Справа № 0440/6465/18
Суддя: Голобутовський Роман Зіновійович
Дата ухвалення: 2018-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2018 року Справа № 0440/6465/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Голобутовського Р.З.
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,-
ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі ГУ ПФУ у Дніпропетровській області, відповідач), в якій просить:
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови зарахувати до пільгового стажу роботи один місяць служби за три час проходження військової служби в особливий період з 23.04.2015 по 12.05.2015, з 11.07.2015 по 09.10.2015, та з 02.11.2015 по 13.04.2016 для призначення пенсії за віком на пільгових умовах під час призначення пенсії відповідно до заяви про призначення пенсії від 18.05.2018;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до спеціального та пільгового стажу роботи один місяць служби за три час проходження військової служби в особливий період з 23.04.2015 по 12.05.2015, з 11.07.2015 по 09.10.2015, та з 02.11.2015 по 13.04.2016 та призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до заяви про призначення пенсії від 18.05.2018.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 18.05.2018 він звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно з ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 та надав відповідні документи. Відповідач відмовив в призначенні пенсії, мотивуючи тим, що зайнятість протягом повного робочого дня на підземних гірничих роботах, пов`язаних з видобутком вугілля складає менше 25 років, що недостатньо для призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Позивач зазначив, що при відмові в перерахунку пенсії відповідач не врахував приписи пункту 2.3 розділу 2 Положення про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і соціального забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та членів їх сімей, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 14 серпня 2014 року № 530 (далі - Положення № 530), відповідно до якого час проходження служби, протягом якого особа брала участь в антитерористичній операції зараховується на пільгових умовах - один місяць служби за три. У зв`язку з викладеним, позивач вважає бездіяльність відповідача протиправною та просить задовольнити позовну заяву.
Відповідачем надано до суду письмовий відзив на позовну заяву, в обґрунтування якого зазначено, що загальний стаж роботи позивача складає 21 рік 10 місяців 20 днів, в тому числі пільговий стаж 21 рік 8 місяців 15 днів: по статті 14-25 (шахтарі) 9 років 6 місяців 7 днів, по статті 14-20 (шахтарі) 9 років 5 місяців 16 днів, період навчання підземним професіям 03 місяці 13 днів, період строкової військової служби 1 рік 4 місяці 18 днів, військова служба (мобілізація) 1 рік 20 днів. Таким чином, зайнятість протягом повного робочого дня на підземних гірничих роботах, пов`язаних з видобутком вугілля складає менше 25 років, що недостатньо для призначення пенсії за віком на пільгових умовах. З огляду на викладене, відповідач просить відмовити в задоволенні позовної заяви.
Враховуючи вимоги статті 263 КАС України судом розглянуто дану справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Дослідивши матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини справи.
ОСОБА_1 є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 від 06.04.2016.
На підставі Указу Президента України від 14.01.2015 №15/2015 «Про часткову мобілізацію» та від 25.03.2016 №115/2016 «Про звільнення в запас військовослужбовців військової служби за призовом під час мобілізації» позивач був мобілізований з 27.03.2015 по 15.04.2016 був мобілізований до лав Збройних сил України із збереженням місця роботи та середнього заробітку.
ОСОБА_1 безпосередньо брав участь в зоні АТО з 23.04.2015 по 12.05.2015, з 11.07.2015 по 09.10.2015, з 02.11.2015 по 13.04.2016, що підтверджується довідкою №416 від 06.05.2016 виданою військовою частиною № НОМЕР_2 .
18.05.2018 ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою, в якій просив призначити пенсію за віком на пільгових умовах.
Листом від 22.05.2018 №270/3.22/13 відповідач повідомив позивача про відмову у призначенні пільгової пенсії.
Не погоджуючись з відмовою відповідача, позивач звернувся до суду з даною позовною заявою.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначення загальних засад проходження в Україні військової служби здійснюється обов`язок (далі - Закону №2232-XII).
Згідно з частиною першою статті 2 Закону №2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаній із захистом Вітчизни. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Частиною 6 вказаної статті Закону №2232-XII передбачено види військової служби, до яких, зокрема, віднесено й військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період.
Процедуру надання статусу учасника бойових дій особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, та категорії таких осіб визначає Порядок надання статусу учасника бойових дій особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 20.08.2014 №413 (далі - Порядок №413).
Відповідно до пункту 2 Порядку №413 статус учасника бойових дій надається військовослужбовцям (резервістам, військовозобов`язаним) та працівникам Збройних Сил, Національної гвардії, СБУ, Служби зовнішньої розвідки, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, військовослужбовцям військових прокуратур, особам рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції ДФС, поліцейським, особам рядового, начальницького складу, військовослужбовцям, працівникам МВС, Управління державної охорони, Держспецзв`язку, ДСНС, ДПтС, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення;
Водночас згідно зі статтею 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 №335-ХІІ до учасників бойових дій належать, зокрема військовослужбовці (резервісти, військовозобов`язані), які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 приймав безпосередню участь в АТО та йому надано статус учасника бойових дій, що підтверджується виданим йому безтерміновим посвідченням від 06.04.2016 НОМЕР_3 .
При цьому з матеріалів справи видно, що позивач перебував на військовій службі в АТО в період з 23.04.2015 по 12.05.2015, з 11.07.2015 по 09.10.2015, з 02.11.2015 по 13.04.2016, що підтверджується довідкою №416 від 06.05.2016, виданою військовою частиною № НОМЕР_2 . Призваний на військову службу він був 27.03.2015 згідно з Указом Президента України від 14.01.2015 №15/2015 «Про часткову мобілізацію» та звільнений (демобілізований) в запас 15.04.2016 на підставі Указу президента України від 25.03.2016 №115/2016 «Про звільнення в запас військовослужбовців, які були призвані під час мобілізації на особливий період» відповідно до Указу Президента України від 14.01.2015 №15/2015 «Про часткову мобілізацію», що підтверджується довідкою від 18.04.2016 №4/352.
Таким чином, матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 перебував на військовій службі в зоні АТО.
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначено Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-ХІІ (далі - Закон №2011-ХІІ), який також встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.
Відповідно до статті 1-2 цього Закону №2011-ХІІ військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.
У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.
При цьому статтею 57 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-ХІІ передбачено, що військова служба у складі діючої армії у період бойових дій, у тому числі при виконанні інтернаціонального обов`язку, а також перебування в партизанських загонах і з`єднаннях зараховується до стажу роботи на пільгових умовах у порядку, встановленому для обчислення строків цієї служби при призначенні пенсій за вислугу років військовослужбовцям.
Абзацом другим пункту 1 статті 8 Закону №2011-ХІІ визначено, що час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження строкової військової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Час навчання в професійно-технічному навчальному закладі, час проходження строкової військової служби, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», які зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, не повинні перевищувати наявного стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах. Час проходження військовослужбовцями військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», зараховується до їх вислуги років, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби на пільгових умовах у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.
Так, наказом Міністерства оборони України від 14.08.2014 №530 затверджено Положення про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям в соціального забезпечення осіб, звільнених з військової служби та членів їх сімей, яким зокрема визначено порядок обчислення вислуги років (загального страхового стажу) для призначення пенсій за вислугу років особам, звільненим з військової служби, оформлення та подання до органів Пенсійного фонду України документів для призначення та перерахунку пенсій за вислугу років.
Пунктом 2.3 розділу 2 даного Положення передбачено, що час проходження служби, протягом якого особа брала участь в антитерористичній операції, зараховується на пільгових умовах - один місяць служби за три.
Аналіз наведених законодавчих положень дає підстави вважати, що час проходження служби, протягом якого особа брала участь в антитерористичній операції, підлягає зарахуванню до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах - один місяць служби за три місяці.
Отже, оскільки ОСОБА_1 перебував на військовій службі в АТО, а тому зазначена служба підлягає зарахуванню до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах - один місяць служби за три місяці.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 05.06.2018 по справі №348/347/17.
Разом з тим, суд звертає увагу, що можливість пільгового обчислення періоду проходження військової служби є похідною від визначальної підстави і має пов`язуватися не з категорією працівників, що реалізують право на щомісячне пенсійне забезпечення, а зі спеціальним статусом, якого ці особи набули в результаті проходження військової служби в певний, визначений у законодавчому порядку період часу, що узгоджується з положеннями ст.2 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», якою передбачено, що час перебування громадян України на військовій службі, до якої відповідно до пункту 4 цієї статті віднесено також військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, зараховується до страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби, до якої відповідно до п.1 ст.2 Закону також віднесено і військову службу
Відповідачем не заперечується факт того, що період перебування позивача у Збройних Силах України під час часткової мобілізації з 27.03.2015 по 15.04.2016, який складає 1 рік 20 днів. Вказаний період зараховано до пільгового стажу в одинарному розмірі.
Між тим, з матеріалів справи також видно, що позивач безпосередньо приймав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі проведення антитерористичної операції в період з 23.04.2015 по 12.05.2015, з 11.07.2015 по 09.10.2015, з 02.11.2015 по 13.04.2016, що підтверджується довідкою №416 від 06.05.2016, виданою військовою частиною № НОМЕР_2 .
Однак, відповідачем вказані періоди зараховано до пільгового стажу без застосування правил, визначених п. 2.3 розділу 2 наказу Міністерства оборони України № 530 від 14.08.2014 «Про затвердження Положення про організацію роботи з обчислення вислуги років», а саме - один місяць служби за три.
З урахуванням наведеного, суд зазначає, що оскільки матеріалами справи підтверджено, що позивач безпосередньо приймав участь в антитерористичній операції протягом 08 місяців 28 днів (з 23.04.2015 по 12.05.2015, з 11.07.2015 по 09.10.2015, з 02.11.2015 по 13.04.2016), при призначенні пенсії за віком на пільгових умовах період перебування його в зоні АТО повинно бути зараховано із застосуванням положень п. 2.3 розділу 2 наказу Міністерства оборони України № 530 від 14.08.2014 «Про затвердження Положення про організацію роботи з обчислення вислуги років», у зв`язку із чим, пільговий стаж за вказаний період повинен складати 2 роки 2 місяці 24 дні.
За таких обставин, відмова у призначенні пенсії позивачу з підстав відсутності необхідного пільгового стажу, є безпідставною та свідчить про бездіяльність відповідача в призначенні пенсії ОСОБА_2 .
Відповідно до частин 1 та 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково. У разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.
З урахуванням того, що вирішення питання призначення пенсії є виключною компетенцією Пенсійного фонду, у зв`язку із чим, належним способом захисту прав позивача є зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 з врахуванням висновків суду щодо необхідності зарахування до пільгового стажу періоду часу військової служби, протягом якого він брав участь в антитерористичній операції, до страхового стажу і стажу роботи - на пільгових умовах один місяць служби за три місяці.
Згідно з частиною 1 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суд зазначає, що відповідач як суб`єкт владних повноважень не довів правомірність своїх дій. Натомість, позивачем доведено та підтверджено належними доказами обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .
Керуючись ст.ст. 9, 72-77, 242-246, 250, 255, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови ОСОБА_1 у зарахуванні до пільгового стажу роботи один місяць служби за три час проходження військової служби в особливий період з 23.04.2015 по 12.05.2015, з 11.07.2015 по 09.10.2015, та з 02.11.2015 по 13.04.2016 для призначення пенсії за віком на пільгових умовах під час призначення пенсії відповідно до заяви про призначення пенсії від 18.05.2018.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 18.05.2018 про призначення пенсії на пільгових умовах у відповідності до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з врахуванням до пільгового стажу часу проходження військової служби в особливий період з 23.04.2015 по 12.05.2015, з 11.07.2015 по 09.10.2015, та з 02.11.2015 по 13.04.2016 із розрахунку - один місяць служби за три місяці, з прийняттям рішення за результатами їх розгляду.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Р.З. Голобутовський