Справа № 155/410/18
Суддя: Сапіга Віталій Петрович
Дата ухвалення: 2018-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2018 рокуЛьвів№ 857/1037/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Сапіги В.П.,

суддів: Довгої О.І., Кузьмича С.М.,

за участі: секретаря судових засідань ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Волинській області на рішення Горохівського районного суду Волинської області від 20 червня 2018 року, ухвалене під головуванням судді Адамчук Г.М. у відкритому судовому засіданні в м. Горохові, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Головного управління Державної фіскальної служби у Волинській області про скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернулася в суд з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Волинській області з вимогами про скасування постанови заступника начальника Головного управління ДФС у Волинській області ОСОБА_5 №33/03-20-14-05 від 05.03.2018 про притягнення її до адміністративної відповідальності.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що вказаною вище постановою на неї було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1700 гривень. Дана постанова була винесена на підставі акту перевірки від 06.02.2018. Перевірка була проведена згідно з наказом №257 від 22.01.2018 про проведення фактичної перевірки. На підставі даної перевірки 06.02.2018 був складений акт фактичної перевірки №001227. Однак, номер акта на підставі якого винесена постанова про накладення адміністративного стягнення, не співпадає з номером акта фактичної перевірки. В постанові про накладення стягнення встановлено суть порушення: неоприбуткування готівкових коштів у книзі обліку доходів і витрат на підставі фіскальних звітних чеків РРО, чим порушено п.5, 11 постанови Правління НБУ від 29.12.2017 року №148 «Положення про ведення касових операцій у національній валюті України». Позивач вказує, що вона оприбутковувала готівку належним чином - здійснювала облік готівки шляхом своєчасного внесення запису в книгу обліку розрахункових операцій на підставі відповідних Z-звітів. Враховуючи, що склад правопорушення, передбачений ч.1 ст.163-15 КУпАП в її діях відсутній, просить позов задовольнити.

Рішенням Горохівського районного суду Волинської області від 20 червня 2018 року ухвалено постанову заступника начальника Головного управління ДФС у Волинській області ОСОБА_6 №33/03-20-14-05 від 05.03.2018 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_4 скасувати. Адміністративну справу відносно ОСОБА_4 за ч.1 ст.163-15 КУпАП надіслати Головному управлінню ДФС у Волинській області на новий розгляд.

Із зазначеним судовим рішенням не погодився відповідач - ГУ ДФС у Волинській області, подавши апеляційну скаргу. Вважає, що таке винесене з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору, тому просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким в позові відмовити повністю.

ОСОБА_7 апеляційної скарги обґрунтовує, зокрема тим, що суд першої інстанції помилково в своєму рішенні вказав на розбіжності в акті перевірки, а саме: «в акті фактичної перевірки №001227 у висновку наявне посилання на постанову Правління НБУ від 15.12.2004 року, хоча у постанові про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_4 зазначається постанова Правління ІІБУ від 29.12.2017 року». Вказує, що оскільки згідно акта перевірки у висновку зазначено посилання на постанову Правління НБУ від 15.12.2004 року №637, а також і на постанову Правління ПБУ від 29.12.2017 року №148 у звязку із строками вчинення порушення, під час дії яких була чинною одна чи друга постанова Правління НБУ. Також зазначає, що ГУ ДФС у Волинській області 05.03.2018 року було винесено постанову за реєстраційним номером №33/03-20-14-05, якою було притягнуто СГД ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за порушення ч. 1 ст. 163-15 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 1700 грн. Вважає, що судом першої інстанції не обґрунтовано вказана невідповідність номеру акта фактичної перевірки із номером його зазначення на постанові про накладення адміністративного стягнення, оскільки згідно п.86.5 ст. 86 Податковою кодексу України акт (довідка) про результати фактичних перевірок, визначених статтею 80 цього Кодексу складається у двох примірниках, підписується посадовими особами контролюючих органів, які проводили перевірку, реєструється не пізніше наступного робочою дня після закінчення перевірки. Відповідно акт перевірки позивача був зареєстрований за №2041/03-20-14/НОМЕР_1 від 06.02.2018 на наступний робочий день, а номер 001227 це номер бланка, на якому було роздруковано даний акт перевірки.

Представником позивача на апеляційну скаргу подано відзив, в якому зазначено, що ФОП ОСОБА_4 проведена фіксація повної суми надходження готівки у фіскальних звітних чеках реєстратора розрахункових операцій, своєчасно відображено на їх підставі надходження готівки у Книзі обліку розрахункових операцій, до органів доходів і зборів по бездротових каналах звязку були подані копії розрахункових документів і фіскальних звітних чеків, які містяться на контрольній стрічці в памяті модему, який приєднаний до реєстраторів розрахункових операцій, що свідчить про відсутності в діях позивача складу адмінправопорушення, передбаченого ст. 163-15 КУпАП. Жодної матеріальної шкоди бюджету України своїми діями підприємець не завдала. Вважає, що судом першої інстанції вірно встановлено, що порушення, вчинені ФОП ОСОБА_4, охоплюється санкцією ст. 164-1 КУпАП - неналежне ведення обліку доходів і витрат, для яких законами України встановлено обов'язкову форму обліку та відповідно до ст. 286 КАС України постановив рішення, яким скасував рішення субєкта владних повноважень і надіслав справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи). Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши повноту встановлення обставин справи, правильність їх юридичної оцінки, обговоривши апеляційну скаргу в межах її доводів, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Судом встановлено, що відповідно до пп.20.1.9, 20.1.10, 20.1.11. п. 20.1 ст. 20, п. 75.1. ст. 75, пп. 80.2.4. п.80.2. ст. 80 Податкового кодексу України (ПК України) на підставі наказу «Про проведення фактичної перевірки» від 22.01.2018 №257 та направлень №000286, №000287 працівниками Головного управління ДФС у Волинській області проведено перевірку магазину «Продукти» за адресою: Горохівський район, с. Шклинь, вул. Центральна, 2, де здійснює діяльність субєкт господарювання ОСОБА_4.

За результатами перевірки було складено акт від 06.02.2018 на фірмовому бланку №001227, який наступного робочого дня після закінчення перевірки зареєстровано в журналі реєстрації актів перевірок ГУ ДФС у Волинській області 07.02.2018 за №2041/03-20-14/НОМЕР_1.

В ході перевірки встановлено порушення: пунктів 1, 2, 13 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995 № 265/95-ВР, пунктів 5, 11 розділу ІІ Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління НБУ 29.12.2017 за № 148 (далі - Положення № 148), пп. 2.2, 2.6 глави ІІ Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління НБУ від 15.12.2004 за № 637 (далі - Положення № 637), яке було чинне на момент вчинення правопорушення, а саме: не здійснено облік операцій з готівкою в книзі обліку доходів і витрат, зареєстрованій Горохівським відділенням Володимир-Волинської ОДПІ 23.02.2017, реєстраційний № 53, а саме: не здійснено облік готівки в повній сумі її фактичних надходжень у відповідній книзі обліку на підставі фіскальних звітних чеків РРО на загальну суму 22621,45 грн за період з 01.01.2018 по 05.02.2018, в т.ч. за період з 01.01.2018 по 04.01.2018 в сумі 2802,65 грн та з 05.01.2018. по 05.02.2018 в сумі 19818,80 грн.

За фактом вчиненого порушення відносно СГД ОСОБА_4 складено протокол №000405 від 20.02.2018, яким зафіксовано порушення порядку проведення готівкових розрахунків та розрахунків з використанням електронних платіжних засобів за товари (послуги), передбачене ч. 1 ст.163-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

На підставі акту перевірки від 06.02.2018 та протоколу від 20.02.2018 заступником начальника ГУ ДФС у Волинській області ОСОБА_5 05.03.2018 року за №33/03-20-14-05 було винесено постанову про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за правопорушення, яке передбачене ч. 1 ст. 163-15 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 1700 грн.

Приймаючи рішення у справі, яким скасовано постанову №33/03-20-14-05 від 05.03.2018 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_4, а справу відносно ОСОБА_4 за ч.1 ст.163-15 КУпАП надіслано до ГУ ДФС у Волинській області на новий розгляд, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржувана постанова №33/03-20-14-05 від 05.03.2018 була винесена на підставі акту фактичної перевірки від 06.02.2018 року №2041/03-20-14/НОМЕР_1, хоча позивачем долучено до матеріалів справи акт фактичної перевірки №001227. Також суд вважав, що в акті фактичної перевірки №001227 у висновку наявне посилання на постанову Правління НБУ від 15.12.2004 року, хоча у постанові про притягнення до адміністративної відповідальності позивача зазначається постанова Правління НБУ від 29.12.2017. Суд вказав, що в оскаржуваній постанові в повній мірі допущені порушення не відображені, а лише щодо неоприбуткованих готівкових коштів в книзі обліку доходів і витрат на підставі фіскальних звітних чеків РРО, що охоплюється санкцією ст.164-1 КУпАП. При винесенні постанови відповідач не врахував критерії оцінювання вчиненого особою правопорушення, передбачені статтею 33 КУпАП. Отже, за відсутності належних доказів винуватості позивача, суд першої інстанції вважав, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню.

Колегія суддів вважає, що до таких висновків суд першої інстанції прийшов з неповним зясуванням обставин, що мають значення для справи, враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За змістом частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

Предметом судового дослідження за даними правовідносинами є правомірність дій суб'єкта владних повноважень щодо встановлення адміністративного правопорушення, законність та обґрунтованість постанови про адміністративне правопорушення.

Таким чином, досліджуючи питання правомірності застосування адміністративної відповідальності до позивача у вказаних спірних правовідносинах, колегія суддів перевіряє, чи були у відповідача по справі підстави для прийняття постанови про адміністративне правопорушення відносно позивача про визнання його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-15 КУпАП у виді штрафу в розмірі 1700 грн.

Відповідно до п.п.20.1.41 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право складати стосовно платників податків-фізичних осіб та посадових осіб платників податків - юридичних осіб протоколи про адміністративні правопорушення та виносити постанови у справах про адміністративні правопорушення у порядку, встановленому законом.

Згідно із ст. 234 - 2 КУпАП органи доходів і зборів розглядають справи про адміністративні правопорушення, пов'язані з порушенням порядку приймання готівки для подальшого її переказу (стаття 163-13), порушенням порядку проведення готівкових розрахунків та розрахунків з використанням електронних платіжних засобів за товари (послуги) (стаття 163-15), ухиленням від подання декларації про доходи (стаття 164-1), порушенням законодавства про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (стаття 165-1), порушенням порядку припинення юридичної особи (частини третя - шоста статті 166-6), перешкоджанням уповноваженим особам органів доходів і зборів у проведенні перевірок (стаття 188 - 23).

Від імені органів доходів і зборів розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники органів доходів і зборів та їх заступники.

Пунктом 1 ст. 9 КУпАП зазначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частиною першою статті 163-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено адміністративну відповідальність у виді накладення штрафу на фізичну особу - підприємця, посадових осіб юридичної особи від ста до двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, зокрема, порушення порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги), у тому числі перевищення граничних сум розрахунків готівкою, недотримання установлених законодавством вимог щодо забезпечення можливості розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів.

Згідно із ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ч.ч. 1,2 ст.77 КАС кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Як видно з акта фактичної перевірки, у магазині «Продукти» за адресою: Горохівський район, с. Шклинь, вул. Центральна, 2, де здійснює діяльність субєкт господарювання ОСОБА_4, допущено правопорушення, яке проявилось в тому, що не здійснено облік операцій з готівкою в книзі обліку доходів і витрат, зокрема не здійснено облік готівки в повній сумі її фактичних надходжень у відповідній книзі обліку на підставі фіскальних звітних чеків РРО на загальну суму 22621,45 грн за період з 01.01.2018 по 05.02.2018, в т.ч. за період з 01.01.2018 по 04.01.2018 в сумі 2802,65 грн та з 05.01.2018. по 05.02.2018 в сумі 19818,80 грн.

Відповідно до положень ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» суб'єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов'язані: 1) проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок; застосовувати реєстратори розрахункових операцій, що включені до Державного реєстру реєстраторів розрахункових операцій, з додержанням встановленого порядку їх застосування; щоденно друкувати на реєстраторах розрахункових операцій (за виключенням автоматів з продажу товарів (послуг) фіскальні звітні чеки у разі здійснення розрахункових операцій; забезпечувати відповідність сум готівкових коштів на місці проведення розрахунків сумі коштів, яка зазначена в денному звіті реєстратора розрахункових операцій, а у випадку використання розрахункової книжки - загальній сумі продажу за розрахунковими квитанціями, виданими з початку робочого дня. Приписи наведеної норми передбачають особливості роботи РРО, які мають забезпечувати друкування таких звіті за кожний робочий день.

Порядок ведення касових операцій у національній валюті України юридичними особами (крім банків) та їх відокремленими підрозділами незалежно від організаційно-правової форми та форми власності, органами державної влади та органами місцевого самоврядування під час здійснення ними діяльності з виробництва, реалізації, придбання товарів чи іншої господарської діяльності, фізичними особами, які здійснюють підприємницьку діяльність, фізичними особами визначається Положенням про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затверджене постановою Правління Національного банку України від 29 грудня 2017 року № 148.

В пункті 3 розділу 1 Положення №148 передбачено терміни, які вживаються в такому значенні: відокремлені підрозділи - філії, представництва, відділення та інші структурні підрозділи, що наділяються частиною майна господарських організацій, здійснюючи щодо цього майна право оперативного використання чи інше речове право, передбачене законодавством України; касова книга - документ установленої форми, що застосовується для здійснення первинного обліку готівки в касі.

Згідно п.5 розділу 2 Положення №148 суб'єкти господарювання здійснюють облік операцій з готівкою у відповідних книгах обліку.

В пункті 11 розділу 2 Положення №148 визначено, готівка, що надходить до кас, оприбутковується в день одержання готівки у повній сумі.

Оприбуткуванням готівки в касах установ/підприємств/відокремлених підрозділів, які проводять готівкові розрахунки з оформленням їх касовими ордерами і веденням касової книги / застосуванням РРО та КОРО (у разі застосування КОРО без застосування РРО), є здійснення обліку готівки в повній сумі її фактичних надходжень у касовій книзі на підставі прибуткових касових ордерів / Фіскальних звітних чеків (або даних розрахункових квитанцій).

В ході перевірки, особою яка здійснювала розрахункові операції в магазині «Продукти», за адресою: Горохівський р-н., с. Шклинь, вул. Центральна, 2, де здійснює діяльність СГД ОСОБА_4, перевіряючим інспекторам було надано належним чином прошнурована та пронумерована, зареєстрована в Володимир-Волинською ОДПІ Горохівське відділення книга обліку розрахункових операцій СГД ОСОБА_4

На підставі фіскальних звітних чеків РРО (документи, що підтверджують фактичне одержання суми готівки) за період з 01.01.2018 по 05.02.2018 по книзі обліку розрахункових операцій СГД ОСОБА_4 встановлено несвоєчасне оприбуткування суми готівкових надходжень.

Як пояснює позивач, нею своєчасно здійснено записи в книзі обліку розрахункових операцій на підставі відповідного Z-звiтy, при цьому до матеріалів позову додано копії витягу сторінок Книги обліку розрахункових операцій № 2.

Однак, суд апеляційної інстанції критично оцінює такі пояснення позивача, оскільки вони суперечать фактичним обставинам, так як під час перевірки виявлено інше, а саме, дані, вказані у фіскальних звітних чеках РРО, не відображені в книзі обліку розрахункових операцій, яка була предявлена під час перевірки. Перевіряючим інспектором 06.02.2018 здійснено запис в книзі обліку розрахункових операцій СГД ОСОБА_4, яка була предявлена під час перевірки, за останню датою заповнення книги -після 31.12.2017.

Таким чином судом встановлено, що до матеріалів позовної заяви СГД ОСОБА_4 надано частину книги обліку розрахункових операцій без здійсненого запису перевіряючого інспектора ГУ ДФС у Волинській області. Отже, надані позивачем документи за своїм змістом протилежні документам, отриманим перевіряючими під час фактичної перевірки магазину «Продукти», за адресою: Горохівський р-н., с. Шклинь, вул. Центральна, 2, де здійснює діяльність СГД ОСОБА_4

Отже, застосоване відповідачем адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 1700 грн за несвоєчасне оприбуткування готівкових коштів в книзі обліку розрахункових операцій є правомірним, і такі дії позивача підпадають під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-15 КУпАП.

З огляду на фактичні обставини справи, колегія суддів констатує, що постанова №33/03-20-14-05 від 05.03.2018 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення відповідає вимогам ч. 2 ст. 2 КАС України та скасуванню не підлягає.

При цьому, судом першої інстанції при розгляді справи неповно зясовано обставин, що мають значення для справи, а також наявна невідповідність висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи, що призвело до ухвалення незаконного рішення, яке підлягає скасуванню з підстав, визначених ст. 317 КАС України.

Відповідно до ч. 1 ст. 315 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвали нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга позивача підлягає задоволенню, постанова суду першої інстанції скасуванню та апеляційним судом приймається постанова про відмову в задоволенні позову з наведених вище підстав.

Керуючись статтями 243, 268, 271, 272, 286, 308, 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Волинській області задовольнити.

Рішення Горохівського районного суду Волинської області від 20 червня 2018 року у справі № 155/410/18 скасувати та прийняти постанову, якою в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_4 відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_8
судді ОСОБА_7
ОСОБА_9
Повне судове рішення складено 07.11.2018.