Справа № 823/1172/18
Суддя: Степанюк Анатолій Германович
Дата ухвалення: 2018-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 823/1172/18 Суддя першої інстанції: О.А. Рідзель
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2018 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Степанюка А.Г.,

суддів - Губської Л.В., Епель О.В.,

при секретарі - Ліневській В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Департаменту освіти та гуманітарної політики Черкаської міської ради на проголошене о 10 годині 40 хвилин рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 19 липня 2018 року, повний текст якого складено 24 липня 2018 року, у справі за адміністративним позовом Департаменту освіти та гуманітарної політики Черкаської міської ради до Управління Державної казначейської служби України у місті Черкасах Черкаської області, треті особи - Департамент економіки та розвитку Черкаської міської ради, Комунальне некомерційне підприємство «Третій Черкаський міський центр первинної медико-санітарної допомоги», про визнання протиправним та скасування попередження, зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2018 року Департамент освіти та гуманітарної політики Черкаської міської ради (далі - Позивач, Департамент освіти та гуманітарної політики) звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду з позовом до Управління Державної казначейської служби України у місті Черкасах Черкаської області (далі - Відповідач, УДКС у м. Черкаси), треті особи - Департамент економіки та розвитку Черкаської міської ради (далі - Третя особа-1, Департамент економіки та розвитку), Комунальне некомерційне підприємство «Третій Черкаський міський центр первинної медико-санітарної допомоги» (далі - Третя особа-2, КНП «Третій Черкаський міський центр первинної медико-санітарної допомоги»), про:

- визнання протиправним та скасування попередження УДКС у м. Черкасах від 02.03.2018 року №537/4-16 про неналежне виконання бюджетного законодавства;

- зобов'язання УДКС у м. Черкасах зареєструвати бюджетні зобов'язання за додатковою угодою №5 від 22.02.2018 року по договору надання послуг №136 від 23.05.2017 року, укладеного між Департаментом економіки та розвитку, Департаментом освіти та гуманітарної політики та КНП «Третій Черкаський міський центр первинної медико-санітарної допомоги».

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 19.07.2018 року у задоволенні позову відмовлено повністю. При цьому суд першої інстанції виходив з того, що у разі відсутності або невідповідності встановленим законом вимогам необхідних документів у сфері публічних закупівель, орган ДКС України не реєструє бюджетні зобов'язання. Крім того, суд зазначив, що умовами договору не передбачено право збільшувати обсяги бюджетних закупівель. Також суд підкреслив, що всупереч вимог законодавства додаткову угоду №5 до згаданого договору укладено з метою перенесення невикористаних коштів у 2017 році на наступні бюджетні періоди 2018 - 2019 років без підтвердження відповідних обставин, що спричинили таке перенесення.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, Позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його повністю та ухвалити нове, яким повністю задовольнити позовні вимоги. В обґрунтування своїх доводів зазначає, що суд першої інстанції, встановивши факт реєстрації попередніх чотирьох додаткових угод до договору про закупівлі послуг, не врахував, що додаткова угода №5, яка є аналогічною до попередніх, не була зареєстрована Відповідачем, чим останній порушив принцип юридичної визначеності. Крім того, підкреслює, що винесення попередження спричинило істотну шкоду правам та інтересам дітей. Зазначає, що Закон України «Про публічні закупівлі» не встановлює граничні терміни дії вже існуючих договорів, а також не обмежує їх укладання на один рік. Вказує, що суд залишив поза увагою, що рішенням Черкаської міської ради передбачені бюджетні асигнування на проведення медичних оглядів на 2018 рік на суму, яка й була визначена додатковою угодою №5. Підкреслює, що висновок суду про те, що Позивачем всупереч норм Бюджетного кодексу України укладено додаткову угоду №5 з метою перенесення невикористаних коштів у 2017 році на наступний бюджетний період без підтвердження обставин, що спричинили таке перенесення, спростовується матеріалами справи. Звертає увагу, що продовження строку дії договору та виконання зобов'язання щодо надання послуг можливе у разі виникнення документально підтверджених обставин, що спричинили таке продовження, у тому числі затримка фінансування витрат. Стверджує, що збільшення ціни договору зумовлене збільшенням вартості тарифів, а обсяги надання послуг у 2017 році не були виконані у зв'язку зі скороченням асигнувань.

Ухвалами Київського апеляційного адміністративного суду від 03.09.2018 року відкрито апеляційне провадження у справі, встановлено строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні на 26.09.2018 року.

У відзиві на апеляційну скаргу УДКС у м. Черкаси просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. В обґрунтування своєї позиції зазначає, що додаткові угоди №№1-4 були зареєстровані, оскільки у 2017 році сума, зазначена у договорі, відповідала кошторисним призначенням, які були виділені Позивачу, позаяк суми 2018-2019 років Відповідачем не бралися до уваги, на облік не ставилися та не реєструвалися. Зазначає, що кошторисні призначення на 2018 рік передбачалися в сумі 963 265,29 грн., а на 2019 рік Позивач визначає додатковою угодою №5 в сумі 2 079 389,14 грн., що збільшує обсяги та не відповідає змісту тендерної документації, а відтак є порушенням бюджетного законодавства. Наголошує, що зменшення обсягу поставки за відповідний бюджетний період 2017 року необхідно було здійснювати шляхом внесення відповідних змін до обсягу закупівлі, а не перенесенням невикористаної суми до наступних бюджетних періодів. Звертає увагу, що будь-яких документів на підтвердження об'єктивних обставин чи затримку фінансування Позивачем не надано, а відтак підстави для перенесення фінансування чи продовження дії договору відсутні. Підкреслює, що укладання додаткових угод щодо перенесення фінансування на наступні роки фактично є уникненням проведення тендеру та укладання договору про надання послуг на майбутнє.

КНП «Третій Черкаський міський центр первинної медико-санітарної допомоги» у своїй заяві зазначив, що підтримує викладені в апеляційній скарзі Департаменту освіти та гуманітарної політики доводи та вимоги.

Департамент економіки та розвитку у межах встановлених для подачі відзиву на апеляційну скаргу його до суду не подав.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 16.10.2018 року справу прийнято до провадження та призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні на 07.11.2018 року.

У судовому засіданні представник Апелянта доводи апеляційної скарги підтримав та просив її вимоги задовольнити повністю з викладених в останній підстав.

Представник Відповідача наполягав на залишенні апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Представник Третьої особи-1 погодився з викладеними в апеляційній скарзі доводами та вимогами.

Третя особа-2, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце судового розгляду, у судове засідання не прибула.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників учасників справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, виходячи з такого.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції встановив, що 23.05.2017 року між Департаментом освіти та гуманітарної політики (Платник), Департаментом економіки та розвитку (Замовник) та КНП «Третій Черкаський міський центр первинної медико-санітарної допомоги» (Постачальник) укладено договір надання послуг №136, за умовами якого Постачальник зобов'язується надати, а Платник - прийняти й оплатити Постачальнику послуги у сфері охорони здоров'я, за видами послуг і цінами, які зазначені у Специфікації, що додається до Договору, а також в обсягах і терміни, передбачені Договором. Додатки до Договору є невід'ємними його частинами (далі - Договір; а.с. 10-12).

Пунктом 3.1 Договору передбачено, що ціна Договору становить 2 345 126,85 грн., при цьому фінансування на 2017-2019 роки становить 781 708,95 грн. щороку.

Відповідно до додаткової угоди від 15.06.2017 року №1 до вказаного Договору пункт 3.1. викладено у такій редакції: «Ціна договору становить 2 345 126,85 грн., при цьому фінансування на: 2017 рік - 505 147,30 грн.; 2018 рік - 1 058 270,60 грн.; 2019 рік - 781 708,95 грн.» (а.с. 14).

Додатковою угодою від 03.08.2017 року №2 до Договору п. 3.1 останнього викладено у такій редакції: «Ціна договору становить 3 484 109,04 грн., при цьому фінансування на: 2017 рік - 505 126,13 грн.; 2018 рік - 1 812 246,13 грн.; 2019 рік - 1 166 736,78 грн.» (а.с. 15).

Додатковою угодою від 15.12.2017 року №3 до Договору п. 3.1 його викладено у такій редакції: «Ціна договору становить 3 484 109,04 грн., при цьому фінансування на: 2017 рік - 505 300,71 грн.; 2018 рік - 1 812 071,55 грн.; 2019 рік 1 166 736,78 грн.» (а.с. 16).

Відповідно до додаткової угоди від 07.12.2017 року №4 до вказаного Договору пункт 3.1. викладено у такій редакції: «Ціна договору становить 3 484 109,04 грн., при цьому фінансування на: 2017 рік - 441 454,61 грн.; 2018 рік - 1 812 071,55 грн.; 2019 рік - 1 230 582,88 грн.» (а.с. 17).

Згідно відміток, що містяться на додаткових угодах, останні зареєстровані та взяті УДКС у м. Черкаси, що не спростовується учасниками справи.

22.02.2018 року між сторонами Договору укладено додаткову угоду №5, відповідно до якої п. 3.1 Договору викладено у такій редакції: «Ціна договору становить 3 484 109,04 грн., при цьому фінансування на: 2017 рік - 441 454,61 грн.; 2018 рік - 963 265,29 грн.; 2019 рік - 2 079 389,14 грн.» (а.с. 18).

Указану додаткову угоду №5 було надано УДКС у м. Черкаси для реєстрації бюджетного зобов'язання (а.с. 19-20), однак, листом від 02.03.2018 року №537/4-16 Відповідачем внесено Позивачу попередження про неналежне виконання бюджетного законодавства, а також з посиланням на п. 1 ч. 1 ст. 117 Бюджетного кодексу України подану додаткову угоду від 22.02.2018 року №5 до договору надання послуг від 23.05.2017 №136 повернуто без виконання (а.с. 8-9).

Як встановлено судом першої інстанції, підставою для винесення оскаржуваного попередження стала відсутність документально підтверджених об'єктивних обставин для укладення додаткової угоди від 22.02.2018 року №5, передбачених п. 4 ч. 4 ст. 36 Закону України «Про публічні закупівлі», та недотримання Позивачем правових засад функціонування бюджетної системи України.

На підставі встановлених вище обставин, здійснивши системний аналіз приписів ст. 2, 48 Бюджетного кодексу України, ст. ст. 7, 36 Закону України «Про публічні закупівлі», а також ряду положень Порядку реєстрації та обліку бюджетних зобов'язань розпорядників бюджетних коштів та одержувачів бюджетних коштів в органах Державної казначейської служби України, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 02.03.2012 року №309, суд першої інстанції прийшов до висновку про необґрунтованість позовних вимог з огляду на відсутність об'єктивних та обґрунтованих підстав для збільшення обсягу видатків за Договором на 2018 рік.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів не може не погодитися з огляду на таке.

Згідно Положення про управління (відділення) Державної казначейської служби України у районах, районах у містах, містах обласного, республіканського значення, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 12.10.2011 року № 1280, управління Казначейства відповідно до покладених на них завдань та в установленому законодавством порядку, зокрема, здійснюють реєстрацію та облік бюджетних зобов'язань розпорядників та одержувачів бюджетних коштів; здійснюють у межах повноважень, передбачених законом, контроль за: дотриманням розпорядниками та одержувачами бюджетних коштів, іншими клієнтами вимог законодавства у сфері закупівель в частині наявності, відповідності та правильності оформлення документів; застосовують або здійснюють заходи впливу за порушення бюджетного законодавства.

Управління Казначейства в установленому порядку мають право: повертати без виконання документи, подані розпорядниками та одержувачами бюджетних коштів, іншими клієнтами і стягувачами у передбачених законодавством випадках; надавати попередження про неналежне виконання бюджетного законодавства з вимогою щодо усунення порушення бюджетного законодавства, а також складати протоколи про порушення бюджетного законодавства учасниками бюджетного процесу, на підставі яких зупиняти в межах повноважень, передбачених законом, операції з бюджетними коштами, а також ініціювати призупинення бюджетних асигнувань; звертатись до суду, в тому числі у разі виявлення порушень бюджетного законодавства.

Отже, у межах спірних правовідносин саме на УДКС у м. Черкасах покладені обов'язки з контролю за відповідністю та правильністю оформлення документів у сфері закупівель.

Відповідно до ст. 2 Бюджетного кодексу України бюджетне асигнування - це повноваження розпорядника бюджетних коштів, надане відповідно до бюджетного призначення, на взяття бюджетного зобов'язання та здійснення платежів, яке має кількісні, часові та цільові обмеження (п. 6); бюджетне зобов'язання - це будь-яке здійснене відповідно до бюджетного асигнування розміщення замовлення, укладення договору, придбання товару, послуги чи здійснення інших аналогічних операцій протягом бюджетного періоду, згідно з якими необхідно здійснити платежі протягом цього ж періоду або у майбутньому (п. 7); розпорядник бюджетних коштів - бюджетна установа в особі її керівника, уповноважена на отримання бюджетних асигнувань, взяття бюджетних зобов'язань, довгострокових зобов'язань за енергосервісом та здійснення витрат бюджету (п. 47).

Стаття 22 Бюджетного кодексу України передбачає, що для здійснення програм та заходів, які реалізуються за рахунок коштів бюджету, бюджетні асигнування надаються розпорядникам бюджетних коштів.

Приписи ст. 43 БК України визначають, що при виконанні державного бюджету і місцевих бюджетів застосовується казначейське обслуговування бюджетних коштів. Казначейство України забезпечує казначейське обслуговування бюджетних коштів на основі ведення єдиного казначейського рахунку, відкритого у Національному банку України.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 46 БК України однією зі стадій виконання бюджету за видатками є взяття бюджетних зобов'язань.

Відповідно до ч. ч. 1, 7 ст. 48 Бюджетного кодексу розпорядники бюджетних коштів беруть бюджетні зобов'язання та здійснюють платежі тільки в межах бюджетних асигнувань, встановлених кошторисами, враховуючи необхідність виконання бюджетних зобов'язань минулих років, довгострокових зобов'язань за енергосервісом, узятих на облік органами Казначейства України; щодо завдань (проектів) Національної програми інформатизації - після їх погодження з Генеральним державним замовником Національної програми інформатизації.

Порядок здійснення реєстрації та обліку бюджетних зобов'язань розпорядників бюджетних коштів визначається Міністерством фінансів України.

Порядок реєстрації та обліку бюджетних зобов'язань розпорядників бюджетних коштів та одержувачів бюджетних коштів в органах Державної казначейської служби України затверджено наказом Міністерства фінансів України від 02.03.2012 року №309 (далі - Порядок №309).

Згідно абз. 2 п. 1.1 Порядку №309 орган Казначейства здійснює реєстрацію та облік бюджетних зобов'язань, бюджетних фінансових зобов'язань розпорядників і одержувачів бюджетних коштів відповідно до Бюджетного кодексу України та з урахуванням вимог Закону України «Про міжнародні договори України», законодавства у сфері закупівель, інших актів законодавства України, що не суперечать бюджетному законодавству, та цього Порядку.

За правилами п. 2.2 Порядку №309 розпорядники бюджетних коштів протягом 7 робочих днів з дати взяття бюджетного зобов'язання подають до відповідного органу Казначейства Реєстр бюджетних зобов'язань розпорядників (одержувачів) бюджетних коштів за формою згідно з додатком 1 (далі - Реєстр) на паперових (у двох примірниках) та електронних носіях і оригінали документів або їх копії, засвідчені в установленому порядку, що підтверджують факт узяття бюджетного зобов'язання.

За умови взяття бюджетного зобов'язання, за яким застосовується процедура закупівлі товарів, робіт і послуг, розпорядник бюджетних коштів подає з урахуванням законодавства у сфері закупівель до органу Казначейства документи, зазначені в абзаці першому цього пункту, протягом 7 робочих днів з дати оприлюднення звіту про результати проведення процедури закупівлі у разі наявності в обліку органу Казначейства кошторису (плану використання бюджетних коштів) або протягом 7 робочих днів з дати взяття на облік органом Казначейства кошторису (плану використання бюджетних коштів).

Згідно абз. 6 пп. «а» п. 2.9 Порядку №309, який визначено Відповідачем в якості підстави для відмови у реєстрації бюджетних зобов'язань, органи Казначейства не реєструють зобов'язання у разі недотримання розпорядниками бюджетних коштів бюджетних повноважень та обмежень, які вводяться законодавчими та іншими нормативно-правовими актами.

У таких випадках органи Казначейства зобов'язання та/або фінансові зобов'язання не реєструють, а застосовують заходи впливу за порушення бюджетного законодавства, визначені Бюджетним кодексом України.

Надаючи оцінку висновкам УДКС у м. Черкасах щодо порушення Департаментом освіти та гуманітарної політики вимог п. 4 ч. 4 ст. 36 Закону України «Про публічні закупівлі» та, у зв'язку з цим, абз. 6 пп. «а» п. 2.9 Порядку №309, судова колегія вважає за необхідне зазначити таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 Закону України «Про публічні закупівлі» (далі - Закон) центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів:

- до здійснення оплати за договором про закупівлю перевіряє наявність договору про закупівлю, річного плану закупівель та звіту про результати проведення процедури закупівлі, які підтверджують проведення процедури закупівлі, за результатами якої укладено договір про закупівлю;

- вживає заходів з недопущення здійснення платежів з рахунка замовника згідно з узятим фінансовим зобов'язанням за договором про закупівлю у випадках: відсутності або невідповідності встановленим законодавством вимогам необхідних документів, передбачених абзацом другим цієї частини; відміни процедури закупівлі; набрання законної сили рішенням суду про визнання результатів процедури закупівлі недійсними; на період призупинення процедури закупівлі; наявності відповідного рішення органу оскарження відповідно до статті 18 цього Закону.

Згідно ст. 36 Закону договір про закупівлю укладається відповідно до норм Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

Учасник - переможець процедури закупівлі під час укладення договору повинен надати дозвіл або ліцензію на провадження певного виду господарської діяльності, якщо отримання такого дозволу або ліцензії на провадження такого виду діяльності передбачено законодавством.

Забороняється укладання договорів, що передбачають оплату замовником товарів, робіт і послуг до/без проведення процедур закупівель, крім випадків, передбачених цим Законом.

Умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції за результатами аукціону (у тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі або ціни пропозиції учасника у разі застосування переговорної процедури. Істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов'язань сторонами в повному обсязі, крім випадків: 1) зменшення обсягів закупівлі, зокрема з урахуванням фактичного обсягу видатків замовника; 2) зміни ціни за одиницю товару не більше ніж на 10 відсотків у разі коливання ціни такого товару на ринку, за умови, що зазначена зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі; 3) покращення якості предмета закупівлі за умови, що таке покращення не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі; 4) продовження строку дії договору та виконання зобов'язань щодо передання товару, виконання робіт, надання послуг у разі виникнення документально підтверджених об'єктивних обставин, що спричинили таке продовження, у тому числі непереборної сили, затримки фінансування витрат замовника, за умови, що такі зміни не призведуть до збільшення суми, визначеної в договорі; 5) узгодженої зміни ціни в бік зменшення (без зміни кількості (обсягу) та якості товарів, робіт і послуг); 6) зміни ціни у зв'язку із зміною ставок податків і зборів пропорційно до змін таких ставок; 7) зміни встановленого згідно із законодавством органами державної статистики індексу споживчих цін, зміни курсу іноземної валюти, зміни біржових котирувань або показників Platts, регульованих цін (тарифів) і нормативів, які застосовуються в договорі про закупівлю, у разі встановлення в договорі про закупівлю порядку зміни ціни; 8) зміни умов у зв'язку із застосуванням положень частини п'ятої цієї статті.

Дія договору про закупівлю може продовжуватися на строк, достатній для проведення процедури закупівлі на початку наступного року, в обсязі, що не перевищує 20 відсотків суми, визначеної в договорі, укладеному в попередньому році, якщо видатки на цю мету затверджено в установленому порядку.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що продовження строку дії договору та виконання зобов'язань щодо передання товару, виконання робіт, надання послуг може мати місце у разі виникнення документально підтверджених об'єктивних обставин, що спричинили таке продовження, у тому числі непереборної сили, затримки фінансування витрат замовника, за умови, що такі зміни не призведуть до збільшення суми, визначеної в договорі.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, доказів затримки фінансування витрат на оплату зобов'язань за Договором матеріали справи не містять, оскільки, як вірно зазначив Відповідач, зменшення суми фінансування у 2017 році до 441 454,61 грн. здійснювалося на підставі укладених додаткових угод №№1-4 до Договору, які були асигновані місцевим бюджетом у повному обсязі, що учасниками справи не заперечується.

Наведеним, поряд з іншим, спростовується твердження Апелянта про те, що збільшення ціни Договору було зумовлено підвищенням вартості тарифів на медичне обслуговування, а потреба в обсязі отриманих послуг не була використана у зв'язку зі скороченням фінансування, оскільки, як було зазначено вище, продовження строку дії договору можливе у випадку затримки фінансування витрат замовника, у той час як витрати були забезпечення бюджетними коштами у повному обсязі відповідно до умов Договорів з урахуванням додаткових угод.

У контексті наведеного судовою колегією враховується, що хоча, як вірно зазначено Апелянтом та не ставиться під сумнів Відповідачем, Закон не містить застережень щодо неможливості укладення за наслідками проведення процедури публічних закупівель договору на строк більше одного року, однак за правилами Бюджетного кодексу України та Порядку №309 бюджетні зобов'язання щодо таких договорів реєструються протягом одного бюджетного періоду та лише на один бюджетний період. При цьому, законодавцем прямо встановлено заборону на продовження строку дії договору у випадку збільшення за наслідками такого продовження суми, визначеної у договорі.

Відтак посилання Департаменту освіти та гуманітарної політики на те, що УДКС у м. Черкасах безпідставно відмовило у реєстрації бюджетних зобов'язань за додатковою угодою №5, зареєструвавши зобов'язання за додатковими угодами №№1-4, судова колегія вважає помилковими з огляду на те, що зобов'язання за згаданими додатковими угодами №№1-4 були зареєстровані щодо бюджетного періоду - 2017 року, у той час як додаткова угода №5 стосувалася наступного бюджетного періоду - 2018 року.

Аналіз змісту Договору дає підстави для висновку, що строк виконання останнього включає в себе три самостійні період - 2017, 2018 та 2019 роки із визначеною сумою щорічного фінансування.

Відповідно до п. 3.2 Договору його ціна може бути зменшена за взаємною згодою сторін.

Згідно п. 6.2.3 Договору Платник має право зменшувати обсяг закупівлі Послуг та ціну Договору залишено від реального фінансування своїх видатків. У такому випадку сторони вносять відповідні зміни до Договору.

Разом з тим, як вірно підкреслив суд першої інстанції, повноважень на збільшення обсягу закупівель та/або ціни договору умовами Договору не передбачено.

При цьому, на переконання судової колегії, зменшення обсягів закупівлі послуг за Договором за 2017 рік на підставі укладених додаткових угод №№1-4 не може мати наслідком збільшення обсягу закупівель у наступних бюджетних періодах з огляду на те, що у такому випадку збільшується ціна договору щодо відповідного наступного бюджетного періоду, що у свою чергу, не узгоджується з положеннями п. 4 ч. 4 ст. 36 Закону.

Відповідно до абз. 1 п. 2.10 Порядку №309 у разі скорочення бюджетних асигнувань розпорядники бюджетних коштів повинні вживати заходів щодо ліквідації або скорочення обсягу бюджетних зобов'язань та/або бюджетних фінансових зобов'язань, які перевищують уточнені плани асигнувань загального фонду бюджету, плани надання кредитів із загального фонду бюджету, плани спеціального фонду, плани використання бюджетних коштів, помісячні плани використання бюджетних коштів.

Тобто, заходи щодо ліквідації або скорочення обсягу бюджетних зобов'язань та/або бюджетних фінансових зобов'язань, які перевищують уточнені плани асигнувань загального фонду бюджету, повинні вживатися розпорядниками бюджетних коштів у разі скорочення бюджетних асигнувань.

Таким чином, зменшення обсягу замовлених послуг має своїм наслідком скорочення обсягу бюджетних зобов'язань у межах бюджетного періоду і не передбачає можливість перенесення залишку невикористаної суми та недоотриманого обсягу послуг у наступні бюджетні періоди, що не було враховано Департаментом освіти та гуманітарної політики при укладенні додаткової угоди №5.

Аналогічної за своїм змістом позиції дотримується і Верховний Суд у постанові від 02.10.2018 року у справі №823/586/18.

За таких обставин, здійснюючи перенесення невикористаних коштів за 2017 рік до наступних бюджетних періодів 2018 та 2019 років, Позивач діяв всупереч вимог чинного законодавства, на чому вірно наголосив суд першої інстанції.

Відповідно до п. 21 ч. 1 ст. 116 БК України порушенням бюджетного законодавства визнається порушення учасником бюджетного процесу встановлених цим Кодексом чи іншим бюджетним законодавством норм щодо складання, розгляду, затвердження, внесення змін, виконання бюджету та звітування про його виконання, а саме порушення порядку реєстрації та обліку бюджетних зобов'язань, включаючи необґрунтовану відмову в реєстрації або несвоєчасну реєстрацію бюджетних зобов'язань.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 117 БК України за порушення бюджетного законодавства до учасників бюджетного процесу можуть застосовуватися такі заходи впливу - попередження про неналежне виконання бюджетного законодавства з вимогою щодо усунення порушення бюджетного законодавства - застосовується в усіх випадках виявлення порушень бюджетного законодавства. Виявлені порушення бюджетного законодавства мають бути усунені в строк до 30 календарних днів.

Приписи ч. 1 ст. 118 Бюджетного кодексу України визначають, що попередження про неналежне виконання бюджетного законодавства з вимогою щодо усунення порушення бюджетного законодавства може застосовуватися учасниками бюджетного процесу, уповноваженими цим Кодексом на здійснення контролю за дотриманням бюджетного законодавства.

З урахуванням наведеного, а також зважаючи на встановлені вище обставини порушення Позивачем порядку реєстрації бюджетних зобов'язань у зв'язку з безпідставним перенесенням до наступного бюджетного періоду суми невикористаних у попередньому періоді коштів, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками Черкаського окружного адміністративного суду щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог.

При цьому судовою колегією враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов'язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Таким чином, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а викладені в апеляційній скарзі доводи позицію суду першої інстанції не спростовують.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Приписи ст. 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Департаменту освіти та гуманітарної політики Черкаської міської ради на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 19 липня 2018 року у справі за адміністративним позовом Департаменту освіти та гуманітарної політики Черкаської міської ради до Управління Державної казначейської служби України у місті Черкасах Черкаської області, треті особи - Департамент економіки та розвитку Черкаської міської ради, Комунальне некомерційне підприємство «Третій Черкаський міський центр первинної медико-санітарної допомоги», про визнання протиправним та скасування попередження, зобов'язання вчинити дії - залишити без задоволення, а рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 19 липня 2018 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття.

Касаційна скарга на рішення суду апеляційної інстанції подається безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Головуючий суддя А.Г. Степанюк

Судді Л.В. Губська

О.В. Епель

Повний текст постанови складено « 07» листопада 2018 року.