Справа № 700/461/18
Суддя: Шурко Олег Іванович
Дата ухвалення: 2018-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 700/461/18 Прізвище судді (суддів) першої інстанції: Бесараб Н.В. Суддя-доповідач Шурко О.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2018 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Шурка О.І.,

суддів Василенка Я.М., Кузьменка В.В.,

при секретарі Коцюбі Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Лисянського відділення поліції Звенигородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області на рішення Лисянського районного суду Черкаської області від 04 вересня 2018 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Лисянського відділення поліції Звенигородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області Про притягнення до адміністративної відповідальності, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 звернувся до суду з адміністративним позовом до Лисянського ВП Звенигородського ВП ГУНП в Черкаській області Управління патрульної поліції в м. Києві про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Рішенням Лисянського районного суду Черкаської області від 04 вересня 2018 р. позов задоволено частково: постанову серії ПС2 № 492669 від 30 червня 2018 року про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху на ОСОБА_3 в частині накладення штрафу в розмірі 255 гривень скасувати, звільнивши ОСОБА_3 від адміністративної відповідальності на підставі ст.22 КпАП України за малозначністю діяння і обмежитись усним зауваженням, в іншій частині дану постанову залишити без змін.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволені позову повністю.

В апеляційній скарзі апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи по суті.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 30.06.2018 року начальником СП Лисянського ВП Циганенком М.Є. було винесено постанову серії ПС2 № 492669 про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн. В постанові зазначено, що 30.06.2018 о 08-15 год. на вул. Небесної Сотні в смт. Лисянка в порушення ПДР ОСОБА_3 здійснив стоянку автомобіля на пішохідній зоні, тротуарі, не залишивши для пішоходів місця для переходу, не менше 2-ох метрів.

Позивач, не погоджуючись з вказаною постановою звернувся з відповідним позовом до суду.

Суд першої інстанції, враховуючи малозначність вчиненого адміністративного правопорушення, а також те, що здійснене правопорушення не потягло тяжких наслідків для інших учасників дорожнього руху та враховуючи відсутність паркувальних місць для інвалідів на території селища Лисянка Черкаської області, прийшов до висновку, що про зміну постанови в частині накладення адміністративного стягнення.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов'язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Згідно з довідкою до акта огляду МСЕК №190498 від 03.07.2015 ОСОБА_3 є інвалідом 3 групи та йому протипоказана важка фізична праця і довготривале перебування на ногах.

Згідно зі ст. 30 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», власники спеціально обладнаних чи відведених майданчиків для паркування забезпечують виділення та облаштування в межах майданчиків місць для безоплатного паркування транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю. Водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю, у тому числі на транспортних засобах, що належать підприємствам, установам, організаціям, які здійснюють діяльність у сфері соціального захисту населення, та громадським організаціям осіб з інвалідністю, мають право на встановлення на транспортному засобі розпізнавального знака "Водій з інвалідністю" та під час перевезення осіб з інвалідністю користуються всіма перевагами, що надаються водіям з інвалідністю. Водії, які керують транспортними засобами, на яких встановлений розпізнавальний знак "Водій з інвалідністю", повинні мати при собі документи, що підтверджують інвалідність водія або одного з пасажирів.

Як встановлено в судовому засіданні, в смт.Лисянка відсутні паркувальні місця для осіб з інвалідністю.

ОСОБА_3 дійсно порушив Правила дорожнього руху України, що він не заперечував в судовому засіданні, в його діях наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП України.

Однак, статтею 22 КУпАП України встановлено, що при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

У зв'язку з викладеним, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо звільнення ОСОБА_3 від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Апелянт не надав до суду належних доказів, що б підтверджували факт протиправності рішення суду першої інстанції.

З підстав вище викладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право, зокрема, залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Приписи ст. 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Лисянського відділення поліції Звенигородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області - залишити без задоволення.

Рішення Лисянського районного суду Черкаської області від 04 вересня 2018 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Головуючий суддя: Шурко О.І.

Судді: Василенко Я.М.

Кузьменко В.В.