Справа № 542/1210/18
Суддя: Афанасьєва Ю. О.
Дата ухвалення: 2018-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Новосанжарський районний суд Полтавської області
Справа №542/1210/18
Провадження №2-а/542/74/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2018 року смт.Нові Санжари

Новосанжарський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді Афанасьєвої Ю.О.,

за участю:

секретаря судового засідання Янко Л.О.,

позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Новосанжарського районного суду Полтавської області в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора 4 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Полтавській області ОСОБА_2 про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 06.09.2018 року серії НК № 430442, -

ВСТАНОВИВ:

14.09.2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до інспектора 4 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Полтавській області ОСОБА_2 про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 06.09.2018 року серії НК № 430442.

В обґрунтування позову зазначає, що 06.09.2018 року близько 8 год. 50 хв., керуючи транспортним засобом екскаватор ЕО2621, номерний знак ВІ20539, рухався по дорозі в напрямку с.Кунцеве Новосанжарського району Полтавської області. Без жодних підстав, змахом руки без жезла, був зупинений поліцейським, який вимагав перевірки документів та наявність полісу цивільного страхування. Позивач надав права та техпаспорт на екскаватор. Після чого, взявши документи, поліцейський пішов до патрульної машини та виніс постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 06.09.2018 року серії НК №430442, якою наклав адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 грн.

Вважає вказану постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки відповідач незаконно розглянув справу на місці зупинки автомобіля, позбавив його можливості скористатися у повному обсязі своїми правами, передбаченими ст. 268 КУпАП, був проігнорований порядок розгляду справи, постанова не була вручена йому особисто, а надіслана поштою, протокол про адміністративне правопорушення складений не був. Відповідачем не надано жодних доказів правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП. Крім того зазначив, що наявність поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності в осіб, які керують тракторами, самохідними шасі, самохідними сільськогосподарськими, дорожньо-будівельними і меліоративними машинами, сільськогосподарською технікою, іншими механізмами, не є обов'язковою, відповідно до вимог Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Позивач в судовому засіданні підтримав заявлені вимоги, надав пояснення аналогічні викладеним в позові. Додатково пояснивши, що він звертався до страхової компанії з приводу страхування цивільно-правової відповідальності, однак в цьому йому було відмовлено з посиланням на те, що щодо екскаватора не встановлені коригуючі коефіцієнти, вони не підпадають під визначення наземних транспортних засобів, що наведене в п. 1.5 ст. 1 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а отже здійснення обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників таких транспортних засобів законодавством не передбачено та є неможливим.

Позов просив задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи.

Надав відзив на адміністративний позов (а.с.41-46), в якому зазначив, що заперечує проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1, оскільки останній допустив порушення вимог безпеки дорожнього руху, а саме: 06.09.2018 о 08 год. 54 хв. на а/д Полтава - Олександрія М 22 водій керував ТЗ - екскаватором ЕО 2621, реєстраційний номер ВІ 20539 не маючи при собі поліса обовязкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив вимоги п. 2.1 (ґ) Правил дорожнього руху України, затверджених постановою КМУ України №1306 від 10.10.2001 р.

Зазначає, що екскаватор ЕО 2621, реєстраційний номер ВІ 20539 під керуванням позивача є транспортним засобом у розумінні вимог ч. 1 ст. 126 КУпАП, що чітко прописано у ч. 8 ст. 121 КУпАП. Крім того, даний транспортний засіб було зупинено на автомобільний дорозі загального користування, що чітко видно на відеозаписі та не заперечується позивачем. Вказаний транспортний засіб використовувався в дорожньому русі, а тому його експлуатація повинна ґрунтуватись на вимогах ПДР. Отже, водій такого транспортного засобу зобовязаний мати при собі, та предявити для перевірки страховий поліс.

Заперечує, що ним був порушений порядок розгляду справи та порушено права позивача.

На підтвердження чого було надано диск з відеозаписом.

В задоволенні позову просив відмовити. Справу просив розглядати за його відсутності.

Суд, заслухавши позивача, дослідивши письмові та електронні докази, безпосередньо, всебічно, повно та об'єктивно оцінивши докази по справі, дійшов до такого висновку.

За частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється Кодексом.

Згідно із ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності (частини перша, друга статті 7); завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (стаття 245).

Статтею 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Судом встановлено, що в оскаржуваній постанові від 06.09.2018 року серії НК №430442 зазначено, що 06.09.2018 року о 08 год. 54 хв. на 16 км а/д Полтава - Олександрія водій ОСОБА_1 керував ТЗ - екскаватором ЕО 2621, реєстраційний номер ВІ 20539, не маючи при собі поліса обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив п.п. 2.1 ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП (а.с.46).

Згідно ч. 1 ст. 126 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не предявила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»).

Відповідно до п.п. 2.1. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі:

а) посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії;

б) реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил, Національної гвардії, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзвязку, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - технічний талон);

в) у разі встановлення на транспортних засобах проблискових маячків та (або) спеціальних звукових сигнальних пристроїв - дозвіл, виданий уповноваженим органом МВС, а у разі встановлення проблискового маячка оранжевого кольору на великогабаритних та великовагових транспортних засобах - дозвіл, виданий уповноваженим підрозділом Національної поліції;

г) на маршрутних транспортних засобах - схему маршруту та розклад руху; на великовагових і великогабаритних транспортних засобах та транспортних засобах, що здійснюють дорожнє перевезення небезпечних вантажів, - документацію відповідно до вимог спеціальних правил;

ґ) поліс (сертифікат) обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення);

д) у разі встановлення на транспортному засобі розпізнавального знака «Водій з інвалідністю» - документ, що підтверджує інвалідність водія або пасажира (крім водіїв з явними ознаками інвалідності або водіїв, які перевозять пасажирів з явними ознаками інвалідності).

Відповідно до ст. 280 КУпАП України орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП України обовязковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. Наявність події і складу правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах по деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Крім того, даною постановою зазначено - судам слід звернути увагу на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників.

За приписами ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах субєкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Так, згідно з п. 21.1 статті 21 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з урахуванням положень пункту 21.3 цієї статті, на території України забороняється експлуатація транспортного засобу (за винятком транспортних засобів, щодо яких не встановлено коригуючий коефіцієнт в залежності від типу транспортного засобу), без поліса обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України, або поліса (сертифіката) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного в іншій країні з уповноваженою організацією із страхування цивільно-правової відповідальності, з якою МТСБУ уклало угоду про взаємне визнання договорів такого страхування.

У відповідності до п. 21.3 ст. 21 цього ж Закону, при використанні транспортного засобу в дорожньому русі особа, яка керує ним, зобовязана мати при собі страховий поліс (сертифікат). Страховий поліс предявляється посадовим особам органів, визначених у пункті 21.2 цієї статті, на їх вимогу.

Як передбачено п. 21.4 ст. 21 даного Закону, у разі експлуатації транспортного засобу на території України без наявності чинного поліса обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності особа несе відповідальність, установлену законом.

Відповідно до пункту 1.5 статті 1 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» наземні транспортні засоби це пристрої, призначені для перевезення людей та/або вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів, які підлягають державній реєстрації та обліку у відповідних підрозділах Міністерства внутрішніх справ України, та/або допущені до дорожнього руху, а також ввезені на митну територію України для тимчасового користування, зареєстровані в інших країнах.

У цьому Законі не вважається транспортним засобом пристрій, який підпадає під ознаки, зазначені у цьому пункті, але щодо якого не встановлено коригуючий коефіцієнт залежно від типу транспортного засобу.

Крім того, трактори, самохідні шасі, самохідні сільськогосподарські, дорожньо-будівельні і меліоративні машини, сільськогосподарська техніка, інші механізми підлягають відомчій (а не державній) реєстрації в державних інспекціях сільського господарства в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах (а не підрозділах Міністерства внутрішніх справ України) згідно з статтею 34 Закону України «Про дорожній рух» та Порядку відомчої реєстрації та зняття з обліку тракторів, самохідних шасі, самохідних сільськогосподарських, дорожньо-будівельних і меліоративних машин, сільськогосподарської техніки, інших механізмів.

Також, пунктом 6 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та розпорядженням Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 09.07.2010 року № 566 «Про деякі питання здійснення обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 16.08.2010 року за № 689/17984, не встановлені коригуючі коефіцієнти для екскаваторів та інших машин, що підлягають реєстрації в територіальних органах Держсільгоспінспекції України.

Таким чином, наявність полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності в осіб, які керують тракторами, екскаваторами, самохідними шасі, самохідними сільськогосподарськими, дорожньо-будівельними і меліоративними машинами, сільськогосподарською технікою, іншими механізмами, не є обов'язковою.

Вказана позиція узгоджується з правовим висновками, викладеними Вищим адміністративним судом України в ухвалі від 20.11.2017 року по справі № 295/5430/17.

Отже, з урахуванням встановлених в ході розгляду справи обставин, а саме те, що екскаватор ЕО 2621, за керування яким, без страхового полісу, позивач притягнутий до адміністративної відповідальності, не відноситься до транспортних засобів у розумінні Закону України «Про обовязкове страхування власників наземних транспортних засобів», а тому не підлягає обовязковому страхуванню за договором обовязкового страхування цивільної відповідальності, у звязку з чим суд вважає, що в діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Щодо доводів позивача про порушення відповідачем порядку складення та винесення постанови у справі, суд зазначає наступне.

З метою встановлення нормативно-правового регулювання здійснення проваджень уповноваженими особами Національної поліції України у справах про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, наказом № 1395 від 07.11.2015 року МВС України затверджено відповідну Інструкцію з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Відповідно до п. 4 Розділу І, п. 2 Розділу III Інструкції, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу; постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачена, зокрема, приписами ч. 1 ст. 126 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч. 4 ст. 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Так, ч.ч. 9, 10 Розділ ІІІ Інструкції передбачено, що розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, розяснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обовязки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка. Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ч.ч. 1, 2 розділу ІV Інструкції, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення. Зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення повинен відповідати статті 283 КУпАП.

Тобто, нормами чинного законодавства працівники Національної поліції України наділені правом розглядати справу про адміністративне правопорушення (у випадках передбачених чинним законодавством) на місці вчинення правопорушення, без складання протоколу.

Посилання позивача на те, що його позбавили можливості скористатися у повному обсязі своїми правами, передбаченими ст. 268 КУпАП суд вважає необґрунтованими, оскільки права були розяснені відповідачем, проти чого позивач не заперечував, при цьому позивач будь-яких клопотань не заявляв.

З огляду на викладене, оскаржувана постанова у справі про адміністративне правопорушення серії НК №430442 за вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КпАП України, прийнята з порушеннями вимог КпАП України, є безпідставною та необґрунтованою.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення субєкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення субєкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення субєкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.126 КУпАП відносно позивача підлягає закриттю.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 2, 77, 242-246, 286 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора 4 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Полтавській області ОСОБА_2 про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 06.09.2018 року серії НК № 430442 задовольнити.

Скасувати постанову серії НК № 430442 від 06.09.2018 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 грн.

Провадження у справі відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП закрити.

Рішення може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції через Новосанжарський районний суд Полтавської області протягом 10 днів з дня його проголошення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Позивач ОСОБА_1, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1.

Відповідач інспектор 4 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Полтавській області ОСОБА_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків та паспортні дані невідомі, адреса місця роботи: 38751, Полтавська область, Полтавський район, с.Розсошенці, вул.Кременчуцька, 2В.

Повний текст рішення складений 05.11.2018 року.

Суддя (підпис)

Відповідає оригіналу

Суддя Новосанжарського районного суду

Полтавської області ОСОБА_3