Справа № 814/1532/18
Суддя: Лісовська Н. В.
Дата ухвалення: 2018-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 листопада 2018 р. Справа № 814/1532/18
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Лісовської Н.В., розглянувши в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом:Державного підприємства "Миколаївський авіаремонтний завод "НАРП", вул. Знаменська, 4, м. Миколаїв, 54037
до відповідача:Офісу великих платників податків ДФС, вул. Дегтярівська, 11-Г, м. Київ 119, 04119
про:визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 29.03.2018 № , № ,
ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство «Миколаївський авіаремонтний завод «НАРП» (далі - позивач, ДП «НАРП») звернулось до суду з адміністративним позовом про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень Офісу великих платників податків ДФС (далі - відповідач, Офіс) від 29.03.2018 року № та № .

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що вищевказані податкові повідомлення-рішення підлягають скасуванню, оскільки вони прийняті з порушенням чинного законодавства України та без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Відповідач надав відзив на позов, в якому вказав на те, що первинні документи, які стали підставою для формування податкового кредиту, виписані контрагентами, які не мали можливості фактично здійснювати господарські операції у зв'язку з відсутністю майна та інших матеріальних ресурсів, необхідних для здійснення операцій купівлі-продажу або надання послуг, не можуть вважатись належним чином оформленими та підписаними повноважними особами звітними документами, а тому відображених у них сум податку на додану вартість (далі - ПДВ) до податкового кредиту є безпідставними. Оскаржувані податкові-повідомлення за змістом та формою відповідають нормам чинного законодавства, прийняті на підставі та в порядку чинного податкового законодавства, отже скасуванню не підлягають.

У відповіді на відзив позивач зазначив, що контролюючий орган не враховує принцип індивідуального застосування відповідальності за порушення правил оподаткування, згідно з якими негативні наслідки, зокрема, у вигляді позбавлення права на податковий кредит з ПДВ, можуть бути застосовані, можливо до контрагентів, які їх припустилися, а не до ДП «НАРП». Всі припущення щодо нібито нереальності господарських операцій зроблені контролюючим органом виключно на підставі баз даних «Податковий блок» та «Електронний кабінет» та податкової звітності, жодної перевірки та/або звірки щодо контрагентів позивача та їх контрагентів зроблено не було.

Ухвалою від 02.07.2018 року суд відкрив провадження у справі та постановив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження.

Заслухавши думку сторін, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази у їх сукупності, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дослідивши матеріали, що містяться у справі, суд встановив наступне:

В період з 16.02.2018 року по 07.03.2018 року спеціалістами відповідача проведено документальну позапланову виїзну перевірку ДП «НАРП» з питань законності декларування від'ємного значення податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. грн6., за серпень 2017 року. Результати перевірки оформлено Актом від 16.03.2018 року № 15/28-10-49-14/09794409 (далі - Акт перевірки).

Перевіркою встановлено порушення ДП «НАРП» абз. «а» п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3 ст. 198, п. 200.1, абз. «б» та абз. «в» п. 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України (далі - ПК України), пп. 1 п. 4 Розділу V «Порядку заповнення та подання податкової звітності з податку на додану вартість», затверджено Наказом Міністерства фінансів України від 26.01.2016 року, № 21, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 29.01.2016 року за № 159/28289, в результаті чого позивачем завищено:

- суму бюджетного відшкодування на рахунок платника у банку (рядок 20.2.1) податкової декларації за серпень 2017 року - на 14721,00 грн.;

- суму від'ємного значення за серпень 2017 року, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (рядок 21) - на 56363,00 грн.

На підставі Акту перевірки, відповідачем 29.03.2018 року оформлені та надіслані позивачу податкові повідомлення-рішення:

- № , яким ДП «НАРП» зменшено суму бюджетного відшкодування з ПДВ на 14721,00 грн. та нараховані штрафні (фінансові) санкції у розмірі 7361,00 грн.;

- № 914, яким ДП «НАРП» зменшено суму від'ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду з ПДВ із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на суму 56363,00 грн.

Приймаючи рішення у справі, суд бере до уваги наступне:

Відповідно до Акту перевірки, ДП «НАРП» завищено суму бюджетного відшкодування в розмірі 14721,00 грн. та суму від'ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду податкової декларації за серпень 2017 року на суму 56363,00 грн. з причин здійснення операцій з підприємствами-постачальниками ТМЦ (робіт, послуг), по яких контролюючий орган отримав якусь інформацію від інших контролюючих органів щодо не підтвердження реальності здійснення господарських відносин, а саме: ТОВ «УКРСПЕЦКОМПЛЕКТ» (), ТОВ «КВАНТ ПЛЮС» (), ТОВ «ІМПЕРА ГРУП» (), ТОВ «ПРОМЕЛЕКТРОНІКА» (), ТОВ «МИКОЛАЇВТЕХСНАБСЕРВІС» (30083987).

Пунктом 198.1 ст. 198 ПК України визначено, що право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає, зокрема, у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів та послуг.

Відповідно до п. 201.10 ст. 201 ПК України, при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Згідно п. 198.6 ст. 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У відповідності до абз. 3 п. 201.10 ст. 201 ПК України податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 1 липня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження.

Аналіз наведених норм дає підстави зробити висновок, що у ПК України передбачено єдину підставу для формування податкового кредиту, а саме реєстрація в податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних. Отже належним чином складена та зареєстрована податкова накладна є єдиною підставою для формування податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого підтвердження будь-якими іншими документами, в тому числі - первинними.

Більшість податкових накладних від контрагентів-постачальників ДП «НАРП» зареєстровані Єдиному реєстрі податкових накладних після 01.07.2017 року, на що є посилання в Акті перевірки.

Припущення позивача про можливу недобросовісність юридичних осіб, з якими мали відносини контрагенти позивача за ланцюгами постачання товарів (постачальники ТОВ «УКРСПЕЦКОМПЛЕКТ» (): ТОВ «ЦЕППЕЛІН ПФ» (); ТОВ «ІМПЕРА ГРУП» (): ТОВ «Міленкор» (), ТОВ «СТАНДАРТ ЮА» (), ТОВ «АРКОМ БІО ОЙЛ» (41047024); постачальники ТОВ «ПРОМЕЛЕКТРОНІКА» (): ФОП ОСОБА_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3), ТОВ «КОМПАНІЯ ДЕТЕК-СЕРВІС» (), ТОВ «УКР АГРО - М» (); ПП «МИКОЛАЇВТЕХСНАБСЕРВІС») зроблено внаслідок аналізу Єдиного реєстру податкових накладних, АІС «Податковий блок», АІС «Підсистема співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту» та податкової звітності, в тому числі - без вказівки якої конкретно звітності та за який період.

Всі вищенаведені висновки зроблені контролюючим органом виключно на підставі вищенаведених баз даних та невизначеної податкової звітності, доказів проведення перевірок та/або звірок щодо контрагентів позивача та їх контрагентів зроблено не було.

Позивач не має будь-якого впливу на своїх контрагентів і тим більше на подальших контрагентів по ланцюгу постачання. Крім того, суб'єкти господарювання, які співпрацювали з контрагентами позивача, та їх контрагентами могли придбати відповідний товар у інші періоди, ніж ті, які підлягали аналізу особою, яка проводила перевірку.

Такі факти можна було б встановити під час здійснення заходів податкового контролю щодо таких суб'єктів господарювання (тобто - проведення документальних перевірок або звірок), натомість ще раз підкреслимо, що щодо жодного з них таких заходів проведено не було.

Крім того, відповідно до частини 2 статті 61 Конституції України, юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Тобто, чинним законодавством України відповідальність юридичної особи за зобов'язаннями іншої особи, у т.ч. за податковими зобов'язаннями, не передбачена.

Можливе порушення контрагентом податкової дисципліни не може свідчити про відсутність у позивача права, за результатами господарської діяльності з таким контрагентом, на включення сум податку на додану вартість до складу податкового кредиту, з огляду на відсутність дослідження та аналізу господарських операцій за результатами здійснення яких, сформовано позивачем податковий кредит.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 13.03.2018 року по справі № 809/1062/17.

Такий підхід також узгоджується з судовою практикою як Європейського Суду з прав людини(Інтерсплав проти України (2007 рік, заява № 803/02), «Булвес» АД проти Болгарії (2009 рік, заява № 3991/03) і Бізнес Супорт Центр проти Болгарії (2010 рік, заява № 6689/03)), так і з судовою практикою новоствореного Верховного Суду, який, наприклад, у постанові від 27.02.2018 р. по справі № 805/1151/17 (адміністративне провадження №К/9901/4256/17, номер справи в ЄДРСР № 220118) зауважив, що «судові інстанції обґрунтовано не взяли до уваги посилання відповідача на наявну в нього податкову інформацію щодо контрагентів позивача як на підставу для відмови в задоволенні позову, оскільки податкове законодавство не ставить у залежність податковий облік (стан) певного платника податку-покупця від перебування його контрагента за юридичною адресою, дотримання ним податкової дисципліни та правильності ведення податкового або бухгалтерського обліку. Тобто, у разі підтвердження реального характеру здійснених поставок та виконання послуг, як у даній ситуації, платник не може відповідати за порушення, допущені постачальником, якщо не буде доведено його безпосередню участь у зловживанні цієї особи».

Слід додати, що під час перевірки відповідачу було надано усі первинні документи, які підтверджують реальність господарських операцій позивача з його контрагентами-постачальниками, зазначені первинні документи описані в Акті перевірки, жодних заперечень щодо їх недійсності або дефектності в Акті перевірки не наведено.

Крім того, на сторінках 22 - 27 Акту перевірки досліджуються взаємовідносини між позивачем та ТОВ «Квант плюс». Як і по іншим контрагентам відповідачем зроблено висновок про відсутність реального характеру господарських операцій між цими особами. Проте, такий висновок зроблено без будь-якої аргументації та мотивування, навіть без посилання на аналіз баз даних та податкової звітності контрагентів по ланцюгу постачання, адже в Акті перевірки просто процитовано договір між підприємствами, зазначено про складені видаткові, податкові та товарно-транспортні накладні, будь-якого ж (навіть невірного) аналізу господарських операцій не наведено.

На підставі ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач законність та обґрунтованість оскаржуваних рішень суду не довів. Натомість позивачем надані усі необхідні докази в підтвердження викладених ним обставин та обґрунтування його позовних вимог.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне адміністративний позов задовольнити.

У відповідності до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст 2, 19, 139, 241 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Позов Державного підприємства "Миколаївський авіаремонтний завод "НАРП" (вул. Знаменська, 4, м. Миколаїв, 54037, ) до Офісу великих платників податків ДФС (вул. Дегтярівська, 11-Г, м. Київ 119, 04119, ) - задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 06.04.2018 року № .

3. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 06.04.2018 року № .

4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Офісу великих платників податків ДФС () на користь Державного підприємства "Миколаївський авіаремонтний завод "НАРП" () судові витрати у розмірі 1762,00 грн. (одна тисяча сімсот шістдесят дві гривні 00 копійок).

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П'ятого апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Рішення складено у повному обсязі 06.11.2018 року.

Суддя Н. В. Лісовська