Справа № 0640/4278/18
Суддя: Лавренчук Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2018-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2018 року м. Житомир справа № 0640/4278/18

категорія 10.3.4

Житомирський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Лавренчук О.В., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним і скасування рішення, зобов"язання нарахувати та виплатити одноразову грошову допомогу,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом у якому просив:

- визнати протиправним і скасувати рішення Міністерства оборони України про відмову ОСОБА_1 у призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням 08.05.2018 інвалідності 2 групи, внаслідок поранення (травм) пов`язаних з захистом Батьківщини, оформлене протоколом засідання №77 від 27 липня 2018 року Комісії МОУ з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум;

- зобов`язати Міністерство оборони України призначити, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у зв`язку із встановленням інвалідності 2 групи, внаслідок поранення (травм) пов`язаних з захистом Батьківщини, під час виконання обов`язків військової служби у розмірі 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на день встановлення інвалідності, відповідно до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та Постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975 з урахуванням раніше виплачених сум.

В обґрунтування позову зазначає, що відмова відповідача у виплаті одноразової грошової допомоги з тих підстав, що після первинного огляду МСЕК пройшло більше 2 років, є протиправною та такою, що порушує його законні права та інтереси.

Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду від 03 вересня 2018 року відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи.

Від ІНФОРМАЦІЯ_2 11.09.2018 до суду надійшло пояснення щодо позову. Вказує, що у разі зміни групи інвалідності, її причини або ступеня втрати працездатності понад дворічний термін після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги у зв`язку зі змінами, що відбулись не здійснюється (а.с. 27-28).

Відзив на позовну заяву надійшов до суду 27.09.2018. У відзиві відповідач просить у задоволенні позовних вимог відмовити повністю. Зазначає, що позивачу було виплачено одноразову грошову допомогу у розмірі 182700 грн у зв`язку із встановленням 25.05.2015 третьої групи інвалідності. Вказує, 08.05.2018 під час повторного огляду позивача встановлено ІІ групу інвалідності внаслідок тієї ж причини. Однак, відповідно до вимог чинного законодавства одноразова грошова допомога має одноразовий характер. Право військовослужбовців на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі у випадку встановлення під час повторного огляду вищої групи інвалідності, за умови, що встановлення вищої групи інвалідності відбулось протягом двох років після первинного встановлення інвалідності. Вказує, що повторний огляд і встановлення ІІ групи інвалідності встановлено позивачу у червні 2018 року, тоді як ІІІ групу встановлено у грудні 2015 року, тобто пропущено дворічний термін.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 03.10.2018 призначено справу до судового розгляду у судовому засіданні на 05.11.2018. Від відповідача до суду 02.11.2018 надійшла заява про розгляд справи без участі представника Міністерства оборони України.

Представник позивача надав клопотання про розгляд справи у порядку письмового провадження. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Зважаючи на відсутність перешкоди для розгляду справи у судовому засіданні та приймаючи до уваги відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, суд подальший розгляд справи здійснює в письмовому провадженні, в строки, передбачені ст. 258 Кодексу адміністративного судочинства України.

З матеріалів справи вбачається, що позивачу під час первинного медичного огляду 30 січня 2015 року встановлено ІІІ групу інвалідності, що підтверджується довідкою до акта огляду МСЕК серії 12 ААА №078995. Причина інвалідності: Захворювання, так пов`язані з проходженням військової служби (а.с. 21)

Відповідно до довідки до акта огляду МСЕК серії 12 ААА №206362 від 25 травня 2015 року при повторному огляді встановлено 3 групу інвалідності з 25.05.2015. Причина інвалідності: Захворювання, так пов`язані з захистом Батьківщини (а.с. 22)

За наслідками повторного огляду 18.05.2018 позивачу встановлено ІІ групу інвалідності з 08.05.2018. Причина інвалідності: Захворювання, так пов`язані з захистом Батьківщини (а.с. 23).

Сторонами дані обставини визнаються.

Сторонами не заперечується, що позивач звернувся до Новоград-Волинського об`єднаного міського військового комісаріату із заявою про виплату йому одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням ІІ групи інвалідності та надав необхідні документи для направлення до Міністерства оборони України через Житомирський обласний військовий комісаріат.

Із Протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум №77 від 27 липня 2018 року, копія якого міститься в матеріалах справи вбачається, що розглянувши подані документи, комісія дійшла висновку про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги полковнику в запасі ОСОБА_1 , оскільки ОСОБА_1 групу і причину інвалідності змінено понад дворічний термін після встановлення інвалідності. Зазначено, що допомога у зв`язку з встановленням ІІІ групи інвалідності виплачена в розмірі 182700 гривень (а.с. 16).

Вважаючи таку відмову необґрунтованою, а свої права та охоронювані законом інтереси порушеними, позивач звернувся з позовом до суду.

Відповідно до ст.41 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20 грудня 1991 року №2011-XII (далі - Закон №2011), який визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлення єдиної системи їх соціального та правового захисту, гарантування військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливих умов для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни.

Згідно з ч.1 ст.3 Закону №2011 дія даного Закону поширюється на військовослужбовців, які стали інвалідами внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби, та членів їх сімей, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісти.

Приписами ч. 1 ст. 16 Закону №2011 визначено, що одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Отже, Закон №2011 пов`язує право на отримання одноразової допомоги з настанням певних обставин, а саме: у разі загибелі, у разі встановлення інвалідності, у разі встановлення ступеня втрати працездатності.

Статтею 16 Закону №2011 встановлено, що одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Разом з цим, відповідно до ч. 4 ст. 16-3 Закону №2011 (в редакції станом на 05.04.2018), якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному або резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено вищу групу інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми. У разі зміни групи інвалідності, її причини або ступеня втрати працездатності понад дворічний термін після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги у зв`язку із змінами, що відбулися, не здійснюється.

Отже, порядок, у якому необхідно реалізовувати право на отримання допомоги залежить від часу встановлення інвалідності.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975 затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, що додається (далі - Порядок №975).

Пунктом 8 Порядку №975 визначено, що якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному та резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищу групу чи іншу причину інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

З огляду на викладене, суд відмічає, що законодавством України передбачено право військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі у випадку встановлення під час повторного огляду згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищої групи інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, за умови, що встановлення вищої групи інвалідності чи вищого ступеня втрати працездатності відбулось протягом двох років після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності.

Згідно доказів, що містяться в матеріалах адміністративної справи, а саме: копії довідки №3365 від 23.05.2018 та №СЗ4062 від 06.06.2018, позивачу за наслідками встановлення із 30.01.2015 та із 25.05.2015 третьої групи інвалідності виплачена одноразова грошова допомога в сумі 182700 грн (а.с. 24, 25).

З огляду на встановлене, суд дійшов висновку, що позивач скористався своїм правом на отримання одноразової допомоги у випадку часткової втрати працездатності, передбаченим ст.16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Суд відмічає, що 08 травня 2018 року, тобто після спливу дворічного терміну, встановленого Законом, ОСОБА_1 за наслідками повторного огляду встановлено ІІ групу інвалідності, причина інвалідності: захворювання, так пов`язані із захистом Батьківщини.

Таким чином, оскільки законодавство допускає можливість виплати грошової допомоги у разі встановлення військовослужбовцю вищої групи інвалідності чи вищого ступеня втрати працездатності, однак право на отримання такої допомоги обмежено дворічним строком з моменту її первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності, суд вважає помилковим твердження позивача, що він набув відповідне право, оскільки між встановленням ІІ групи інвалідності та встановленням ІІІ групи інвалідності минуло більше 2-х років.

Посилання позивача в позові на рішення Верховного Суду України від 18.11.2014 у справі №21-446а14 та у справі №21-135а15 від 21.04.2015 є помилковими, оскільки у них вказано наступне: виходячи з буквального тлумачення статті 16 Закону №2011-ХІІ колегія суддів Судової плати в адміністративних справах Верховного Суду України дійшла висновку, що право на одноразову грошову допомогу у військовослужбовця виникає і у тому разі коли інвалідність настала після перебігу тримісячного строку з дня його звільнення зі служби, але внаслідок захворювання або одержаного каліцтва чи іншого ушкодження здоров`я, яке мало місце в період її проходження, тоді як у даній справі мова йде про відмову у виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку із зміною групи інвалідності після спливу двох років, а тому правову позицію, викладену у постановах ВСУ не можна застосувати до спірних правовідносин.

Позивача у позові посилається на п. 8 ст. 16-3 Закону №2011 в якому вказано, що особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення у них такого права. Однак є помилковим застосування позивачем строків, вказаних у п. 8 ст. 16-3 Закону №2011, оскільки правом на одноразову грошової допомоги, передбаченої цим Законом, позивач вже скористався у встановлений законодавством термін, та отримав вказану одноразову грошову допомогу в сумі 182700,00 грн у зв`язку із встановленням третьої групи інвалідності.

Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги є безпідставними, а тому в їх задоволенні слід відмовити.

Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Положеннями статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Керуючись статтями 9, 72-77, 90, 242-246, 255, 258 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним і скасування рішення, зобов`язання призначити, нарахувати та виплатити одноразову грошову допомогу - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням приписів пп. 15.5 п. 15 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складено 07.11.2018.

Суддя О.В. Лавренчук