Справа № 711/4562/18
Суддя: В.В. Гаращенко
Дата ухвалення: 2018-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2018 року справа № 711/4562/18
м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гаращенка В.В.,

за участю:

секретаря судового засідання Дорошенко Л.В.,

представника позивача: Нешенко О.Б. за ордером,

представника відповідача: Русенко А.Ю. за довіреністю,

розглянувши за правилами загального позовного провадження в місті Черкаси адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, в якій просить:

- визнати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, оформленого протоколом №1934 від 23.02.2018 про відмову позивачу у призначенні пенсії із зменшенням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» - протиправними та скасувати;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області призначити позивачу пенсію із зменшенням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 28.02.2017.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. В обґрунтування своєї позиції зазначив, що позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. Тимчасовою комісією при Черкаській ОДА позивач визнаний учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС з видачею 04.05.2007 відповідного посвідчення 2 категорії серії НОМЕР_1 .

Також його участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС підтверджена відповідними записами у військовому квитку та довідками. При цьому, постановою Придніпровського районного суду Черкаської області у справі №711/5079/17 надано оцінку попередньому рішенню відповідача про відмову у призначенні пенсії та зобов`язано відповідні органи управління Пенсійного фонду України в м. Черкаси Черкаської області розглянути звернення/заяву ОСОБА_1 від 28.02.2017 про призначення пенсії за віком, як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Представник позивача вважає, що прийнявши оскаржене рішення, відповідач фактично ухиляється від виконання рішення суду та по своєму оцінює факти, вже перевірені судом.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та просила в задоволенні позову відмовити повністю, мотивуючи свою позицію тим, що згідно довідки від 14.11.1986 №312, виданої в/ч НОМЕР_2 та запису у військовому квитку ОСОБА_1 у період з 02.11.1986 по 14.11.1986 знаходився в зоні підвищеної радіації, а не в зоні відчуження.

В/ч НОМЕР_2 дислокувалася в с. Оране, яке відповідно до постанови Кабінету Міністрів УРСР від 23 липня 1991 №106 відноситься до зони гарантованого добровільного відселення, а не до зони відчуження.

На запит управління надійшла архівна довідка від 22.03.2017 №5021/03 галузевого державного архіву Міністерства оборони України, в якій зазначено, що підтвердити факт направлення у відрядження ОСОБА_1 з військової частини НОМЕР_3 м. Київ, для участі в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС та знаходження в зоні ЧАЄС у складі в/ч НОМЕР_2 за період з 02.11.1986 по 14.11.1986 немає можливості, тому що в перевірених наказах командира в/ч НОМЕР_3 і в/ч НОМЕР_2 по строковій частині вищевказаний період ОСОБА_1 не виявлений.

На запит управління Департамент соціального захисту населення Черкаської обласної державної адміністрації 11.04.2017 надіслав копію довідки центрального архіву Міністерства оборони Російської Федерації від 28.11.2006 №6/421118 на підставі якої ОСОБА_1 видано посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЄС. В довідці зазначено, що ОСОБА_1 був відряджений із В/Ч НОМЕР_3 і в складі В/Ч НОМЕР_4 в період з 01.12.1986 по 27.12.1986 брав участь в ліквідації наслідків аварії на ЧАЄС.

На запит управління надійшла відповідь з Міністерства оборони Російської Федерації Центральний архів надійшла відповідь від 18.07.2017 №2/16861, в якій зазначено, що: номер довідки 6/421118 в 2006 році в Центральному архіві Міністерства оборони Російської Федерації не присвоювався та даної довідки не видавали; «фонд 103648» військовій частині НОМЕР_4 не належить; підпис завідуючого архівним сховищем ОСОБА_2 з справжнім підписом не співпадають.

На підставі наведеного представник відповідача вважає, що докази, які підтверджують участь позивача в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС відсутні, тому рішення про відмову у призначенні пенсії прийнято правомірно.

Заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 27.10.1985 призваний Черкаським міськвійськоматом на дійсну військову службу і проходив її у військовій частині №39289-Е водієм. Звільнений в запас по закінченні строку служби 19.12.1987.

В період своєї військової служби він направлений у відрядження з військової частини № НОМЕР_3 у військову частину № НОМЕР_2 і в її складі приймав участь в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС з 02.11.1986 по 14.11.1986. Також з військової частини № НОМЕР_3 позивач направлений у відрядження до військової частини № НОМЕР_4 і в її складі приймав участь в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС в період з 01.12.1986 по 27.12.1986.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до рішення тимчасової комісії при Черкаській обласній державній адміністрації по перевірці правильності видачі посвідчень «учасник ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС» (протокол від 12.04.2007р. №175) ОСОБА_1 на підставі довідки Центрального архіву Міністерства оборони Російської Федерації від 28.11.2006 №6/421118 встановлено статус учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС категорії 2 та видано посвідчення серії НОМЕР_1 .

Зазначений статус ліквідатора наслідків аварії на ЧАЕС станом на час розгляду справи щодо ОСОБА_1 , не скасований та не припинений.

Крім того, на підтвердження обставин про те, що ОСОБА_1 знаходився на службі в зоні підвищеної радіації ЧАЕС з 02.11.1986 по 14.11.1986, мають місце записи, що здійснені відповідальними особами у військовому квитку на ім`я ОСОБА_1 серії НОМЕР_5 , що виданий 27.10.1985р. та довідці військової частини № НОМЕР_2 від 14.11.1986 №312 начальника штабу в/ч № НОМЕР_2 , полковника Долганова.

Як встановлено судом, 28.02.2017 та в доповнення 14.03.2017 ОСОБА_1 звернувся до УПФУ в м. Черкасах Черкаської області із заявою про призначення йому пенсії за віком, які учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, відповідно до ст. 55 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Рішенням, що міститься у протоколі №37/1 від 26.05.2017 комісією по розгляду спірних питань при призначенні (перерахунку) пенсій та відказних справ при УПФУ в м. Черкасах Черкаської області у задоволенні поданої ОСОБА_1 заяви, відмовлено. Підставою для відмови є матеріали архівна довідка від 22.03.2017 №5021/03 галузевого державного архіву МОУ, в якій зазначено, що підтвердити факт направлення у відрядження ОСОБА_1 з в/ч 39289 м. Київ для участі у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС та знаходження в зоні ЧАЕС у складі в/ч НОМЕР_2 за період з 02.11.1986 по 14.11.1986 немає можливості, т.я. у перевірених наказах командира в/ч НОМЕР_3 і в/ч НОМЕР_2 по строковій частині вищевказаний період ОСОБА_1 не виявлений.

Постановою Придніпровського районного суду Черкаської області від 30 листопада 2017 року у справі №711/5079/17, яка набрала законної сили 14.02.2018, визнано протиправним та скасовано вищевказане рішення комісії №37/1 від 26.05.2017 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії із зменшенням пенсійного віку, відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Зобов`язано відповідні органи управління Пенсійного фонду України в м. Черкаси Черкаської області розглянути звернення/заяву ОСОБА_1 від 28.02.2017 про призначення пенсії за віком, як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

На виконання наведеного рішення суду, Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області повторно розглянуло заяву позивача та рішенням, оформленим протоколом №1934 від 23.02.2018, відмовило позивачу у призначенні пенсії із зменшенням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Підставою прийняття оскарженого рішення стали документи, які розглядались відповідачем під час прийняття попереднього рішення №37/1 від 26.05.2017, а також додатково відповідь центрального архіву Міністерства оборони Російської Федерації від 18.07.2017 №2/16861, в якій зазначено, що: номер довідки 6/421118 в 2006 році в Центральному архіві Міністерства оборони Російської Федерації не присвоювався та даної довідки не видавали; «фонд 103648» військовій частині НОМЕР_4 не належить; підпис завідуючого архівним сховищем ОСОБА_2 з справжнім підписом не співпадають.

Вирішуючи спір по суті, суд зазначає, що відповідно до ст. 10 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві. Перелік цих пунктів визначається Кабінетом Міністрів України.

Статтею 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачено, що особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу: учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС - які працювали у зоні відчуження з моменту аварії до 1 липня 1986 року незалежно від кількості робочих днів, а з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року не менше 5 календарних днів 10 років.

Згідно ч. 3 ст. 65 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» та «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи» є документами, що підтверджують статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими цим Законом.

Суд приймає до уваги, що на підставі Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та участю позивача в ліквідації аварії на ЧАЕС ОСОБА_1 видано 04.05.2007 Черкаською обласною державною адміністрацією посвідчення громадянина, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 2, серія НОМЕР_1 ) .

Згідно розділу II Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1 (далі Порядок), до заяви про призначення пенсії за віком, у тому числі додаються документи: посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09 березня 1988 року № 122, або довідка військової частини, у складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою виконувались роботи з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС; посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видана органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями) (при призначенні пенсії за віком із застосуванням норм статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»).

Виходячи з аналізу Порядку встановлено, що належним підтвердженням особливого статусу особи, яка звернулась із заявою про призначення пенсії, у даному випадку - учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, є безпосередньо посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС та будь-яка із інших перелічених у вказаному Порядку довідок чи інших первинних документів, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою виконувались роботи з ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Конституції України головним обов`язком держави є утвердження і забезпечення прав і свобод людини, за свою діяльність держава відповідає перед людиною. Забезпечення прав і свобод потребує, зокрема, законодавчого закріплення механізмів (процедур), які створюють реальні можливості для здійснення кожним громадянином прав і свобод (абзац четвертий підпункту 3.2 пункту 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 24 грудня 2004 року № 22- рп/2004).

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до пунктів 21, 24 рішення у справі «Федоренко проти України» (№25921/02) Європейський суд з прав людини, здійснюючи прецедентне тлумачення статті 1 Першого Протоколу до Конвенції сформулював правову позицію про те, що право власності може бути «існуючим майном» або «виправданими очікуваннями» щодо отримання можливості ефективного використання права власності чи «законними сподіваннями» отримання права власності. Аналогічна правова позиція сформульована Європейським судом з прав людини і в справі Стреч проти Сполучного Королівства («STRETCH v. THE UNITED KINGDOM» №44277/98).

У межах вироблених Європейським судом з прав людини підходів до тлумачення поняття «майно», а саме в контексті статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, це поняття охоплює як «наявне майно», так і активи включаючи право вимоги, з посиланням на які заявник може стверджувати, що він має принаймні законні очікування стосовно ефективного здійснення свого «права власності» (пункт 74 рішення Європейського суду з прав людини «Фон Мальтцан та інші проти Німеччини»). Суд робить висновок, що певні законні очікування заявників підлягають правовому захисту, та формує позицію для інтерпретації вимоги як такої, що вона може вважатися «активом»: вона повинна мати обґрунтовану законну підставу, якою, зокрема є чинна норма закону, тобто встановлена законом норма щодо виплат (пенсійних, заробітної плати, винагороди, допомоги) на момент дії цієї норми є «активом», на який може розраховувати громадянин як на свою власність («MALTZAN (FREIHERR VON) AND OTHERS v. GERMANY» № 71916/01, 71917/01 та 10260/02).

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах від 07 липня 2015 року у справі № 21-727а15, від 20 вересня 2016 року у справі № 1601/12900/12 та у постанові Верховного Суду від 15 березня 2018 року у справі № 184/1238/17 (2-а/184/85/17).

При цьому, судом враховано, що документом, який підтверджує статус потерпілого від Чорнобильської катастрофи, учасника ліквідації наслідків на Чорнобильскій атомній електростанції та надає право користування пільгами, встановленими Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», зокрема, призначення пенсії із зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, є посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» або «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи».

Статтею 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачено, що особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу, а саме учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження з моменту аварії до 1 липня 1986 року незалежно від кількості робочих днів, зниження пенсійного віку на 10 років.

Таким чином, ОСОБА_1 , як ліквідатор наслідків аварії на ЧАЕС категорії 2, набув право на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом України в постанові від 21 листопада 2006 року № 21-1048во06 та ухвалі від 04.09.2015 № 690/23/15-а.

Суд вважає безпідставним надання відповідачем оцінки та власного тлумачення відомостей, викладених у довідці начальника штабу в/ч 34003 Долганова №312 від 14.11.1986 та довідці галузевого державного архіву Міністерства оборони України №5021/03 від 22.03.2017, оскільки Придніпровський районний суд м. Черкаси у сукупності з іншими доказами надав оцінку вказаним документам у своїй постанові від 30 листопада 2017 року.

Щодо посилання відповідача на лист Центрального архіву Міністерства оборони Російської Федерації від 18.07.2017 №2/16861, суд звертає увагу, що цей лист не містить відомостей про підтвердження чи спростування факту проходження позивачем служби у військовій частині НОМЕР_2 . Натомість у довідці військової частини №34003 від 14.11.1986 №312 за підписом начальника штабу в/ч №34003, полковника Долганова, підтверджено участь позивача в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Вказаний період є достатнім для підтвердження факту та отримання статусу особи, яка брала участь в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, оскільки відповідно до вищенаведених вимог закону таке право виникає при ліквідації наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів.

Суд акцентує увагу, що зазначений статус ліквідатора наслідків аварії на ЧАЕС станом на час розгляду справи щодо ОСОБА_1 , не скасований та не припинений. Відповідач у справі не є органом, який уповноважений вирішувати питання про надання чи позбавлення такого статусу.

Отже, рішення про відмову у призначенні пенсії за віком органом ПФУ при дійсному посвідченні ОСОБА_1 учасника ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи категорії 2, із зменшенням пенсійного віку відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» - є протиправним.

У рішенні від 16.09.2015 року в справі №21-1465а15 Верховний Суд України вказав, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Отже, необхідним належним способом захисту порушеного права ОСОБА_1 , враховуючи повторну безпідставну відмову відповідача у призначенні пенсії, є зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області призначити ОСОБА_1 (пенсію із зменшенням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 28.02.2017.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України приходить до висновку, що відповідач не довів правомірність прийнятого ним рішення, а тому адміністративний позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 6, 9, 12, 14, 72, 76, 90, 241-246, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:
Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, оформленого протоколом №1934 від 23.02.2018 про відмову позивачу у призначенні пенсії із зменшенням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (18002, м. Черкаси, вул. Смілянська, 23, ) призначити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_6 ) пенсію із зменшенням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 28.02.2017.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана з врахуванням особливостей закріплених п. 15.5 Перехідних положень КАС України протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення суду. Якщо в судовому засіданні проголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 5 листопада 2018 року.

Суддя В.В. Гаращенко