Справа № 825/2325/18
Суддя: Безименна Наталія Вікторівна
Дата ухвалення: 2018-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 825/2325/18 Суддя (судді) першої інстанції: Кашпур О.В.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2018 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Безименної Н.В.

суддів Аліменка В.О. та Кучми А.Ю.

за участю секретаря судового засідання Цюпка Б.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 (Оперативне командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » Сухопутних військ Збройних сил України) на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 27 серпня 2018 року (повний текст виготовлено 03 вересня 2018 року) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 (Оперативне командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » Сухопутних військ Збройних сил України) про скасування наказу в частині,-

ВСТАНОВИЛА:
Позивач звернувся до Військової частини НОМЕР_1 (Оперативне командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » Сухопутних військ Збройних сил України), в якому просив визнати протиправним та скасувати п.2 наказу командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 08 травня 2018 року №285 «Про результати проведення службового розслідування».

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 27 серпня 2018 року позов задоволено в повному обсязі, визнано протиправним та скасовано п.2 наказу командувача Військової частини НОМЕР_1 (Оперативне командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » Сухопутних військ Збройних Сил України) №285 від 08 травня 2018 року «Про результати проведення службового розслідування».

Не погоджуючись з вказаним рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. На думку апелянта, судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права. Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані тим, що бездіяльність позивача внаслідок порушення ним п.п.3.1.9, 3.2.1 Положення про військове (корабельне) господарство Збройних Сил України призвела до відсутності контролю за станом майна військової частина НОМЕР_2 , та як наслідок передчасного виходу з ладу наметів та службовим розслідуванням було встановлено факт завдання матеріальної шкоди державі, в особі військової частини НОМЕР_2 , у зв`язку з чим позивача правомірно притягнуто до обмеженою матеріальної відповідальності.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення, зазначаючи, що він не може нести відповідальність за передчасний вихід речового майна з експлуатації.

Сторони в судове засідання не з`явилися, хоча про день, час та місце судового розгляду справи повідомлені належним чином.

Враховуючи, що відповідно до ч.2 ст.313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, колегія суддів визнала можливим проводити розгляд заяви за відсутності сторін.

Згідно з ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Статтею 242 КАС України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_2 ( НОМЕР_3 ) на посаді заступника командира військової частини з тилу.

Відповідно до наказу командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 26 квітня 2018 року №257 «Про призначення службового розслідування» проведено службове розслідування щодо визначення винних посадових осіб і розмірів відшкодування стосовно передчасного виходу з ладу наметів УСБ-56 та УСТ-56 у військовій частині НОМЕР_2 , за наслідком якого складено акт службового розслідування від 08 травня 2018 року №502/491 (а.с.99), згідно з яким в ході службового розслідування було встановлено, що на виконання рішення Міністра оборони України від 17 лютого 2018 року № 1796/3/2 у Генеральному штабі Збройних Сил України опрацьовано пропозиції Головної інспекції Міністерства оборони України за результатами роботи Департаменту внутрішнього аудиту Міністерства оборони України у військової частини НОМЕР_2 щодо притягнення до матеріальної відповідальності винних посадових осіб за завдання матеріальної шкоди.

Відповідно до вимог наказу Міністерства оборони України від 01 лютого 2018 року №38 «Про призначення службового розслідування» Головною інспекцією Міністерства оборони України спільно з Військовою службою правопорядку проведено службове розслідування за фактом неналежного виконання службових обов`язків та порушення вимог Інструкції про організацію речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України в мирний час та особливий період, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 29 квітня 2016 року №232 посадовими особами оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » щодо підготовки наметового містечка до прийому особового складу військової частини НОМЕР_4 .

Згідно наказу Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 05 березня 2018 року №136 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» (а.с.117) за результатами проведення службового розслідування щодо підготовки наметового містечка до прийому особового складу на тимчасово виконуючого обов`язки командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » полковника ОСОБА_2 накладено дисциплінарне стягнення «сувора догана», на заступника начальника тилу військової частини НОМЕР_2 майора ОСОБА_3 - «сурова догана».

У вказаному наказі зазначено, що всупереч вимогам Інструкції про організацію речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України в мирний та особливий період, затверджений наказом Міністерства оборони України від 29 квітня 2016 року №232 після завершення відновлення боєздатності військової частини НОМЕР_5 у 2017 році оперативним командуванням « ІНФОРМАЦІЯ_1 » рішення про зняття наметового містечка не прийнято, ремонт та обслуговування наметів не здійснено.

Також, згідно наказу командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 01 лютого 2018 року №66 проведено службове розслідування за фактом не готовності польового табору в смт.Гончарівське до розміщення військової частини НОМЕР_4 , за результатами якого складено акт №502/140 від 06 лютого 2018 року (а.с.78), згідно з яким під час проведення службового розслідування встановлено, що причинами та передумовами не готовності польового табору в смт.Гончарівське до розміщення військової частини НОМЕР_4 стали: неналежне ставлення до виконання функціональних обов`язків тимчасово виконуючого обов`язки начальника тилу військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_4 , порушення статей функціональних обов`язків начальником квартирно-експлуатаційної служби тилу військової частини НОМЕР_1 полковником ОСОБА_5 , порушення тимчасово виконуючим обов`язки заступника командира військової частини НОМЕР_2 полковником ОСОБА_6 ст.16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, порушення тимчасово виконуючим обов`язки заступника командира військової частини НОМЕР_2 з тилу майором ОСОБА_3 статей Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, несприятливі погодні умови, що призвели до руйнування та псування майна наметового містечка.

Зазначених осіб було запропоновано притягнути до дисциплінарної відповідальності.

Наказом командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 06 лютого 2018 року №78 (а.с.112) «Про результати проведення службового розслідування» затверджено результати проведення службового розслідування та вирішено притягнути до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_3 .

Наказом Міністерства оборони України від 26 лютого 2018 року №32КП (а.с.53) «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» було притягнуто до дисциплінарної відповідальності: ОСОБА_7 , ОСОБА_4 , ОСОБА_8 , ОСОБА_6 .

Таким чином, позивач відсутній серед осіб, які своїми діями (бездіяльністю) допустили причини та передумови не готовності польового табору до розміщення військової частини НОМЕР_4 та він відсутній серед осіб, яких запропоновано притягнути та було притягнуто до дисциплінарної відповідальності.

На підставі доручення першого заступника Міністра оборони України від 05 лютого 2018 року №266/3 та розпорядження директора Департаменту внутрішнього аудиту Міністерства оборони України від 08 лютого 2018 року №234/559 у період з 12 лютого 2018 року по 16 лютого 2018 року було проведено аудит окремих питань діяльності речової служби в/ч НОМЕР_2 за період з 06 серпня 2016 року по 05 лютого 2018 року, за результатами якого складено аудиторський звіт від 16 лютого 2018 року №234/1/31/7 (а.с.172), за результатом якого встановлено, що посадовими особами військової частини НОМЕР_2 не було забезпечено дотримання вимог чинного законодавства, що стосувались експлуатації, збереження, використання наметів УСБ-56 та УСТ-56, а також невиконання у повному обсязі своїх функціональних обов`язків по прийому речового майна від інших частин, ремонту речового майна та порядку передачі в експлуатацію наметів у тимчасове використання.

З наказу командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 28 березня 2018 року №199 «Про уточнення причин та умов, що сприяли неналежному використанню наметів у військовій частині НОМЕР_2 , та встановлення ступеня вини посадових осіб» (а.с.115) вбачається, що відповідно до наказу командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 14 березня 2018 року №164 було проведено службове розслідування з метою з`ясування причин та умов, що сприяли неналежному використанню наметів у військовій частині НОМЕР_2 , та встановлення ступеня вини посадових осіб. Умовами та причинами, що сприяли створенню зазначеної ситуації стали: погодні умови, опади снігу, різні перепади температур навколишнього середовища, а також великий термін експлуатації наметів (2 роки і більше); за період існування наметового містечка намети постійно знаходились в розгорнутому вигляді на наметовому містечку, намети ні разу не знімались для просушки, тобто постійно знаходились в експлуатації; фактично більше ніж за рік особовий склад військових частин проживав в палатках та наметовому містечку тільки 6 місяців, за час відсутності особового складу, який проживає в наметовому містечку, намети не опалюються, внаслідок чого намети стали приходити в непридатний стан. Вирішено обмежитись раніше накладеними дисциплінарними стягненнями, відповідно до наказу командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 06 лютого 2018 року №78.

Командувачем військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » направлено клопотання на ім`я Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 07 квітня 2018 року №502/10/268 щодо неможливості визначення розміру збитків, винних посадових осіб по факту передчасного виходу з ладу наметів УСБ-56 та УСТ-56 в наметовому містечку смт.Гончарівське у зв`язку з продовженням роботи аудиту Північно-східним територіальним управлінням у військовій частині НОМЕР_2 . Після завершення роботи аудиту, визначення розміру нанесення матеріальних збитків щодо завчасного виходу з ладу наметів УСБ (УСТ) - 56 буде призначено службове розслідування. Командувачем Сухопутних військ Збройних Сил України було прийнято позитивне рішення.

З 14 березня 2018 року старшим інспектором відділу аудиту тилового забезпечення Північно-Східного територіального управління внутрішнього аудиту було продовжено аудит відповідності діяльності речової служби військової частини НОМЕР_2 за період з 06 травня 2015 року по 28 лютого 2018 року, в результаті якого було встановлено - розділ 2.6 аудиторського звіту (а.с.140), що із загальної кількості наметів УСБ-56 та УСТ-56, які перебували на наметовому містечку та призначались для розміщення особового складу, станом на 12 лютого 2018 року, не вислужили встановлені терміни експлуатації та в разі їх належного якісного стану могли використовуватись за призначенням тільки 33 комплекти наметів УСБ-56 та 19 комплектів наметів УСТ-56. Таким чином враховуючи безперервний строк експлуатації на наметовому містечку, відсутності належного догляду за наметами, аудитом встановлено достроковий знос наметів і як наслідок, незаконні витрати ресурсів на загальну суму 773139,05 грн.

Відповідно до наказу командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 26 квітня 2018 року №257 «Про призначення службового розслідування» було проведено службове розслідування, за наслідком якого складено акт службового розслідування №502/491 від 08 травня 2018 року (а.с.99), згідно з яким запропоновано за неналежне виконання вимог п.6 Положення про порядок обліку, зберігання, списання та використання військового майна у Збройних силах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04 червня 2000 року №1225, обов`язків, що визначені ст.ст.16, 58, 59 Статуту внутрішньої служби, п.п.3.1.9, 3.2.1 Положення про військове (корабельне) господарство Збройних Сил України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 16 липня 1997 року №300, що призвело до передчасного виходу з ладу наметів УСБ (УСТ) - 56 відповідно п.10 постанови Верховної Ради України від 23 червня 1995 року №243/95-ВР «Про затвердження Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі» заступника командира військової частини НОМЕР_2 з тилу підполковника ОСОБА_1 притягнути до обмеженої матеріальної відповідальності у розмірі заподіяної шкоди, але не більше місячного грошового забезпечення.

Згідно з п.2 наказу командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 08 травня 2018 року №285 «Про результати проведення службового розслідування» (а.с.9) за неналежне виконання вимог п.6 Положення про порядок обліку, зберігання, списання та використання військового майна у Збройних силах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04 червня 2000 року №1225, обов`язків, що визначені ст.ст.16, 58, 59 Статуту внутрішньої служби, п.п.3.1.9, 3.2.1 Положення про військове (корабельне) господарство Збройних Сил України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 16 липня 1997 року №300, що призвело до передчасного виходу з ладу наметів УСБ (УСТ) - 56 відповідно п.10 постанови Верховної Ради України від 23 червня 1995 року №243/95-ВР «Про затвердження Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі» заступника командира військової частини НОМЕР_2 з тилу підполковника ОСОБА_1 притягнуто до обмеженої матеріальної відповідальності у розмірі заподіяної шкоди, але не більше місячного грошового забезпечення в сумі 11844,00 грн.

Вважаючи таке рішенні відповідача протиправним, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, дійшов висновку, що наказ командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » №285 від 08 травня 2018 року, в частині притягнення позивача до обмеженої матеріальної відповідальності, винесено з порушенням вимог чинного законодавства, без належного встановлення всіх обставин, що мають значення для притягнення винних осіб до матеріальної відповідальності.

Колегія суддів погоджується з наведеним висновком суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Конституцією України, Законом України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), який визначає загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб полку і його підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах.

В силу вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 9 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України передбачено, що військовослужбовці Збройних Сил України мають права і свободи з урахуванням особливостей, що визначаються Конституцією України, законами України з військових питань, статутами Збройних Сил України та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно зі ст.11 наведеного Статуту необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України, покладає на військовослужбовців такі обов`язки, зокрема, знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно.

Відповідно до ст.26 Статуту військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.

Постановою Верховної Ради України від 23 червня 1995 року №243/95-ВР затверджено Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, яке визначає підстави і порядок притягнення до матеріальної відповідальності військовослужбовців і призваних на збори військовозобов`язаних, винних у заподіянні шкоди державі під час виконання ними службових обов`язків, передбачених актами законодавства, військовими статутами, порадниками, інструкціями та іншими нормативними актами.

Згідно з п.п.3-4 вказаного Положення військовослужбовці і призвані на збори військовозобов`язані несуть матеріальну відповідальність за наявністю:

а) заподіяння прямої дійсної шкоди;

б) протиправної їх поведінки;

в) причинного зв`язку між протиправною поведінкою і настанням шкоди;

г) вини у заподіянні шкоди.

Протиправною визнається така поведінка (дія або бездіяльність) військовослужбовця або призваного на збори військовозобов`язаного, коли він не виконує (недбало виконує) свої службові обов`язки.

Військовослужбовець або призваний на збори військовозобов`язаний визнається винним у заподіяній шкоді, якщо протиправне діяння вчинено ним умисно чи з необережності.

Відшкодування шкоди військовослужбовцями і призваними на збори військовозобов`язаними провадиться незалежно від притягнення їх до дисциплінарної чи кримінальної відповідальності за дію (бездіяльність), якою державі було заподіяно шкоди.

Військовослужбовці і призвані на збори військовозобов`язані за шкоду, заподіяну недбалим виконанням ними службових обов`язків, передбачених військовими статутами, порадниками, інструкціями та іншими нормативними актами, несуть матеріальну відповідальність у розмірі заподіяної шкоди, але не більше місячного грошового забезпечення (п.10 Положення).

Відповідно до абз.2 п.11 наведеного Положення у разі, якщо командири (начальники) військових частин не вжили належних заходів, передбачених військовими статутами, порадниками, інструкціями та іншими нормативними актами щодо запобігання розкраданню, знищенню чи псуванню військового майна або щодо притягнення винних до відповідальності, вони несуть матеріальну відповідальність у розмірі заподіяної шкоди, але не більше місячного грошового забезпечення.

Пунктом 16 Положення передбачено, що розмір заподіяної державі шкоди визначається за фактичними втратами на підставі даних обліку виходячи з вільних оптово-роздрібних чи договірних цін, що діють на період розгляду питання про матеріальну відповідальність, а в разі відсутності таких даних - за цінами, що обчислюються в порядку, який визначається Міністерством економіки України.

Обчислення розміру шкоди, що підлягає відшкодуванню, провадиться з урахуванням зносу військового майна за встановленими нормами.

Згідно з п.17 цього Положення у разі виявлення факту заподіяння матеріальної шкоди командир (начальник) військової частини призначає розслідування для встановлення причин виникнення шкоди, її розміру та винних осіб.

Розслідування має бути завершено протягом одного місяця з дня виявлення шкоди. У необхідних випадках цей термін може бути продовжено вищим за підлеглістю командиром (начальником), але не більш як на один місяць.

Відповідно до п.19 наведеного Положення розслідуванням повинно бути встановлено: в чому полягає матеріальна шкода та яка її вартісна оцінка; якими конкретно неправомірними діями військовослужбовця або призваного на збори військовозобов`язаного заподіяно шкоду; вимоги яких законів, військових статутів, порадників, інструкцій та інших нормативних актів при цьому було порушено; умисно чи з необережності та з якою метою заподіяно шкоду; чи заподіяно шкоду винною особою під час виконання службових обов`язків; ступінь вини кожного у разі заподіяння шкоди кількома особами; умови та причини, що сприяли заподіянню шкоди, та її наслідки.

Пунктом 37 встановлено, що матеріальна відповідальність не настає у випадках: коли заподіяна шкода є наслідком дії непереборної сили; невстановлення винної особи; смерті винної особи; коли шкоду заподіяно внаслідок виконання наказу старшого начальника, або виправданого в конкретних умовах службового ризику, або правомірних дій.

З аналізу наведених норм законодавства України, що регулює спірні правовідносини вбачається, що при наявності вини військовослужбовця в заподіянні прямої дійсної шкоди, допущеної внаслідок невиконання (недбалого виконання) службових обов`язків, така особа несе матеріальну відповідальність. Обставини, за яких військовослужбовця може бути притягнуто до матеріальної відповідальності встановлюються службовим розслідуванням, яке має бути завершено протягом одного місяця з дня виявлення шкоди та вказаний термін може бути продовжено лише вищим за підлеглістю командиром (начальником), але не більш як на один місяць. Крім того, заподіяння шкоди внаслідок непереборної сили виключає матеріальну відповідальність.

З матеріалів справи вбачається, що наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 31 жовтня 2017 року №645 (а.с.24) комендантом наметового містечка призначено тимчасово виконуючого обов`язки заступника командира військової частини з тилу майора ОСОБА_3 .

У періоди з 27 жовтня 2016 року по 07 листопада 2016 року, з 24 травня 2017 року по 23 листопада 2017 року, з 12 грудня 2017 року по 29 січня 2018 року позивач безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей, що підтверджується довідкою військової частини НОМЕР_2 від 21 травня 2018 року №1253 (а.с.32).

Колегія суддів звертає увагу, що вимога тимчасово виконуючого обов`язки начальника штабу - першого заступника командира військової частини НОМЕР_1 про забезпечення виділення особового складу для наведення порядку в польовому таборі оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 », з метою утримання наметового табору у відповідності до вимог Статутів Збройних Сил України була направлена командиру військової частини НОМЕР_2 26 грудня 2017 року за №502/10/3022 (а.с.83), тобто в той період, коли позивач безпосередньо приймав участь в АТО на території Донецької та Луганської областей, та в той час комендантом наметового містечка було призначено тимчасово виконуючого обов`язки заступника командира військової частини з тилу майора ОСОБА_3 .

Повторна вимога щодо забезпечення виділення особового складу для наведення порядку в польовому таборі оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 », з метою утримання наметового табору у відповідності до вимог Статутів Збройних Сил України була направлена командиру військової частини НОМЕР_2 29 січня 2018 року за №502/10/134 (а.с.89), коли позивач також перебував у зоні АТО на території Донецької та Луганської областей.

Таким чином, позивач, своїми розпорядженнями, діями (бездіяльністю) не міг порушити встановлений порядок обліку, зберігання, використання, перевезення військового майна.

Згідно з актом службового розслідування №502/140 від 06 лютого 2018 року (а.с.78) встановлено, що причинами та передумовами не готовності польового табору в смт.Гончарівське до розміщення військової частини НОМЕР_4 стали: неналежне ставлення до виконання функціональних обов`язків тимчасово виконуючого обов`язки начальника тилу військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_4 , порушення статей функціональних обов`язків начальником квартирно-експлуатаційної служби тилу військової частини НОМЕР_1 полковником ОСОБА_5 , порушення тимчасово виконуючим обов`язки заступника командира військової частини НОМЕР_2 полковником ОСОБА_6 ст.16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, порушення тимчасово виконуючим обов`язки заступника командира військової частини НОМЕР_2 з тилу майором ОСОБА_3 статей Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, несприятливі погодні умови, що призвели до руйнування та псування майна наметового містечка.

Тобто вини позивача у неготовності польового табору в смт.Гончарівське до розміщення військової частини НОМЕР_4 не встановлено.

Крім того, в наказі командувача Сухопутних військ Збройних Сил України №136 від 05 березня 2018 року (а.с.117) зазначено, що всупереч вимогам Інструкції про організацію речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України в мирний та особливий період, затверджений наказом Міністерства оборони України від 29 квітня 2016 року №232 після завершення відновлення боєздатності військової частини НОМЕР_5 у 2017 році оперативним командуванням «Північ» рішення про зняття наметового містечка не прийнято, ремонт та обслуговування наметів не здійснено. Відповідно до вимог статутів Збройних Сил України та Дисциплінарного статуту Збройних Сил України ряд посадових осіб притягнено до дисциплінарної відповідальності.

Отже, прямого наказу командиру військової частини НОМЕР_2 , або його заступнику, про зняття наметів не надходило.

Наведене свідчить про відсутність взаємозв`язку між діями (бездіяльністю) позивача та матеріальною шкодою, завданою внаслідок псування наметів УСБ (УСТ) - 56, що фактично виключає наявність вини останнього, яка є обов`язковою підставою для притягнення його до матеріальної відповідальності.

Крім того, в наказі командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 08 травня 2018 року №285 зазначено, що незаконні витрати ресурсів складають 773139,05 грн., однак не встановлено вартісної оцінки майнової шкоди, яка була завдана конкретними неправомірними діями позивача.

Крім того, факт заподіяння матеріальної шкоди, а саме руйнування наметового містечка було встановлено 01 лютого 2018 року, оскільки саме на підставі наказу командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 01 лютого 2018 року №66 було призначено та проведено службове розслідування за фактом не готовності польового табору в смт.Гончарівське до розміщення військової частини НОМЕР_4 , за наслідком якого складено акт від 06 лютого 2018 року №502/140 (а.с.78), в той же час, до матеріальної відповідальності позивача було притягнуто наказом командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 08 травня 2018 року №285, тобто з пропуском строку встановленого п.17 Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, що також свідчить про неправомірність притягнення позивача до матеріальної відповідальності.

В той же час, незалежно від дій осіб, яких було притягнуто до дисциплінарної та матеріальної відповідальності, фактичною обставиною, яка стала причиною та передумовою неготовності польового табору в смт.Гончарівське та пошкодження наметів УСБ (УСТ) - 56 є несприятливі погодні умови, що призвели до руйнування та псування майна наметового містечка, що виключає матеріальну відповідальність, згідно з п.37 Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі.

Всупереч ч.2 ст.77 КАС України, відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не доведено правомірність оскаржуваного наказу в частині притягнення позивача до обмеженої матеріальної відповідальності.

З огляду на викладені обставини, з урахуванням наведених норм права, за наслідком перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог шляхом визнання протиправним та скасування п.2 наказу командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 08 травня 2018 року №285 «Про результати проведення службового розслідування».

Разом з тим, у своїй апеляційній скарзі апелянт зазначав про наявність достатніх підстав для відстрочення скаржнику сплати судового збору та при подачі апеляційної скарги відповідачем судовий збір сплачено не було.

Відповідно до вимог п.1 ч.5 ст.296 КАС України до апеляційної скарги додається документ про сплату судового збору.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору встановлено Законом України «Про судовий збір», відповідно до п.п1 п.3 ч.2 ст.4 якого за подання до адміністративного суду позову немайнового характеру, поданого фізичною особою судовий збір справляється у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до пп.2 п.3 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» за подання до адміністративного суду апеляційної скарги на рішення суду, судовий збір справляється у розмірі 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

Згідно зі ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» з 01 січня 2018 року розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб становить 1762,00 грн.

Враховуючи, що позивачем при поданні позову заявлено позовні вимоги немайнового характеру, то при поданні даного позову до суду першої інстанції сплаті підлягав судовий збір у розмірі 704,80 грн., а тому судовий збір за подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції у розмірі 1057,20 грн. підлягає стягненню зі скаржника в дохід спеціального фонду Державного бюджету.

На підставі вищенаведеного, приймаючи до уваги, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, рішення суду ґрунтується на засадах верховенства права, є законним і обґрунтованим, висновки суду першої інстанції доводами апелянта не спростовані, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для його зміни або скасування.

Керуючись ст.ст.243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 (Оперативне командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » Сухопутних військ Збройних сил України) залишити без задоволення.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 27 серпня 2018 року залишити без змін.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Військової частини НОМЕР_1 (Оперативне командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » Сухопутних військ Збройних сил України) ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний код НОМЕР_6 ) в дохід спеціального фонду Державного бюджету України (отримувач коштів - УДКСУ у Печерському р-ні; код отримувача (код за ЄДРПОУ) 38004897; банк отримувача - ГУДКCУ у м. Києві, код банку отримувача (МФО) 899998; рахунок отримувача 1055; код класифікації доходів бюджету 22030101) судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 1057,20 грн. (одна тисяча п`ятдесят сім грн. 20 коп.).

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів, з урахуванням положень ст.329 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 29 жовтня 2018 року.

Головуючий суддя Н.В.Безименна

Судді В.О.Аліменко

А.Ю.Кучма