04.2017 (арк. справи 46-47);

- у заяві від 23.02.2018 вказала, що адвокат, індивідуальна адвокатська діяльністю (арк. справи 48-49);

- у заяві від 23.02.2018 вказала, що адвокат, індивідуальна адвокатська діяльністю з 06.04.2017 (арк. справи 48-49);

- у заяві від 24.04.2018 вказала, що адвокат, індивідуальна адвокатська діяльністю з 06.04.2017 (арк. справи 50-51).

З урахуванням наведених обставин, суд вважає, що ОСОБА_2 з моменту свого повторного працевлаштування знову набула право на виплату грошової допомоги внутрішньо переміщеним особам в сумі 442, 00 грн, а тому відповідач протиправно відмовив Позивачу у призначенні такої у відповідності до заяв від 25.04.2016, 26.10.2016, 28.04.2017, 26.10.2017, 23.02.2018, 24.04.2018.

Таким чином, посилання Відповідача на пункт 7, абзац 10 пункту 3 Порядку № 505 від 01.10.2014 щодо відмови у призначенні Позивачу виплату грошової допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житло-комунальних послуг в сумі 442,00 грн на новий строк - є безпідставним.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 05.06.2018 (справа № 738/2163/16-а) та від 12.09.2018 (справа № 539/651/17).

Щодо строку звернення позивача до адміністративного суду.

Як вказує позивач у позовній заяві про припинення їй виплати грошової допомоги в сумі 422,00 грн, така дізналась з листа УПСЗН Трускавецької міської ради Львівської області від 23.06.2018 № 2238 (арк. справи 33). Разом з вказаним листом Позивачем були отримані і рішення УПСЗН Трускавецької міської ради Львівської області «про призначення допомоги переміщеним особам на проживання». Саме зі змісту цих рішень Позивачем встановлено, що грошова допомога в сумі 422,00 грн, їй як внутрішньо переміщеній особі не виплачується.

Представник відповідача в судовому засіданні не заперечила щодо описаних вище обставин. Додатково надала суду копію з повідомлення УПСЗН Трускавецької міської ради Львівської області від 30.10.2015 про припинення надання допомоги ОСОБА_3 відповідно до Постанови № 505 від 01.10.2014. Водночас пояснила суду, що у Відповідача відсутні докази щодо отримання такого повідомлення Позивачем.

Отже, про порушення свого права Позивач дізналася 23.06.2018. До суду ОСОБА_2 звернулась 03.09.2018. З огляду на наведене, суд вважає, що ОСОБА_2 не пропущений, встановлений статтею 122 КАС України строк звернення до суду.

Щодо судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.

Під час звернення до суду ОСОБА_2, згідно з квитанцією № 84 від 28.08.2018, сплатила судовий збір в сумі 704,80 грн, оригінал міститься в матеріалах справи (арк. справи 4).

З урахуванням вимог частини 1 статті 139 КАС України сплачений судовий збір підлягає стягненню з бюджетних асигнувань УПСЗН Трускавецької міської ради Львівської області на користь ОСОБА_2

При вирішенні заяви представника позивача ОСОБА_4 про компенсацію УПСЗН Трускавецької міської ради Львівської області судових витрат, суд виходив з наступного.

На підтвердження прибуття представника позивача ОСОБА_4, з міста Києва до міста Львова та у зворотному напрямку в підготовче засідання 29.09.2018, до матеріалів справи надано посадочні документи (арк. справи 82-83). Загальна сума витрат, повязаних з переїздом до іншого населеного пункту представника позивача, становить 866, 22 грн.

Згідно з частиною 2 статті 135 КАС України, стороні, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є субєктом владних повноважень, та її законному представнику сплачується іншою стороною компенсація за втрачений заробіток чи відрив від звичайних занять. Компенсація за втрачений заробіток обчислюється пропорційно до розміру середньомісячного заробітку, а компенсація за відрив від звичайних занять - пропорційно до розміру мінімальної заробітної плати.

У відповідності до частини 3 статті 135 КАС України, граничний розмір компенсації за судовим рішенням витрат сторін та їхніх законних представників, що повязані із прибуттям до суду встановлюється Кабінетом Міністрів України.

27.04.2006 Кабінет Міністрів України прийняв Постанову № 590 «Про граничні розміри компенсації витрат, повязаних з розглядом цивільних, адміністративних та господарських справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави» (в редакції від 28.02.2018 № 155).

Відповідно до Додатку до вказаної Постанови, компенсація в адміністративних справах повязана з переїздом до іншого населеного пункту та за наймання житла, - стороні, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є субєктом владних повноважень, та її представникові - не можуть перевищувати встановлені законодавством норми відшкодування витрат на відрядження.

Граничні норми добових витрат, визначені абзацом 6 підпункту 170.9.1 пункту 170.9 статті 170 Податкового кодексу України, для цілей оподаткування ПДФО та військовим збором не включаються при оподаткуванні доходу витрати на відрядження, які не підтверджені документально. До цих витрат відносяться витрати на харчування та фінансування інших власних потреб фізичної особи (добові витрати), понесені у звязку з таким відрядженням у межах території України, але не більш як 0,1 розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, в розрахунку за кожен календарний день такого відрядження.

У відповідності до Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» мінімальна заробітна плата станом на 01.01.2018 складає 3723,00 грн. Отже, мінімальний неоподаткований розмір добових витрат для відряджень у 2018 році в межах території України складає 372,30 грн.

Представник позивача просить стягнути суму 866,22 грн за календарний день, проте така сума перевищує граничну норму добових витрат, визначених абзацом 6 підпункту 170.9.1 статті 170 Податкового Кодексу України.

З урахуванням викладеного вище, суд вважає за необхідне частково задовольнити заяву представника позивача про відшкодування витрат, що повязані із прибуттям до суду, оскільки сума витрат, повязаних із прибуттям до суду за календарний день не може перевищувати встановлені законодавством норми відшкодування витрат на відрядження, тобто 372,30 грн.

Керуючись статтями 2, 6, 8-10, 13, 14, 72-77, 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати неправомірними дії Управління праці та соціального захисту населення Трускавецької міської ради Львівської області (, місцезнаходження: 82200, Львівська область, м. Трускавець, вул. Бориславська, 1) щодо відмови позивачу у наданні щомісячної адресної грошової допомоги як внутрішньо переміщеній особі, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, відповідно до заяв від 25.04.2016, 26.10.2016, 28.04.2017, 26.10.2017, 23.02.2018, 24.04.2018.

- зобовязати Управління праці та соціального захисту населення Трускавецької міської ради Львівської області (, місцезнаходження: 82200, Львівська область, м. Трускавець, вул. Бориславська, 1) здійснити нарахування та виплату позивачу щомісячної адресної грошової допомоги як внутрішньо переміщеній особі, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, відповідно до заяв від 25.04.2016, 26.10.2016, 28.04.2017, 26.10.2017, 23.02.2018, 24.04.2018 включно.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління праці та соціального захисту населення Трускавецької міської ради Львівської області (, місцезнаходження: 82200, Львівська область, ОСОБА_6, вул. Бориславська, 1) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2, місце проживання: 82200, АДРЕСА_1) судовий збір, сплачений за подання цього позову, в сумі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління праці та соціального захисту населення Трускавецької міської ради Львівської області (, місцезнаходження: 82200, Львівська область, ОСОБА_6, вул. Бориславська, 1) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2, місце проживання: 82200, АДРЕСА_1) судові витрати, повязані із прибуттям представника позивача до суду, в сумі 372 (триста сімдесят дві) гривні 30 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складено 06.11.2018.

Суддя Мричко Н.І.