Справа № 802/1260/18-а
Суддя: Курко О. П.
Дата ухвалення: 2018-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 802/1260/18-а

Головуючий у 1-й інстанції: Жданкіна Н.В.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

05 листопада 2018 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Курка О. П.

суддів: Боровицького О. А. Совгири Д. І. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 06 червня 2018 року (повний текст якого складено 11 червня 2018 року у м. Вінниця) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в місті Вінниці про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

в травні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в місті Вінниці про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 06 червня 2018 ркоу в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

В обгрунтування апеляційної скарги позивач посилається на помилковість застосованого відповідачем індивідуального коефіцієнта страхового стажу під час здійснення перерахнку пенсії з 01 жовтня 2017 року. Також апелянт наголошує, що при застосуванні індивідуального коефіцієнта страхового стажу в розмірі 1,35%, визначеному до змін в законодавстві, тобто до 01.10.2017, розмір пенсії був би значно більшим.

Сторони в судове засідання не з'явилися, хоча про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

05 листопада 2018 року на адресу суду через канцелярію надійшло клопотання відповідача про розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до ч. 1 ст. 205 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, що ОСОБА_2 перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в місті Вінниці та отримує пенсію за віком, призначену йому відповідно до Закону України від 09.07.2003 року № 1058-ІV "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування". Має 40 років 6 місяців 28 днів страхового стажу.

05 квітня 2018 року Управління Пенсійного фонду України в місті Вінниці, у відповідь на звернення ОСОБА_2 від 02 квітня 2018 року, листом № 608/11-35-5/04 повідомило, що станом на час формування листа-відповіді, загальний трудовий стаж для обчислення пенсії становить 40 років 6 місяців 28 днів. Коефіцієнт стажу при кратності 1,35 становив 0,54675. Відповідно до Закону України №2148 від 03.10.2017 року проведено перерахунок пенсії позивача автоматизованим способом за допомогою програмного забезпечення з 01.10.2017, а саме осучаснення заробітної плати із використанням єдиного показника середньої заробітної плати в Україні, який використовується для призначення та перерахунку пенсії в 2017 році на рівні 3764,40 грн. та зменшення величини оцінки страхового стажу до 1%, з якого обчислена пенсія.

Отже, після здіснення перерахунку з 01.10.2017 року, коефіцієнт заробітної плати становить 1,42261, відповідно середньомісячний заробіток для обчислення пенсії - 5355,27 грн. (1,53380 індивідуальний коефіцієнт заробітної плати 3764,40 грн. середній заробіток по Україні за попередні 3 роки), коефіцієнт стажу становить 0,40500. Так, вказано, що розмір пенсії позивача становить 2400,76 грн. (а.с. 9).

Таким чином, на переконання позивача, при здійсненні перерахунку пенсії по стажу з 01.10.2017 року застосовано величину оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1%, що передбачено нормою Закону України № 2148-УІІ від 03.10.2017 року "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсії", а отже неправомірно зменшено оцінку страхового стажу з 1,35% до 1%.

Вважаючи дії відповідача протиправними, позивач звернувся з позовом до суду.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги ОСОБА_2 є необгрунтованими, а відповідач в свою чергу при перерахунку пенсії позивача правомірно застосував показники середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 %, як це передбачено ч.4-3 в Прикінцевих положень Закону №1058-ІV.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції по суті спору, виходячи з наступного.

Частиною 1 ст. 9 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" 1058-ІV від 09.03.2003 (далі - Закон №1058-ІV) передбачено, що за рахунок коштів Пенсійного фонду України в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Згідно ч. 1 ст. 10 Закону №1058-ІV особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Коефіцієнт страхового стажу - величина, що визначається відповідно до цього Закону для обрахування страхового стажу при обчисленні розміру пенсії у солідарній системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування.

Згідно частини 1 статті 25 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" Коефіцієнт страхового стажу, що застосовується для обчислення розміру пенсії, визначається із заокругленням до п'яти знаків після коми за формулою:

Кс= (См*Вс)/100%*12

Кс - коефіцієнт страхового стажу;

См - сума місяців страхового стажу;

Вс - визначена відповідно до цього Закону величина оцінки одного року страхового стажу (у відсотках). За період участі в системі загальнообовязкового державного пенсійного страхування величина оцінки одного року страхового стажу дорівнює 1%.

Згідно ч. 3 ст. 45 Закону №1058-ІV з урахуванням змін, внесених Законом України від 08.11.2011 № 3668-VI "Про заходи по законодавчому забезпеченню реформування пенсійної системи" переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи або перерахунку пенсії може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Відповідно до частини 4-3 Прикінцевих положень Закону №1058-ІV пенсії, призначені відповідно до цього Закону до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" №2148 від 03.10.2017, з 1 жовтня 2017 року перераховуються із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 %.

Дана норма є діючою та не визнана неконституційною.

Судом першої інстанції вірно вказано, що пенсія призначена позивачеві відповідно до Закону №1058-ІV до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій", а тому підлягає перерахунку з 1 жовтня 2017 року з врахуванням частини 4-3 Прикінцевих положень Закону №1058-ІV із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 %.

До того ж, оскільки ОСОБА_2 за призначенням пенсії (іншого виду) відповідно до Закону №1058-ІV до відповідача не звертався, тому в Управління були відсутні підстави для застосування до спірних правовідносин положення частини третьої статті 45 Закону №1058-IV, а не частини другої статті 40 Закону №1058-IV.

Разом з цим, частиною 4-3 Прикінцевих положень Закону №1058-ІV визначено, що пенсії, призначені відповідно до цього Закону до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій", з 1 жовтня 2017 року перераховуються із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 %.

Як встановив суд першої інстанції, ОСОБА_2 перебуває на обліку у УПФУ в м. Вінниці та отримує пенсію за віком з 1 жовтня 2010 року, призначену згідно Закону №1058-ІV, із заявою про призначення іншого виду пенсії позивач до відповідача не звертався.

Отже, у даному випадку мав місце перерахунок раніше призначеної пенсії за нормами того ж закону за яким і було призначено пенсію позивачу з 1 жовтня 2010 року, а не призначення іншої пенсії за іншим законом, у разі якої мала б застосовуватись величина оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35 %.

Стосовно посилань позивача на порушення його конституційних прав та неможливості зменшення розміру належних йому пенсійних виплат, то колегія суддів наголошує, що в контексті даної спірної ситуації після перерахунку, розмір пенсії позивача не був зменшений.

Так, з 1 жовтня 2017 року розмір пенсії ОСОБА_2 склав: 2338,41 грн. + 62,35 грн. (доплата за понаднормовий стаж роботи) = 2400,76 грн. (загальна сума).

Тоді як до 01.10.2017 (тобто до проведення осучаснення пенсії) сума належних позивачу пенсійних виплат становила з 01.05.2017 - 1840,57 грн.

Таким чином, розмір перерахованої пенсії позивача з 1 жовтня 2017 року не зменшився, а лише не підтвердив очікуваний ОСОБА_2 розміру, який мав би бути при застосуванні вищого коефіцієнта страхового стажу.

Конституційний Суд України у п. 2.1 рішення № 20-рп/2011 від 26.12.2011 зазначив, що зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист. У п. 2.2 вказаного рішення зазначено, що Кабінет Міністрів України повноважний вживати заходів щодо забезпечення прав і свобод людини і громадянина та проводити політику у сфері соціального захисту (пункти 2, 3 статті 116) (254к/96-ВР ).

При вирішенні спірних правовідносин колегією суддів також враховується й правова позиція Європейського суду з прав людини, викладена в рішенні "Великода проти України" від 03.06.2014, в якому суд зазначив, що законодавчі норми можуть змінюватися, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства.

З огляду на зазначене, апеляційний суд погоджується з висновками суду І інстанції щодо доведення відповідачем правомірності своїх дій в повній мірі, при цьому зазначає, що позовні вимоги позивача є необґрунтованим та не відповідають нормам чинного законодавства, а тому адміністративний позов задоволенню не підлягає.

Оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 06 червня 2018 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. 325 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 07 листопада 2018 року.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_3 ОСОБА_4