Справа № 753/15537/18
Суддя: Цимбал І. К.
Дата ухвалення: 2018-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2-а/753/411/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" жовтня 2018 р. Дарницький районний суд міста Києва у складі головуючого судді Цимбал І.К., при секретарі Леонтьєв В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до командира шостої роти четвертого батальйону першої частини УПП в м. Києві ДПП старшого лейтенанта поліції Данильчука Віталія Леонідовича, про визнання дій протиправними та скасування постанови у справі про адміністративні правопорушення -,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, про визнання дій протиправними та скасування постанови у справі про адміністративні правопорушення, посилаючись на те, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно позивача, відповідач неправомірно відмовив позивачу у задоволенні клопотання про відкладення розгляду справи, обумовлене необхідність скористатися правом на правову допомогу. Такі дії позивач вважає неправомірними, що просить визнати у судовому порядку та скасувати постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП у виді штрафу в розмірі 255 грн.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав з підстав зазначених у позові, просив задовольнити, а також стягнути витрати на професійну правничу допомогу по складанню позовної заяви в розмірі 5600 грн.

Відповідач до суду не з'явився, направив відзив на позовну заву, в якому просив у задоволенні позовних вимог відмовити. В обґрунтування заперечень проти позову відповідач зазначив, що розгляд справ про порушення правил дорожнього руху зафіксованих в автоматичному режимі розглядається негайно за місцем вчинення правопорушення, про що виноситься постанова, без складання протоколу про вчинення адміністративного правопорушення, у зв'язку з чим підстави для відкладення розгляду справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності були відсутні.

Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи суд вважає встановленими наступні факти та відповідні їм правовідносини.

30.07.2018 відповідач склав постанову відносно позивача за порушення вимог п. 34.1.3 ПДР України та притягнув позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП України у виді штрафу в розмірі 255 грн. Згідно оскаржуваної постанови вбачається, що 30.07.2018 о 17.38 позивач керуючи автомобілем марки «Рено Меган» д.н.з. НОМЕР_1, перетнув подвійну суцільну лінію розмітки, яка поділяє два напрямки доріг /а.с. 7/.

Згідно відеозапису, наданого позивачем як доказ на підтвердження обставин розгляду справи про адміністративне правопорушення, вбачається що під час розгляду справи відповідачем, були роз'яснені права позивачу згідно ст. 268 КУпАП, зокрема і право на правову допомогу. Позивач заявив клопотання про відкладення розгляду справи, з метою скористатися правом на правову допомогу, разом з тим відповідач відмовив у задоволенні клопотання позивача, з підстав того що відкладення розгляду відповідних справ не передбачено законом.

Згідно ч.1 ст. 286 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Особливості розгляду справ про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-4 цього Кодексу.

Так, автомобіль позивача був зупинений автомобілем патрульної поліції, відповідач розглядав справу у присутності позивача, роз'яснив останньому права, зокрема і право користуватися юридичною допомогою адвоката, яким позивач виявив бажав скористатися, у зв'язку з чим просив відкласти розгляд справи. Таким чином вбачається що справа, яка була розглянута відповідачем не підпадає під дію ст. ст. статтями 279-1-279-4 КУпАП, а відеозапис порушення представлений відповідачем позивачу з відеореєтратора, не є таким, що зафіксований в автоматичному режимі, а є доказом на електронному носії інформації.

Згідно статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Згідно пункту 1 статті. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до пункту 3 статті 6 Кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має право захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або - за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника - одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя.

Під дію кримінально - правового аспекту статті 6 Конвенції, підпадають справи про порушення правил дорожнього руху, щодо яких передбачено накладення штрафів або обмежень на керування автомобілем, таких як штрафні бали або дискваліфікація (Лутц проти Німеччини (Lutz v. Germany), пункт 182; Шмауцер проти Австрії (Schmautzer v. Austria); Маліга проти Франції (Malige v. France)).

Наділення адміністративних органів функціями обвинувачення і покарання за малозначні «кримінальні» злочини не суперечить Конвенції за умови, що рішення, винесене в такому порядку, може бути оскаржене відповідною особою в суді, який забезпечує гарантії, закріплені в статті 6 (Озтюрк проти Німеччини (Ozturk v . Germany), пункт 56; А. Менаріні Діагностікс С.Р.Л. проти Італії (A. Menarini Diagnostics SRL v. Italy)).

Отже, необхідно, щоб рішення, винесені адміністративними органами, які не відповідають вимогам пункту 1 статті 6 Конвенції, могли підлягати подальшому перегляду з боку «судового органу, що володіє повною юрисдикцією».

Визначальні характеристики такого органу включають повноваження щодо скасування рішення нижчестоящого органу в будь-якій частині в результаті розгляду правових і (або) фактичних обставин (Шмауцер проти Австрії (Schmautzer v. Austria), пункт 36; Градінгер проти Австрії (Gradinger v. Austria), пункт 44; А. Менаріні Діагностікс С.Р.Л. проти Італії (A. Menarini Diagnostics SRL v. Italy), пункт 59).

Суди, які здійснюють судовий нагляд, що виходить за рамки «формальної» перевірки законності і включає детальний аналіз відповідності і відповідності покарання, накладеного адміністративним органом (див. А. Менаріні Діагностікс С.Р.Л. проти Італії (A. Menarini Diagnostics SRL v. Italy), пункти 63-67.

Підпункт (b) пункту 3 статті 6 захищає обвинуваченого від поспішного суду (Крочер і Моллер проти Швейцарії (ріш.) (Krocher and Moller v. Switzerland (dec.)); Бонз проти Швейцарії (ріш.) (Bonzi v. Switzerland (dec.))). Хоча важливо проводити судові розгляди в розумний термін, це не повинно бути зроблено за рахунок процесуальних прав однієї зі сторін (ВАТ Нафтова компанія ЮКОС проти Росії (OAO Neftyanaya Kompaniya Yukos v. Russia), пункт 540).

Держави повинні забезпечити кожному обвинуваченому можливість використання засобів захисту, передбачених пунктом 3 статті 6. Покладання на обвинуваченого обов'язки по підрахунку процесуальних строків не співвідноситься з «ретельністю», яке повинні проявляти Договірні держави для забезпечення ефективного здійснення прав, передбачених статтею 6 (Вачер проти Франції ( Vacher v. France), пункт 28).

Право особи, яка обвинувачується у вчиненні злочину, на ефективний захист адвокатом є однією з фундаментальних характеристик справедливого судового розгляду (Салдуз проти Туреччини (Salduz v. Turkey), пункт 51). Як правило, підозрюваному має бути наданий доступ до правової допомоги з моменту його затримання поліцією або взяття під варту (Дайанан проти Туреччини (Dayanan v. Turkey), пункт 31).

Право обвинуваченого на ефективну участь в судовому розгляді в загальному сенсі включає не тільки право на присутність, але також право на отримання правової допомоги в міру необхідності (Лагерблом проти Швеції (Lagerblom v. Sweden), пункт 49; Галстян проти Вірменії (Galstyan v. Armenia), пункт 89).

Враховуючи наведене, суд вважає що відповідач безпідставно посилався не необхідність негайного розгляду справи на місці та не навів передбачених законом підстав та обґрунтувань для відмови у задоволенні клопотання позивача, про надання йому можливості скористатися правом на юридичну допомогу та у зв'язку з цим відкладення розгляду справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності. Суд вважає, що відповідач безпідставно допустив поспішний розгляд справи, не забезпечивши дотримання права позивача на юридичну допомогу, не обґрунтовано відмовив у задоволенні клопотання позивача, що повинно бути констатовано та визнано судом, зокрема і з метою недопущення відповідачем відповідних порушень в подальшому та дотримання вимог ст. 245 КУпАП.

Разом з тим, суд вважає що наведене порушення допущене відповідачем, у даному випадку не утворює підстав для скасування постанови виходячи з наступного.

Як вбачається з наданого позивачем відеозапису, під час розгляду справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху, позивач не заперечував своєї провини у порушенні такого правила та вчинення адміністративного правопорушення, зокрема і після перегляду відеозапису з відеореєстратора автомобіля поліцейського патруля, як доказу порушення позивачем вимог правил дорожнього руху, наданого відповідачем на вимогу позивача для перегляду. Крім того, позивач у позовній заяві не зазначає про те, що останній не порушував правил дорожнього руху, а також не зазначає про те, що відсутність у позивача адвоката, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, потягло за собою незаконне притягнення до адміністративної відповідальності позивача за адміністративне правопорушення, яке останній не вчиняв. Отже, позивачем не оспорювався факт вчинення адміністративного правопорушення. Крім того, позивач не заперечує проти розміру адміністративного стягнення, який в свою чергу є мінімальним, не оспорює відсутність належних та допустимих доказів підтвердження його вини у порушенні правила дорожнього руху, а також не стверджує, що відповідачем не було враховано інших обставин передбачених ст. 280 КУпАП.

Позивач, при обґрунтуванні позовних вимог, не пов'язує відмову відповідача у задоволенні клопотання про відкладення розгляду адміністративної справи, з метою використати право на правову допомогу, з негативними для нього наслідками, а саме неправомірного притягнення до адміністративної відповідальності. Тому суд вважає, що позиція позивача та підстава позову, пов'язані із виключно принциповим питанням для позивача, а саме необґрунтованої відмова відповідача у задоволенні клопотання про відкладення розгляду справи, з метою скористатися наданим йому законом правом на юридичну допомогу та необхідності у зв'язку з цим встановити неправомірність таких дій.

Враховуючи наведене суду не представляється можливим зробити об'єктивний висновок, що відмова у задоволенні клопотання позивача, під час розгляду відносно нього справи про адміністративне правопорушення, потягло за собою винесення відповідачем неправомірного рішення вцілому, чому можливо було б надати оцінку в разі якщо б позивач заперечував свою провину по суті і встановити, що розгляд адміністративної справи відносно позивача без участі захисника, потягнув за собою ухвалення відповідачем несправедливого рішення повністю або частково, у зв'язку з невчиненням тих та інших дій за участю захисника, які б могли виправдати позивача та унеможливити притягнення останнього до адміністративної відповідальності або пом'якшити таку відповідальність. Таким чином, суд не вбачає підстав для скасування оскаржуваної постанови.

Що стосується стягнення судових витрат на правничу допомогу, суд дійшов наступного висновку.

Згідно пункту 4 статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об'єднання) зобов'язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов'язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Згідно частини 1 статті 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Згідно пункту 1 частини 3 статті 132 КАС України, до витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно частин 1 - 4 статті 132 КАС України, витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб'єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно договору про надання правової допомоги укладеним між позивачем та ФОП адвокатом ОСОБА_6 вбачається, що даний договір не містить істотної умови про розмір гонорару адвоката (ціни).

При розгляді питань компенсації витрат, понесених сторонами на отримання ними юридичної допомоги (втому числі й під час розгляду їх справ в національних судах) задоволенню судом підлягають лише ті вимоги, по яким доведено, що витрати заявника були фактичними, неминучими, необхідними, а їх розмір є розумним та обґрунтованим «Гуриненко проти України» (Gurinenko v. Ukraine).

Враховуючи наведене, суд вважає, що позивачем не надано достатніх доказів для стягнення витрат на правничу допомогу адвоката, а також доказів на підставі яких судом може бути надана належна та об'єктивна оцінка здійснених витрат за критеріями визначеними Європейським судом з прав людини.

Керуючись ст. ст. 2, 6 - 10, 132, 134, 139, 241 - 246, 250, 255 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_2 до командира шостої роти четвертого батальйону першої частини УПП в м. Києві ДПП старшого лейтенанта поліції Данильчука Віталія Леонідовича, про визнання дій протиправними та скасування постанови у справі про адміністративні правопорушення задовольнити частково.

Визнати дії командира шостої роти четвертого батальйону першої частини УПП в м. Києві ДПП старшого лейтенанта поліції Данильчука Віталія Леонідовича щодо відмови у задоволенні клопотання ОСОБА_2 про відкладення розгляду справи для можливості скористатися правовою допомогою протиправними.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий: