Справа № 805/4224/18-а
Суддя: Компанієць Ірина Дмитрівна
Дата ухвалення: 2018-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2018 року справа №805/4224/18-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Компанієць І.Д.,

суддів: Казначеєва Е.Г., Ястребової Л.В.,

за участю секретаря судового засідання Святодух О.Б.,

представника відповідача ОСОБА_1,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 в інтересах неповнолітніх ОСОБА_3, ОСОБА_4 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 31 липня 2018 року у справі №805/4224/18-а (головуючий суддя І інстанції Бабаш Г.П.), за позовом ОСОБА_2 в інтересах неповнолітніх ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області в особі Слов`янського відділення управління виконавчої дирекції Фонду Соціального страхування України в Донецькій області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просила:

- визнати протиправними дії Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області в особі Слов`янського відділення управління виконавчої дирекції Фонду Соціального страхування України в Донецькій області щодо зупинення виплати ОСОБА_3 та ОСОБА_4 щомісячних страхових виплат з 29.12.2015 року;

- зобов`язати Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області в особі Слов`янського відділення управління виконавчої дирекції Фонду Соціального страхування України в Донецькій області виплатити заборгованість зі сплати страхових виплат ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з 29.12.2015 року та поновити такі виплати на рахунок в уповноваженому банку АТ «Ощадбанк».

В обґрунтування позову зазначила, що є внутрішньо переміщеною особою з 28.11.2014 року.

Неповнолітні діти позивача перебувають на обліку у відповідача, їм призначені щомісячні страхові виплати в звязку зі смертю годувальника, які виплачувались відповідачем до 29.12.2015 року.

26.03.2018 року позивач звернулася до відповідача з заявою про відновлення виплати щомісячних страхових виплат.

Листом від 02.04.2018 року відповідач повідомив, що виплати припинені з 29.11.2015 року в звязку із закінченням терміну щомісячної виплати, оскільки позивачем не дотримано вимог ЗУ «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб».

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 31 липня 2018 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з судовим рішенням позивач подала апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить судове рішення скасувати та прийняти постанову про задоволення позову.

Обґрунтування апеляційної скарги.

1. Суд першої інстанції не звернув уваги, що рішення про скасування довідки ВПО не приймалось, тому довідка є дійсною. За таких обставин на час припинення відповідачем страхових виплат не існувало підстав, передбачених законодавством, для такого припинення.

Представник відповідача заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Дослідивши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, суд встановив наступне.

Фактичні обставини справи.

Позивач ОСОБА_2 є матірю неповнолітніх ОСОБА_3, , народження 08.12.2002 року, та ОСОБА_4, народження 22.07.2006 року (а.с.14-15)

Позивач разом з дітьми є внутрішньо переміщеними особами, перемістилися з тимчасово окупованої території України (м. Горлівка Донецької області) 27.11.2014 року в смт. Більбасівка Словянського району Донецької області, про що свідчить довідка від 28.11.2014 року № (а.с.13)

Дія довідки продовжувалася з 29.05.2015 року по 28.11.2015 року.

Неповнолітні ОСОБА_4 та ОСОБА_3 є отримувачами щомісячних страхових виплат по втраті годувальника, що не заперечується сторонами.

Зазначені страхові виплати неповнолітні отримували до 29.11.2015 року, після чого виплати припинилися.

26.03.2018 року ОСОБА_2 звернулась до відповідача з заявою, в якій просила поновити виплати щомісячних страхових виплат у разі смерті потерпілого та надати копію постанови про припинення страхових виплат (а.с.17)

Листом Слов`янського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області від 02.04.2018 року №04/8-1101 повідомлено, що страхові виплати припинені в звязку з недодержанням позивачем вимог ЗУ «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», а в разі надання до відділення довідок ВПО, виданих безпосередньо на неповнолітніх ОСОБА_3 та ОСОБА_4, заяви встановленого зразка, - відповідачем буде направлено запит до комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат ВПО для підтвердження міста проживання/перебування. (а.с.18)

Разом з листом надані постанови від 31.12.2015 року №0557/5372.1/5372.1/14 та №0557/5372.2/5372.2/15 про припинення щомісячної страхової виплати, якими ОСОБА_4 та ОСОБА_3 припинено виплату щомісячної грошової допомоги в розмірі 1063,57 грн з 29.11.2015 року. Причина припинення: закінчення терміну дії щомісячної виплати. (а.с.19)

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позову, виходив з того, що дія довідки ВПО була припинена 28.11.2015 року, позивач не зверталася до УСЗН Словянської районної державної адміністрації після зазначеної дати за продовженням строку дії довідки на наступні 6 місяців, тому, з огляду на приписи постанови КМУ №637 від 05.11.2014 року «Про здійснення виплат внутрішньо переміщеним особам», відповідач правомірно припинив виплати з 29.11.2015 року, після спливу дії довідки ВПО від 28.11.2014 року.

Оцінка суду.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 46 Конституції України-громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Правові, фінансові та організаційні засади загальнообов'язкового державного соціального страхування, гарантії працюючих громадян щодо їх соціального захисту у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності, вагітністю та пологами, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, охорони життя та здоров'я, визначає Закон України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» (далі Закон №1105).

На підставі п.1 ч.2, ч.1 ст.46 Закону №1105 у разі смерті потерпілого право на одержання щомісячних страхових виплат мають непрацездатні особи, які перебували на утриманні померлого або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина померлого, яка народилася протягом не більш як десятимісячного строку після його смерті.

Такими непрацездатними особами є діти, які не досягли 16 років; діти з 16 до 18 років, які не працюють (…)

Згідно з ч.ч.1,2 ст. 44 Закону №1105 Фонд розглядає справу про страхові виплати на підставі заяви потерпілого або заінтересованої особи за наявності усіх необхідних документів і приймає відповідні рішення у десятиденний строк, не враховуючи дня надходження зазначених документів.

Рішення оформляється постановою, в якій зазначаються дані про осіб, які мають право на страхові виплати, розміри виплат на кожного члена сім'ї та їх строки або обґрунтування відмови у виплатах; до постанови додаються копії необхідних документів.

Відповідно до ч.1 ст.46 Закону №1105 страхові виплати і надання соціальних послуг припиняються:

1) на весь час проживання потерпілого за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України;

2) на весь час, протягом якого потерпілий перебуває на державному утриманні, за умови, що частка виплати, яка перевищує вартість такого утримання, надається особам, які перебувають на утриманні потерпілого;

3) якщо з'ясувалося, що виплати призначено на підставі документів, які містять неправдиві відомості. Сума витрат на страхові виплати, отримані застрахованим, стягується в судовому порядку;

4) якщо страховий випадок настав внаслідок навмисного наміру заподіяння собі травми;

5) якщо потерпілий ухиляється від медичної чи професійної реабілітації або не виконує правил, пов'язаних з установленням чи переглядом обставин страхового випадку, або порушує правила поведінки та встановлений для нього режим, що перешкоджає одужанню;

6) в інших випадках, передбачених законодавством.

Системний аналіз наведених нормативно-правових актів дає підстави зробити висновок про те, що припинення соціальних страхових виплат можливе лише за умови прийняття відповідної постанови і лише з підстав визначених ст. 46 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування».

Відповідно до пункту 3 розділу VII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №1105 особливості надання соціальних послуг та виплати матеріального забезпечення за соціальним страхуванням внутрішньо переміщеним особам (громадянам України, які переселились з тимчасово окупованої території, території проведення АТО або зони надзвичайної ситуації) визначаються Кабінетом Міністрів України.

Згідно зі статтею 14 Закону України від 20 березня 2003 року №638-IV "Про боротьбу з тероризмом" (зі змінами, внесеними згідно із Законом України від 5 червня 2014 року) передбачено, що у районі проведення АТО можуть вводитися тимчасові обмеження прав і свобод громадян.

Постановою Кабінету Міністрів України від 5 листопада 2014 року №637 "Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам" визначено, що призначення та продовження виплати усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення, надання соціальних послуг за рахунок коштів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування внутрішньо переміщеним особам здійснюються за місцем перебування таких осіб на обліку, що підтверджується довідкою, виданою згідно з Порядком оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 року №509.

Порядок надання страхових виплат, фінансування витрат на медичну та соціальну допомогу, передбачених загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання для осіб, які переміщуються з тимчасово окупованої території і районів проведення АТО, встановлено постановою правління Фонду від 11 грудня 2014 року №20, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 12 січня 2015 року за N 6/26451.

У пункті 1 розділу III цього Порядку зазначено, що особи, які тимчасово переміщені, мають право на продовження раніше призначених та нарахованих страхових виплат у робочому органі виконавчої дирекції Фонду за фактичним місцем проживання (перебування).

Отже, особи з населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження, мають право на одержання страхових виплат за умови переміщення в населенні пункти, на території яких органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі, і звернення до структурного підрозділу місцевої державної адміністрації з питань соціального захисту та взяття на облік, що має бути підтверджено довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

ОСОБА_2 разом з неповнолітніми дітьми перемістилася у населений пункт, в якому органи державної влади здійснюють свої повноваження у повному обсязі, стала на облік як внутрішньо переміщена особа, звернулася до Відділення із заявою про виплату щомісячних страхових виплат та отримувала страхові виплати з 01.12.2014 року по 28.11.2015 року включно.

Відповідно до ст.4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 29.10.2014р. №1706-УІІ (в редакції до 13.01.2016р.) факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. Підставами для взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є наявність реєстрації місця проживання на території, де виникли обставини, зазначені в статті 1 цього Закону, на момент їх виникнення. Для отримання довідки внутрішньо переміщена особа має звернутися до структурного підрозділу місцевої державної адміністрації з питань соціального захисту населення за місцем фактичного проживання із заявою про отримання довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Згідно ч. 8 цієї статті довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи видається структурним підрозділом місцевої державної адміністрації з питань соціального захисту населення в день подання заяви, підписується та засвідчується уповноваженою посадовою особою цього структурного підрозділу без сплати будь-яких платежів та зборів, включаючи як першу видачу такої довідки, так і в разі повторної її видачі у випадку втрати, пошкодження або з метою продовження її дії.

Термін дії такої довідки становить шість місяців з моменту її видачі (в редакції до 13.01.2016р.). У випадку продовження дії обставин, що визначені у статті 1 цього Закону, термін дії такої довідки може бути продовжено на наступні шість місяців, для чого внутрішньо переміщена особа має повторно звернутися за фактичним місцем свого проживання до відповідного структурного підрозділу відповідної місцевої державної адміністрації з питань соціального захисту населення.

З 09.09.2015р. набула чинності постанова КМУ від 26.08.2015р, №636 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України», якою були внесені зміни до пункту 6 Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженим постановою КМУ від 01 жовтня 2014р. №509, пунктом 6 якого було зазначено, що відомості про малолітніх, неповнолітніх внутрішньо переміщених осіб, які перемішуються разом з батьками або членами сімї, зазначаються у довідці одного із заявників. Строк дії довідки становить 6 місяців з дати її видачі. У разі продовження дії обставин, що визначені в статті 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», строк дії такої довідки може бути продовжений на наступні шість місяців, для чого внутрішньо переміщена особа має повторно звернутися за фактичним місцем свого проживання до уповноваженого органу.

Оскільки позивач не зверталася до УСЗН Словянської районної державної адміністрації після 28.11.2015р. за продовженням строку дії довідки на наступні шість місяців, згідно вимог діючого на той час законодавства строк дії такої довідки закінчився 29.11.2015 року.

Постановами начальника відділення Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 31.12.2015р. №0557/5372.1/5372.1/14, №0557/5372.2/5372.215 позивачу припинені страхові виплати з 29.11.2015р. у звязку із закінченням терміну дії щомісячної виплати (довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи).

Пункт 6 частини 1 статті 46 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування» передбачає припинення страхових виплат в інших випадках, передбачених законодавством.

Діюче законодавство, а саме п.1 постанови КМУ від 05.11.2014р. №637 «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» передбачає призначення та продовження виплати усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення, надання соціальних послуг за рахунок коштів фондів загальнообовязкового державного соціального страхування внутрішньо переміщеним особам виключно на підставі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Тобто, продовження виплат видів соціальної допомоги вимагало наявність довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Матеріали справи свідчать, що позивач до Відділення у період з грудня 2015 року по березень 2018 року із заявою про поновлення щомісячних страхових виплат не зверталася, дію довідки не продовжувала.

На підставі викладеного суд не приймає доводів апелянта, що у відповідача були відсутні підстави, передбаченим чинним законодавством, для припинення страхових виплат.

Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо посилення гарантій дотримання прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 24.12.2015р. №921-VIII внесені зміни до Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», які набули чинності з 13.01.2016р.

Згідно із внесеними змінами довідка обліку внутрішньо переміщеної особи стала безстроковою, крім наступних випадків: надходження заяви внутрішньо переміщеної особи про відмову від довідки, здійснення особою правопорушення спрямованого на порушення територіальної цілісності або недоторканості України, повернення особи до покинутого місця проживання, виїзд особи на постійне місце проживання за кордон України, подання особою завідомо недостовірних даних.

Постановою КМУ від 08.06.2016р. №352 «Про внесення змін до постанови КМУ від 01.10.2014р. №509» внесені зміни до Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, які набули чинності з 11.06.2016р.

Пунктом 6 нового Порядку передбачена дія довідки безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 Закону та абзацом шостим цього пункту. Також змінена форма довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, в якій відсутня графа «дата закінчення дії довідки».

Також в цьому пункті Порядку зазначено, що довідка, видана до 20 червня 2016 року, яка не скасована і строк дії якої не закінчився, є дійсною та діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 Закону».

Таким чином, дія довідки «безстроково» розповсюджуються тільки на ті довідки, які видані за новим зразком, починаючи з 11.06.2016р., відповідно до Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженим постановою КМУ від 01.10.2014р. №509 в редакції постанови КМУ від 08.06.2016р. №352 (чинність з 11.06.2016р.)

Оскільки в довідці ВПО № визначено строк її дії з 29.05.2015 року по 28.11.2015 року, тобто строк її дії скінчився до 20 червня 2016 року, до внесення змін до діючого законодавства щодо безстрокової дії довідки, тому є неспроможними доводи позивача про її дійсність на час прийняття відповідачем рішення про припинення соціальних виплат.

Суд звертає увагу апелянта, що в даному випадку непотрібно рішення відповідного органу про скасування довідки ВПО, оскільки, як зазначалося вище, її дія скінчилася 28.11.2015 року.

З огляду на вищезазначене суд погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову.

За приписами пункту 1 частини 1 статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвали судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Оскільки судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення є обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду першої інстанції не вбачається.

Як визначено п.6 ч.6 ст.12 Кодексу адміністративного судочинства України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Згідно з п.2 ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Отже зазначена справа відноситься до справ незначної складності, тому судове рішення за наслідками апеляційного розгляду в цій справі касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених п.2 ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись статтями 12, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 327, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 в інтересах неповнолітніх ОСОБА_3, ОСОБА_4 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 31 липня 2018 року у справі №805/4224/18-а залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 31 липня 2018 року у справі №805/4224/18-а залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття 05 листопада 2018 року.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття 05 листопада 2018 року є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 05 листопада 2018 року.

Головуючий суддя І.Д. Компанієць

Судді Е.Г. Казначеєв

ОСОБА_5