Справа № 826/7928/17
Суддя: Шрамко Ю.Т.
Дата ухвалення: 2018-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

25 жовтня 2018 року №826/7928/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Шрамко Ю.Т., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом приватного акціонерного товариства «Авіакомпанія «Міжнародні авіалінії України» до Головного державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Стельмах О.О., третя особа - Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Києва, про зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулось приватне акціонерне товариство «Авіакомпанія «Міжнародні авіалінії України» (далі - позивач, ПАТ «Авіакомпанія «Міжнародні авіалінії України») до Головного державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Стельмах О.О. (далі - відповідач), третя особа - Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Києва, з позовом про зобов'язання вчинити дії, а саме:

- закриття виконавчого провадження №50274714 від 02.03.2016 щодо примусового виконання Вимоги №746/07 від 01.04.2015 Пенсійного фонду України в Шевченківському районі міста Києва про стягнення з позивача заборгованості у сумі 152 364,01 грн., у зв'язку з його фактичним виконанням;

- зняття арешту з коштів позивача, що знаходяться на рахунках AT «Райффайзен Банк Аваль», AT «Укрексімбанк», ПАТ «ПУМБ», ПАТ «Дойче Банк ДБУ», ПАТ КБ «Приватбанк», ПАТ «Сітібанк», накладених на підставі Постанови ВДВС Шевченківського РУЮ від 06.04.2017 року по ВП №50274714.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 03.07.2017 року відкрито провадження в адміністративній справі №826/7928/17 та призначено справу до судового розгляду.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивачем добровільно виконано рішення суду та перераховано 152 364,01 грн. на рахунок Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі міста Києва, що також є предметом вимоги №746/07 від 01.04.2015 року, а тому виконання рішення суду є фактичним виконанням вимоги Пенсійного фонду України в Шевченківському районі міста Києва. Вважаючи дії відповідача протиправними, а свої права та законні інтереси порушеними, позивач звернувся з позовом до суду.

У своїх поясненнях щодо адміністративного позову, третя особа вказує, що відповідно до даних відділу платежів до пенсійної системи Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в місті Києві заборгованість приватного акціонерного товариства «Авіакомпанія «Міжнародні авіалінії України» у розмірі 152 364,01 грн., згідно вимоги №72/82 від 01.04.2015 року - погашена.

У судовому засіданні 10.10.2017 представник позивача підтримав позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві, та просив задовольнити позов у повному обсязі.

Відповідач та третя особа у призначене судове засідання явку своїх представників не забезпечили, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, що підтверджується рекомендованими повідомленням про вручення поштового відправлення від 25.07.2017 року (Т.1, арк. 31-32). Крім того, відповідач на вимогу суду заперечень проти позову не надав.

Згідно з частиною 6 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), у редакції, яка діяла на час вчинення відповідної процесуальної дії, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи положення частини 6 статті 128 КАС України, беручи до уваги, що прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду та відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, в судовому засіданні 10.10.2017, суд ухвалив перейти до розгляду справи у письмовому провадженні.

Разом з тим, 15.12.2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03.10.2017 року №2147-VIII, яким внесено зміни до Кодексу адміністративного судочинства України, виклавши його в новій редакції.

Відповідно до підпункту 10 пункту 1 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України в новій редакції передбачено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно з частиною третьою статті 241 Кодексу адміністративного судочинства України судовий розгляд в суді першої інстанції закінчується ухваленням рішення суду.

Враховуючи викладене, суд закінчує розгляд даної справи ухваленням рішення за правилами нової редакції Кодексу адміністративного судочинства України.

Розглянувши подані особами, які беруть участь у справі, документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та пояснення, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 02.03.2016 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві Стельмах О.О. (далі - державний виконавець) прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження у ВП №50274714 про стягнення з позивача коштів у сумі 152 364,01 грн. на користь Держави, на підставі вимоги №7461/07 від 01.04.2015 року, виданої Пенсійним фондом України в Шевченківському районі міста Києва (Т.1, арк. 15).

Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Києва звернулось з позовом до ПАТ «Авіакомпанія «Міжнародні авіалінії України» про стягнення заборгованості, за результатами розгляду якого, рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва № 826/14592/15 від 22.04.2016 року (набрало законної сили 24.11.2016 року) позов про стягнення коштів з ПАТ «Авіакомпанія «Міжнародні авіалінії України» у сумі 152 364,01 грн. задоволено (Т.1, арк. 10-12).

31.01.2017 року позивачем виконане вказане вище рішення суду та перераховано на рахунок Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Києва кошти у розмірі 152 364,01 грн. (Т.1, арк. 9).

05.04.2017 року позивач звернувся до відповідача із заявою №0131-10/55 у якій повідомив, що рішення суду від 22.04.2016 року виконано, а тому відсутні підстави для примусового виконання такого рішення у виконавчому провадженні №53579109 (Т.1, арк. 13).

Відповідно до даних автоматизованої системи виконавчого провадження, на момент прийняття рішення по даній справі ВП №53579109 завершено (Т.1, арк. 38).

06.04.2017 року державним виконавцем прийнято постанову про арешт коштів боржника, на підставі вимоги №7461/07 від 01.04.2015 року, у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів у розмірі 152 364,01 грн. (Т.1, арк. 16).

24.05.2017 року позивач звернувся до відповідача із заявою №0131-10/94 про закриття виконавчого провадження та зняття арешту з коштів боржника, оскільки позивачем фактично сплачено вказану заборгованість, таким чином виконано вимоги Пенсійного фонду України (Т.1, арк. 14-14а).

Крім того, Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві повідомило, що згідно вимоги №7461/07 від 01.04.2015 року заборгованість позивача погашена у повному обсязі (Т.1, арк. 40).

Спірні правовідносини регулюються ст.ст. 19, 55 Конституції України, Законом України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року № 1404-VIII, Законом України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року № 606-ХІV, у редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 55 Конституції України встановлено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

У силу зазначених вище приписів позивач звернувся з позовом до суду для оскарження рішення Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції від 28.12.2015 року), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 19 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

Державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби (частина 1 статті 25 Закону України «Про виконавче провадження»).

Як вбачається з матеріалів справи, 02.03.2016 року державним виконавцем прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження у ВП №50274714 про стягнення з позивача коштів у розмірі 152 364,01 грн., на підставі вимоги №7461/07 від 01.04.2015 року, виданої Пенсійним фондом України у Шевченківському районі міста Києва (Т.1, арк. 15).

За змістом пункту 7 частини третьої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 17.02.2017 року), виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Відповідно до частини 2 статті 56 Закону України «Про виконавче провадження», арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі (частина 3 статті 56 Закону України «Про виконавче провадження»).

Так, 06.04.2017 року державним виконавцем прийнято постанову про арешт коштів боржника, на підставі вимоги №7461/07 від 01.04.2015 року, у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів у розмірі 152 364,01 грн. (Т.1, арк. 16).

Разом з тим, позивач наголошує, що 31.01.2017 року на виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва № 826/14592/15 від 22.04.2016 року (набрало законної сили 24.11.2016 року), про стягнення коштів з ПАТ «Авіакомпанія «Міжнародні авіалінії України» у сумі 152 364,01 грн., останнім перераховано на рахунок Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Києва кошти у розмірі 152 364,01 грн. (Т.1, арк. 9).

Водночас, суд звертає увагу, що за змістом вказаного вище рішення з ПАТ «Авіакомпанія «Міжнародні авіалінії України» стягнуто кошти у сумі 152 364,01 грн., у зв'язку з несплатою останнім фінансових санкцій за вимогою про сплату боргу від 04.09.2014 року №Ю 403/82.

На підтвердження виконання вказаного рішення суду, позивачем надано платіжне доручення №572 від 31.01.2017 року з призначенням платежу «сплата фінансової санкції та пені, згідно рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 22.04.2016 року, справа 826/14592/15», а представником третьої особи надано повідомлення про сплату боргу від 09.10.2017 року №47 за вимогою №82 від 01.04.2015 року (Т.1, арк. 9, 34).

Відповідно до пункту 9 частини 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

У силу частини 1, 2 статті 40 Закону України «Про виконавче провадження», у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв'язку із закінченням виконавчого провадження.

Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.

При цьому, суд звертає увагу, що виконавче провадження відкрито та накладено арешт на кошти позивача на підставі вимоги №7461/07 від 01.04.2015 року, проте у матеріалах справи відсутні докази сплати заборгованості у сумі 152 364,01 грн. саме за вказаною вимогою.

Крім того, наявний у матеріалах справи лист (без дати та номера) за підписом К.О.Брязкало щодо сплати позивачем вказаної заборгованості за вимогою №7461/07 від 01.04.2015 року, судом відхиляється, як неналежний, виходячи з наступного.

Відповідно до пункту 5.11, 5.23 Вимог до оформлювання документів ДСТУ 4163-2003, затверджених наказом Держспоживстандарту України від 07.04.2003 року №55, які поширюються в тому числі і на органи Пенсійного фонду України, документ має містити дату, назву документа; підпис, який складається з назви посади особи, яка підписала документ, особистого підпису, ініціалів і прізвища. Разом з тим, вказаний лист не відповідає встановленим вимогам до оформлювання документів.

Також, суд звертає увагу, що щодо позивача існувало два виконавчі провадження №53579109 та №50274714, які відкриті на підставі двох різних вимог. Так, у матеріалах справи наявні докази сплати заборгованості по виконавчому провадженню №53579109 шляхом виконання рішення суду. Водночас, доказів сплати заборгованості по виконавчому провадженню №50274714 за вимогою №7461/07 від 01.04.2015 року суду не надано. Разом з тим, у суду відсутні підстави вважати, що вказані вимоги є взаємопов'язаними, а суми можуть збігатись.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позивачем в обґрунтування своїх позовних вимог не надано достатніх та допустимих доказів, які підтверджують обставини викладені у адміністративному позові, а тому, суд відмовляє у їх задоволенні повністю.

Щодо доводів позивача стосовно бездіяльності державного виконавця в частині не надання відповіді на заяву №0131-10/94 від 24.05.2017 року позивача, суд зазначає наступне.

Згідно з частиною 1 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

У силу пункту 3 частини 2 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов'язаний розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання.

Так, 24.05.2017 року позивач звернувся до відповідача із заявою №0131-10/94 про закриття виконавчого провадження та зняття арешту з коштів боржника, оскільки позивачем фактично сплачено вказану заборгованість (Т.1, арк. 14-14а).

Разом з тим, у матеріалах справи відсутні, а відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, не надано суду доказів розгляду вказаної вище заяви позивача як сторони виконавчого провадження у встановлені строки.

Відтак, суд погоджується з позивачем щодо допущення протиправної бездіяльності державним виконавцем в частині ненадання відповіді на заяву №0131-10/94 від 24.05.2017 року. Водночас, вказана бездіяльність державного виконавця не є підставою для задоволення позовних вимог в іншій частині щодо закриття виконавчого провадження та зняття арешту з коштів приватного акціонерного товариства «Авіакомпанія «Міжнародні авіалінії України».

Внаслідок викладеного, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами протиправність дій відповідача, а тому відсутні підстави задоволення позовних вимог про закриття виконавчого провадження №50274714 та зняття арешту з рахунків позивача.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Частиною 1 статті 6 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до положень частини 1 статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

У силу частини 1 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з частиною 2 статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Статтею 242 КАС України встановлено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими, та такими, що не підлягають задоволенню.

Крім того, оскільки суд відмовляє позивачу у задоволенні адміністративного позову, відсутні правові підстави, передбачені статтею 139 Кодексу адміністративного судочинства України, для стягнення судових витрат.

Керуючись ст.ст. 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва,, -

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позовних вимог приватного акціонерного товариства «Авіакомпанія «Міжнародні авіалінії України» (, адреса: 01030, м. Київ, вул. Лисенка, 4) до Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві (, адреса: 01032, м. Київ, вул. Саксаганського, 110), третя особа - Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Києва (, адреса: 01601, м. Київ, вул. Воровського, 29), про зобов'язання вчинити певні дії - відмовити у повному обсязі.

2. Судові витрати розподілу не підлягають.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п'ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ю.Т. Шрамко