Справа № 465/6284/17
Суддя: Ванівський Ю. М.
Дата ухвалення: 2018-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

Іменем України

25.10.2018 року м. Львів

Франківський районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді Ванівського Ю.М.,

за участю секретаря Школьніковій К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Львова справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора роти № 1 батальйону № 3 Управління патрульної поліції у м. Львові ОСОБА_2, Управління патрульної поліції у м. Львові про визнання протиправними дій та скасування постанови -

в с т а н о в и в:

позивач жовтні 2017 року звернувся в з адміністративним позовом до суду до інспектора роти № 1 батальйону № 3 Управління патрульної поліції у м. Львові ОСОБА_2, Управління патрульної поліції у м. Львові, яким просив визнати дії інспектора Управління патрульної поліції м. Львова ОСОБА_2 щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення серії БР № 259826 відносно гр. ОСОБА_1 за порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху, згідно якого передбачена відповідальність за ст .130 КУпАП- протиправними та скасувати постанову про притягнення гр. ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у справі про адміністративне правопорушення № 466/2772/17 за ч. 1 ст 130 КУпАП, судові витрати просив покласти на відповідачів.

Позовні вимоги мотивує тим, що 16 квітня 2017 року позивач на своєму мотоциклі повертався додому. Близько 18.00 год., рухаючись по вул. Липинського, ОСОБА_1 виїхав на кільце (Липинського ОСОБА_3), і автомобіль, що рухався поперед нього по кільцевій, пригальмував. Оскільки позивач вже не встигав ні пригальмувати, ні ухилитись праворуч з метою уникнути дорожньо - транспортної пригоди та можливого нанесення пошкоджень іншим транспортним засобам, він вивернув мотоцикл на газон кільця, куди і вилетів з траси. Після цього після за допомогою свідка пригоди (невідомого чоловіка, який у подальшому не був задіяний поліцейськими в якості свідка) відкотив пошкоджений мотоцикл в район автостанції № 2, де залишив його на майданчику біля бару. Тоді він трохи розслабився і разом з чоловіком, що йому допомагав, сидів на лавці, чекав машину та за пропозицією свідка, «для зняття стресу» вони випили спиртного. Приблизно через 20-30 хв. позивач побачив, що неподалік мотоцикла зупинилася патрульна машина і поліцейські підішли до його транспортного засобу. Він пішов до них, і поліцейські сказали, що він був за кермом у нетверезому стані, та наказали йти з ними, щоб «дунути у трубку». Тоді поліцейські почали складати протокол, підписувати який ОСОБА_4 відмовився, так як його ніхто під час руху не зупиняв і під час керування мотоциклом він був у тверезому стані. Під час прибуття поліції мотоцикл знаходився на майданчику у неробочому стані. Позивач теж відмовився дихати в трубку, вважаючи ці вимоги поліцейських протиправними. В протоколі він розписався тільки за ознайомлення з місцем розгляду справи та за отримання копії. Вважає, що Інспектором поліції не було вжито необхідних заходів для встановлення факту правопорушення та його належного фіксування і процесуального оформлення. В даному випадку інспектори склали протокол за порушення п.2.5 Правил дорожнього руху за ч.1 ст. 130 КУпАП не на водія, а на власника транспортного засобу. Інспектори поліції підтвердили той факт, що на час їх прибуття в район автостанції №2 мотоцикл позивача знаходився на майданчику біля бару в несправному стані, а отже інспектори поліції не зупиняли позивача як водія транспортного засобу, а склали протокол на власника несправного транспортного засобу. В даному випадку факт перебування особи в нетверезому стані неподалік власного непрацюючого транспортного засобу не може бути доказом того, що зазначена особа раніше керувала вказаним транспортним засобом у стані алкогольного спяніння, а тому відсутня одна з обов'язкових ознак об'єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме ознака керування транспортним засобом.

На підставі вищевикладеного, просить позов задоволити.

Відповідач по справі Управління патрульної поліції у м. Львівській області Департаменту патрульної поліції подав відзив на позовну заяву у якому проти заперечення позову заперечує, та зазначає, що вимоги позивача про скасування постанови суду у справі про адміністративне правопорушення №466/2772/17 не є підвідомчими загальному суду як адміністративному в силу вимог п.3.ч.2 ст 19 КАС України, та ч. 2 ст. 294 КУпАП. Щодо вимог позивача про визнання дій інспектора Управління Мончука Н.В, щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення протиправним то зсилаючись та судову практику зазначає, що така вимога є безпідставною і не повинна розглядатися загальним місцевим судом як адміністративним у порядку КАС України.

Ухвалою суду від 02.11.2017 року відкрито провадження у справі.

Ухвалою суду від 23.02.2018 року про відмову у забезпеченні позову, позивачу відмовлено у задоволенні клопотання про забезпечення позову з огляду на безпідставність.

09.07.2018 судом ухвалено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

Учасники справи у судове засідання призначене на 25.10.2018 року не з'явилися, хоча були належними чином повідомленні про час та місце судового засідання, докази чого містяться у матеріалах справи.

Відповідно до ч.9 ст 205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не зявилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Відтак, суд дійшов до висновку, що наявні фактичні та юридичні підстави для розгляду даного спору в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи та з'ясувавши її дійсні обставини, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановленні наступні фактичні обставини справи.

16.04.2017р. інспектор роти № 1 батальйону № 3 Управління патрульної поліції у м. Львові ОСОБА_5, склав протокол про адміністративне правопорушення сері БР № 259826, відносно ОСОБА_1, за порушення п. 2.5. Правили дорожнього руху, згідно якого передбачена відповідальність за ч. 1 ст.130 КупАП.

З протоколу вбачається, що о 18.10 год. громадянин ОСОБА_1, керував транспортним засобом (мотоциклом) марки VIPER V250R-1, д.н.з. НОМЕР_1 на вул. Б.Хмельницького, 188а в м. Львові з ознаками алкогольного спяніння (запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, не виразна мова, поведінка що не відповідає обстановці). Від проходження огляду на стан спяніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків, чим скоїв правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до постанови Шевченківського районного суду м. Львова про притягнення до адміністративної відповідальності у справі № 466/2772/17 від 21.06.2017 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та призначено йому адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 600 (шістсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в дохід держави (десять тисяч двісті гривень) з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Постановою Апеляційного суду Львівської області від 02.10.2017 року, вказане рішення суду першої інстанції залишено без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 - без задоволення. Вказане рішення суду є остаточним та подальшому оскарженню не підлягає.

Відповідно до п. 1. ч. 1 ст 19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

За приписами п. 1 ч. 1. ст. 20 КАС України, місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Згідно ч. 2 ст 287 КУпАП, постанова суду про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржена в порядку, визначеному цим Кодексом.

Частиною 2 ст 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною пятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Відтак, у задоволені позовної вимоги позивача про скасування постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у справі про адміністративне правопорушення № 466/2772/17 за ч. 1 ст 30 КУпАП, необхідно відмовити, оскільки оскаржувана позивачем постанова Шевченківського районного суду м. Львова про притягнення до адміністративної відповідальності у справі № 466/2772/17 від 21.06.2017 року, згідно постанови Апеляційного суду Львівської області від 02.10.2017 року вступила в законну сили.

Стосовно підставності вимог позивача про визнання дій інспектора Управління патрульної поліції м. Львова ОСОБА_2 щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення серії БР № 259826 відносно гр. ОСОБА_1 за порушення п. 2.5 Правили дорожнього руху, згідно якого передбачена відповідальність за ст .130 КупАП протиправними, суд приходить до наступних правових висновків.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 254 КУпАП передбачено, що про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності. Протокол не складається у випадках, передбачених ст.258 цього Кодексу.

Згідно ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Адміністративне судочинство спрямоване на захист саме порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин, тобто для задоволення позову адміністративний суд повинен установити, що в зв'язку з прийняттям рішенням чи вчиненням дій (допущення бездіяльності) суб'єктом владних повноважень порушуються права, свободи чи охоронювані законом інтереси позивача.

Вирішуючи спір, суд повинен пересвідчитись у належності особі, яка звернулась за судовим захистом, відповідного права або охоронюваного законом інтересу (чи є така особа належним позивачем у справі - наявність права на позов у матеріальному розумінні), а також встановити, чи є відповідне право або інтерес порушеним (встановити факт порушення). Тобто, порушення або оспорювання прав та інтересів особи, яка звертається до суду за їх захистом, є обов'язковими.

Таким чином, підставами для визнання протиправним дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень є невідповідність їх вимогам чинного законодавства. При цьому, обов'язковою умовою для визнання таких дій/ бездіяльності протиправними є також наявність факту порушення прав чи охоронюваних законом інтересів позивача у справі.

Разом з тим, складання протоколу - це процесуальні дії суб'єкта владних повноважень, які спрямовані на фіксацію адміністративного правопорушення та, в силу положень статті 251 КУпАП, є предметом оцінки суду в якості доказу вчинення такого правопорушення при розгляді справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не є рішенням суб'єкта владних повноважень, а тому позовні вимоги, спрямовані на фактичне визнання його незаконним, не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Аналогічний правовий висновок виміщений у Постанові Верховного суду від 10 травня 2018 року по справ №760/9462/16-а (адміністративне провадження №К/9901/12359/18).

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ст.72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Частиною 1 ст.77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст.77 КАС України докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Відповідно ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Судом встановлено, що позивач просить визнати дії інспектора Управління патрульної поліції м. Львова ОСОБА_2 щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення протиправними, що не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, та про скасування постанови Шевченківського районного суду м. Львова про притягнення до адміністративної відповідальності у справі № 466/2772/17 від 21.06.2017 року що згідно постанови Апеляційного суду Львівської області від 02.10.2017 року вступила в закону силу.

Таким чином, виходячи із заявлених позовних вимог, встановлених обставин справи, системного аналізу положень чинного законодавства, суд дійшов висновку, що позов не підлягає до задоволення.

На основі вищевикладеного, керуючись, ст. 9, 72, 77, 241, 286 КАС України, суд,-

у х в а л и в:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до інспектора роти № 1 батальйону № 3 Управління патрульної поліції у м. Львові ОСОБА_2, Управління патрульної поліції у м. Львові про визнання дій інспектора Управління патрульної поліції м. Львова ОСОБА_2 щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення серії БР № 259826 відносно гр. ОСОБА_1 за порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху, згідно якого передбачена відповідальність за ст .130 КупАП протиправними та скасування постанови про притягнення гр. ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у справі про адміністративне правопорушення № 466/2772/17 за ч. 1 ст 130 КУпАП ,- відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається через Франківський районний суд м. Львова протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Ванівський Ю.М.