Справа № 804/4430/18
Суддя: Юхно Ірина Валеріївна
Дата ухвалення: 2018-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 липня 2018 року Справа № 804/4430/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіЮхно І. В.
при секретаріГончаровій В.Г.
представника позивача представника відповідача Капрана Р.В., Душацького С.С. Москалець Г.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Нова Компанія-2006» до Головного управління ДФС в Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -
13 червня 2018 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «Нова Компанія-2006» до Головного управління ДФС в Дніпропетровській області, у якому позивач просить суд:
В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено наступне:
- не погодившись із Наказом №6476-п від 14.11.2017 р. та діями співробітників ГУ ДФС у Дніпропетровській області, ТОВ «Нова Компанія-2006» відразу звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою;
- вищезазначене рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.12.2017р. у справі №804/7914/17 набрало законної сили - 20.04.2018 р.;
- оскільки податкове-повідомлення рішення приймається на підставі порушень, що повинні бути встановлені посадовими особами органів ДФС в ході перевірки та бути відображені в акті такої перевірки, то визнання протиправним і скасування в судовому порядку наказу про проведення такої перевірки, а також визнання неправомірними дій посадових осіб органів ДФС щодо проведення перевірки та складання акту перевірки - автоматично нівелює правове значення прийнятого за результатами такої перевірки податкового повідомлення-рішення;
- згідно висновків Акту щодо Контрагентів ТОВ «Нова Компанія-2006», зазначено: «Відповідно до Єдиного реєстру податкових накладних, АІС «Податковий блок» та «Детальної інформації по платнику ПДВ щодо результатів автоматизованого співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів» у ТОВ «Нова Компанія-2006» відсутні взаємовідносини з контрагентами з моменту реєстрації їх платниками ПДВ, а саме з: ТОВ «Вудпром-Трейд», ТОВ «Алерона», ТОВ «Глобал Інсайт Груп», ТОВ «Провід Корп», ТОВ «Мегаполіс Торг», ТОВ «Местерікс», ТОВ «Аверс Компані ЛТД», ТОВ «Ультра Корп», ТОВ «Мейн Стрім ЛТД»;
- також не встановлено наявності взаємовідносин ТОВ «Нова Компанія-2006» із зазначеними підприємствами згідно вилучених Генеральною прокуратурою України первинних документів;
- відповідно до Єдиного реєстру податкових накладних, АІС «Податковий блок» та «Детальної інформації по платнику ПДВ щодо результатів автоматизованого співставлений податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів» у ТОВ «Нова Компанія-2006» задекларовані взаємовідносини з: ТОВ «Вітафудс», ТОВ «Вітафудз», ТОВ «Укрторгпостач Компані»;
- позивач зазначає, що у ТОВ «Нова Компанія-2006» були укладені договори поставки із кожним з трьох підприємств, з якими були задекларовані взаємовідносини та які зазначені в Акті перевірки, а саме: ТОВ «Вітафудс», ТОВ «Вітафудз», ТОВ «Укрторгпостач Компані»;
- фактичне виконання договорів, укладених між ТОВ «Нова Компанія-2006» та Контрагентами підтверджується первинними фінансово-господарськими документами, а саме по договорам поставок: видатковими товарними накладними, товарно-транспортними накладними, податковими накладними та банківськими виписками по особовим рахункам;
- на думку ГУ ДФС, фінансово-господарські взаємовідносини ТОВ «Нова Компанія-2006» з контрагентами не направлені на здійснення реальних господарських операцій. ГУ ДФС у Дніпропетровській області посилається на те, «що в ході перевірки встановлено, що ТОВ «Вітафудс», ТОВ «Вітафудз», ТОВ «Укрторгпостач Компані» при здійсненні фінансово-господарської діяльності з ТОВ «Нова Компанія-2006» не мали підтверджень ділової репутації, гарантій виконання зобов'язань, необхідних ресурсів та відповідного досвіду, та інших ознак комерційної привабливості для обрання ТОВ «Нова Компанія-2006» саме цих контрагентів. Таким чином встановлено відсутність належної обачності при виборі контрагентів, що є ознакою штучного характеру здійснених операцій, мета яких формування документообігу по нереальній господарській операції, що свідчить про те, що досліджувані господарські операції не містять розумних економічних причин (ділової мети), тобто відсутня кваліфікуюча ознака господарської діяльності - отримання доходу. Таким чином, вони не можуть вважатися вчиненими в межах господарської діяльності платника податків, оскільки для цілей оподаткування враховані операції не у відповідності з їх дійсною економічною метою. Таким чином, сукупність фактів та обставин, що характеризують діяльність суб'єктів господарювання, задіяних в ланцюгу, свідчить про те, що метою їх функціонування є створення виключно документообігу по нереальним господарським операціям для отримання податкової вигоди.»;
- зазначена позиція ГУ ДФС у Дніпропетровській області не підкріплена належними доказами, а саме: відповідними рішеннями суду про визнання недійсними правочинів, за якими відбувались договірні правовідносини із контрагентами, або вироком суду про визнання вини посадових осіб ТОВ «Нова Компанія-2006»;
- незважаючи на вищевикладене, при обґрунтуванні своїх висновків, ГУ ДФС у Дніпропетровській області фактично вказує фактично на нікчемність правочинів, укладених між ТОВ «Нова Компанія-2006» та зазначеними вище Контрагентами;
- позивач вважає, що ГУ ДФС у Дніпропетровській області не мало права (повноважень) встановлювати в Акті «нереальність» операцій (правочинів), оскільки це належать до виключної прерогативи тільки судових органів;
- ТОВ «Нова Компанія-2006» зауважує, що ГУ ДФС у Дніпропетровській області не було встановлено фактів щодо спростування реального виконання правочинів ТОВ «Нова Компанія-2006» з Контрагентами за перевіряємий період;
- такі дії суб'єкта владних повноважень щодо складання офіційних документів, на підставі яких можуть прийматися акти індивідуальної дії, є неприпустимими з огляду на вимоги Конституції та законів України, тому що роблячи висновок про порушення будь-яким суб'єктом правовідносин приписів діючого законодавства, орган державної влади зобов'язаний чітко встановити склад такого порушення, зазначивши, у чому конкретно воно полягає та якими фактичними даними це підтверджується. Крім того, суб'єкт владних повноважень повинен підтвердити та довести правомірність зроблених ним висновків;
- в Акті, в порушення положень Наказу №787 (із змінами), ГУ ДФС у Дніпропетровській області не наводить підстав та відповідних доказів «нереальності» операцій, укладених між ТОВ «Нова Компанія-2006» та Контрагентами;
- також в Акті відсутній систематизований виклад виявлених під час перевірки фактів порушень норм податкового та іншого законодавства, висновки і факти, які наведені ГУ ДФС у Дніпропетровській області в акті є суперечливими та не відповідають посиланням на первинні документи;
- посилання відповідача в Акті перевірки про те, що вироком Вишгородського районного суду Київської області від 29.06.2017 р. у справі №363/234/17 директора контрагента Позивача ТОВ «Укрторпостач Коспані» - ОСОБА_10 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого статтею 205 КК України, а також посилання Відповідача на протоколи допитів засновника ТОВ «Вітафудз» - ОСОБА_11 від 31.10.2017 р. і засновника (також й керівника) ТОВ «Вітафудс» - ОСОБА_12 від 06.04.2017 р., відповідно до яких вони заперечуються свою участь у господарській діяльності зазначених підприємств, як на доказ безтоварності спірних господарських операцій Позивача, ТОВ «Нова Компанія-2006» вважає необґрунтованими, оскільки вироками у зазначених кримінальних провадженнях не встановлювались ані фіктивність господарської діяльності самих юридичних осіб ТОВ «Укрторпостач Коспані», ТОВ «Вітафудз» та ТОВ «Вітафудс», ані фіктивність господарських операцій даних підприємств з Позивачем;
14 червня 2018 року від позивача надійшли додаткові докази у справі.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 червня 2018 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито загальне позовне провадження у справі та справа призначена до розгляду у підготовчому засіданні 04 липня 2018 року о 15:00 год. (т.1, а.с.2-3).
Відповідач позов не визнав, просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог, 04 липня 2018 року у підготовчому судовому засіданні надав до суду відзив на позовну заяву (т.9, а.с.104-106), в якому зазначив таке:
- копію наказу від 14.11.2017 року №6476-п та повідомлення від 14.11.2017 року №2759 направлено засобами поштового зв'язку за податковою адресою підприємства рекомендованим листом 14.11.2017 року;
- щодо взаємовідносин із ТОВ «Вітафудс»: згідно бази даних Єдиний реєстр податкових накладних (ЄРПН) в адресу ТОВ «НОВА КОМПАНІЯ-2006»; за період з червня 2015 року по грудень 2016 року зареєстровано податкових накладних від постачальника ТОВ «ВІТАФУДС» на поставку товарів (yасіння соняшника ТМ Semki, насіння гарбузове ТМ Semki, снеки картопляні ТМ Снекін ) на загальну суму 29 604 467,16 грн., в т.ч. ПДВ 4 934 077,86 грн; згідно наявної інформації, що міститься в інформаційних базах по ТОВ «Вітафудс»: засновник - ОСОБА_12 (ІПН НОМЕР_1) з 29.08.2014 року по 05.06.2017 року значилась засновником підприємства ТОВ «Вітафудс» (39368522); згідно останньої поданої фінансової звітності - Баланс за 1 квартал 2017 року (Форма №1) основні фонди склали 10 тис. грн., що свідчить про відсутність матеріально-технічної бази для Здійснення фінансово-господарської діяльності; починаючи з ТОВ «Вітафудс» з травня 2017 року підприємство не звітує, з 14.01.2017 року ТОВ «Вітафудс» не реєструє податкові накладні в Єдиному реєстрі податкових) накладних, тобто СГ не здійснює фінансово-господарську діяльність;
- щодо взаємовідносин із ТОВ «Вітафудз»: згідно бази даних Єдиний реєстр податкових накладних (ЄРПН) в адресу ТОВ «НОВА КОМПАНІЯ-2006» за період з січня по липень 2017 р. зареєстровано податкових накладних від постачальника ТОВ «ВІТАФУДЗ» на поставку товарів (Насіння соняшника ТМ Semki, насіння гарбузове ТМ Semki, снеки картопляні ТМ Снекін) на загальну суму 16 921 202грн., в т.ч. ПДВ 2 820 200 грн.; підприємством ТОВ «НОВА КОМПАНІЯ-2006» витрати по взаємовідносинам з ТОВ «ВІТАФУДЗ» включено до складу собівартості реалізованого товару та враховані при визначенні фінансового 1 результату до оподаткування за період 1 півр. 2017р. у сумі 11 603 935,1 грн., в т.ч 1 кв. 2017 р. - 5 438 909,8грн., у 2 кв. 2017 - 6165025,3грн.;
04 липня 2018 року у підготовчому судовому засіданні з метою забезпечення права сторін подати відповідь на відзив та заперечення у справі судом було оголошено перерву до 23.07.2018 року о 13:00 год.
18 липня 2018 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив на позовну заяву, відповідно до змісту якого позивач заперечує проти висновків, викладених податковим органом у відзиві на позовну заяву. Позивач стверджує, що відповідачем взагалі не надано пояснень, щодо правомірності податкових повідомлень-рішень за відсутності передумов для їх прийняття, оскільки було прийняте судове рішення про визнання протиправним і скасування наказу про проведення такої перевірки, та визнання неправомірними дій посадових осіб органів ДФС щодо проведення перевірки та складання акту перевірки, а також, що у відзиві взагалі не відображена правова оцінка відповідача стосовно доданих до позову первинних документів, що підтверджують реальність здійснення господарських операцій в контексті Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та Податкового кодексу України, й зазначає, що матеріали справи містять усі необхідні первинні документи на підтвердження здійснення таких господарських операцій з контрагентами.
20 липня 2018 року від представника відповідача надійшло клопотання про продовження строку підготовчого провадження у порядку частини четвертої статті 173 Кодексу адміністративного судочинства України для можливості надати докази на обґрунтування позиції відповідача.
23 липня 2018 року у зв'язку з перебуванням головуючого судді Юхно І.В. на лікарняному адміністративну справу №804/4430/18 знято з розгляду та призначено 31 липня 2018 року о 13:00 год.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31 липня 2018 року закрито підготовче провадження у справі та за письмовими згодами учасників справи розпочато судовий розгляд по суті у цей самий день після закінчення підготовчого судового засідання.
31 липня 2018 року у судовому засіданні представники сторін підтримали раніше обрані правові позиції.
Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи.
п.п.134.1.1 п.134.1 ст.134 ПК України від 02.12.2010 р. №2755-VI (зі змінами та доповненнями), в результаті чого занижено податок на прибуток підприємств на загальну суму 7 128 721 грн., в т.ч.: за 2015 р. на суму 2 506 578 грн.; за 2016 рік на суму 3 000 999 грн.; за І та ІІ кв. 2017 р. на суму 1 621 144 грн.;
2) завищено від'ємне значення об'єкту оподаткування податком на прибуток за 1 півріччя 2017 року на суму 9 629 579 грн.
18 грудня 2017 року рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду у справі №804/7914/17 задоволено адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Нова Компанія-2006» до Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування наказу, визнання протиправними дій, а саме:
- визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області №6476-п від 14.11.2017 року про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «Нова Компанія-2006» з питань дотримання податкового законодавства з податку на прибутку та податку на додану вартість по взаємовідносинам з контрагентами за період з 01.06.2015 року по 31.07.2017 року;
29 січня 2018 року на підставі висновків, викладених в Акті перевірки відповідачем винесені податкові повідомлення-рішення:
20 квітня 2018 року Дніпропетровським апеляційним адміністративним судом ухвалою апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2017 року в адміністративній справі №804/7914/17 повернуто заявнику.
Не погодившись із зазначеними податковими повідомленнями-рішеннями товариство з обмеженою відповідальністю «Нова Компанія-2006» звернулось до суду з адміністративним позовом.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За приписами частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.
Згідно з частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Отже, суд вважає за необхідне зазначити, що під час розгляду спорів щодо оскарження рішень (дій) суб'єктів владних повноважень, суд зобов'язаний незалежно від підстав, наведених у позові, перевіряти оскаржувані рішення (дії) на їх відповідність усім зазначеним вимогам.
Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов'язковим до виконання.
Згідно з частиною другою статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України.
Частиною четвертою статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Як вже зазначено судом вище, ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 20 квітня 2018 року апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2017 року в адміністративній справі №804/7914/17 повернуто заявнику.
Таким чином, рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.12.2018 року у справі №804/7914/17 набрало законної сили 20 квітня 2018 року.
Крім цього, ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 27 червня 2018 року у справі №804/7914/17 відмовлено Головному управлінню Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області у задоволенні клопотання про продовження строку на усунення недоліків апеляційної скарги; апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2017 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Нова Компанія-2006» до Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування наказу, визнання протиправними дій повернуто скаржнику.
Інформації щодо наявності відкритого апеляційного чи касаційного провадження у справі №804/7914/17 станом на день розгляду справи по суті від сторін до суду не надавалось.
Таким чином, станом на день розгляду судом справи по суті рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.12.2018 року у справі №804/7914/17 набрало законної сили 27 червня 2018 року.
Згідно з пунктом 75.1 статті 75 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Відповідно до підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків. Документальною невиїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться в приміщенні контролюючого органу.
В силу пункту 78.4 статті 78 Податкового кодексу України про проведення документальної позапланової перевірки керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом. Право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки.
Як зазначено у пункту 86.1 статті 86 Податкового кодексу України, результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.
В акті перевірки зазначаються як факти заниження, так і факти завищення податкових зобов'язань платника (пункт 86.10 статті 86 Податкового кодексу України).
У свою чергу, положеннями пункту 86.8 статті 86 Податкового кодексу України передбачено, що податкове повідомлення-рішення приймається керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу протягом десяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків, його представнику або особі, яка здійснювала розрахункові операції, акта перевірки у порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень, а за наявності заперечень посадових осіб платника податків до акта перевірки та/або додаткових документів, поданих у порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу, приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки та/або додаткових документів - протягом трьох робочих днів, наступних за днем розгляду заперечень та/або додаткових документів і надання (надсилання) письмової відповіді платнику податків.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що перевірка є способом реалізації владних управлінських функцій податковим органом, як суб'єктом владних повноважень, який зобов'язаний діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та Законами України. Лише дотримання умов та порядку прийняття контролюючими органами рішень про проведення перевірок, зокрема, документальних позапланових невиїзних, може бути належною підставою для прийняття наказу про проведення перевірки. З наказом про перевірку, відомостями про дату її початку та місце проведення платник має бути ознайомлений у встановлений законом спосіб до її початку. Невиконання вимог пункту 79.2 статті 79 ПК України призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої.
Отже, здійснення перевірки є необхідною передумовою для винесення податкових повідомлень-рішень у разі встановлення контролюючим органом порушень податкового та іншого законодавства, дотримання якого контролюється податковими органами, тому за відсутності проведеної перевірки як юридичного факту у контролюючого органу відсутня компетенція на винесення податкового повідомлення-рішення.
Така компетенція не виникає в силу самого лише факту вчинення платником податків податкового правопорушення. Для визначення контролюючим органом грошових зобов'язань платникові податків шляхом прийняття податкового повідомлення-рішення в зв'язку допущеними таким платником порушеннями необхідно дотриматися певних умов, а саме - провести податкову перевірку з дотриманням вимог чинного законодавства. Тому у разі визнання невиїзної перевірки протиправною з процедурних підстав така перевірка відсутня як юридичний факт, при цьому висновки, викладені в акті перевірки, визнаної протиправною, не повинні оцінюватися судом по суті.
Таким чином, нормами Податкового кодексу України, з дотриманням балансу публічних і приватних інтересів, встановлені умови та порядок прийняття контролюючими органами рішень про проведення перевірок. Лише їх дотримання може бути належною підставою наказу про проведення перевірки. Невиконання цих вимог призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 17 березня 2018 року у справі №1570/7146/12.
Оскільки податкове-повідомлення рішення приймається на підставі порушень, що повинні бути встановлені посадовими особами органів ДФС в ході перевірки та бути відображені в акті такої перевірки, то визнання протиправним і скасування в судовому порядку наказу про проведення такої перевірки, а також визнання неправомірними дій посадових осіб органів ДФС щодо проведення перевірки та складання акту перевірки - автоматично нівелює правове значення прийнятого за результатами такої перевірки податкового повідомлення-рішення.
Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку, що у випадку незаконності перевірки, прийнятий за її результатами акт індивідуальної дії, також підлягає визнанню протиправним та скасуванню.
З огляду на вищевикладене, визнання незаконною документальної позапланової невиїзної перевірки, проведеної відповідачем, є безумовною підставою для визнання протиправним і прийнятих за результатами такої перевірки податкових повідомлень-рішень.
Відповідно до частини п'ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Враховуючи вищенаведене, суд зазначає, що перевірку товариства з обмеженою відповідальністю «Нова Компанія-2006», наслідком якої стало прийняття відповідачем оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, було проведено на підставі наказу Головного управління ДФС у Дніпропетровській області від 14.11.2017 року №6476-п, який визнаний протиправним та скасований у судовому порядку.
Частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до положень статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Згідно з частинами першої та четвертої статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Відповідно до приписів статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України закріплено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Із заявлених позовних вимог, на підставі системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення є протиправними та підлягають скасуванню.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд керується вимогами частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно з якими при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Таким чином, судовий збір у розмірі 424 285,00 грн., сплачений товариства з обмеженою відповідальністю «Нова Компанія-2006» при поданні адміністративного позову до суду відповідно до платіжного доручення від 11 червня 2018 року №1251, підлягає стягненню з Головного управління ДФС України у Дніпропетровській області за рахунок бюджетних асигнувань.
Керуючись статтями 9, 73-77, 86, 139, 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління ДФС у Дніпропетровській області на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Нова Компанія-2006» судові витрати у розмірі 424 285,00 грн. (чотириста двадцять чотири тисячі двісті вісімдесят п'ять гривні нуль копійок).
Відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Згідно з частиною першою статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
На підставі положень статті 297 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга подається безпосередньо до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду.
До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.
Повний текст рішення згідно з вимогами частини третьої статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України складений 10 серпня 2018 року.
Суддя І.В. Юхно