Справа № 1540/4361/18
Суддя: Марин П. П.
Дата ухвалення: 2018-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 1540/4361/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2018 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Марина П.П.

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Марин П.П., розглянувши у порядку письмового справдження справу за адміністративним позовом Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Платинум Банк» ОСОБА_1 до Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві, за участю третіх осіб ОСОБА_2, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання протиправним та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження, -

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Платинум Банк» ОСОБА_1 до Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві, за участю третіх осіб ОСОБА_2, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в якому позивач просить визнати протиправною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 31.07.2018 року ВП №56880086, видану державним виконавцем Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві ОСОБА_3.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідно до постанови №56880086 від 31.07.2018 року боржником є Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ПтБ» і з боржника стягуються на користь ОСОБА_2 сума судового збору в розмірі 640 грн. Згідно з ч.1 ст.3 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», Фонд гарантування вкладів фізичних осіб є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених цим Законом. Відповідно до положень ч.1 ст.35 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», Фонд може делегувати рішенням виконавчої дирекції Фонду частину або всі свої повноваження як тимчасового адміністратора або ліквідатора уповноваженій особі (уповноваженим особам) Фонду. Відповідно до п.1 ч.3 ст. 16 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», позови, подані проти працівників Фонду, вважаються позовами, поданими проти Фонду. Таким чином, Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ПтБ» не виступає самостійним субєктом та не набуває самостійних прав та обовязків, оскільки діє на підставі закону від імені ПАТ «ПтБ». Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ПтБ» є працівником Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та діє від імені ПАТ «ПтБ» виконуючи функції виконавчого органу ПАТ «ПтБ». Таким чином, стягнення на користь ОСОБА_2 суми судового збору є неправомірним а постанова державного виконавця незаконною, протиправною та такою, що прийнята з порушенням вимог законодавства і підлягає скасуванню.

Представники позивача, відповідача та третіх осіб до суду не з'явились, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлялись.

Враховуючи відсутність потреби щодо заслухання свідка чи експерта, судом, керуючись положеннями ч.9 ст.205 КАС України, прийнято рішення про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Дослідивши наявні в справі письмові докази, оцінивши їх за власним внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді справи, суд встановив наступні факти та обставини.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи 08.08.2018 року позивачем було отримано постанову державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м.Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві ОСОБА_3, про відкриття виконавчого провадження від 31.07.2018 року (а.с.36, 39), винесену при примусовому виконанні виконавчого листа по справі №815/6127/17 від 14.06.2018 року (а.с.40), виданого Одеським окружним адміністративним судом.

Відповідно до вказаної постанови боржником зазначено Уповноважену особу ФГВФО на ліквідацію ПАТ «Платинум Банк» ОСОБА_1. Код ЄДРПОУ боржника 21708016.

Позивач вважає такі дії відповідача протиправними та такими, що підлягають скасуванню, а тому звернувся із зазначеним позовом до суду.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до положень ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до підпункту 1 ч.1 ст.3 цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Частиною першою ст.4 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено вимоги до виконавчого документ та вказано, що у виконавчому документі зазначаються:

1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, імя, по батькові та посада посадової особи, яка його видала;

2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ;

3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, імя та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи;

4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків);

5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень;

6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню);

7) строк предявлення рішення до виконання.

У разі невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим цією статтею, стягувач має право звернутися до суду чи іншого органу (посадової особи), що видав виконавчий документ, щодо приведення його у відповідність із зазначеними вимогами.

Примусове виконання рішень покладається, зокрема, на органи державної виконавчої служби (державних виконавців).

Статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження» встановлені обов'язки і права виконавців. Виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов'язаний, зокрема, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до ст.26 Закону України №1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Відповідно до ч.5 та ч.6 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов'язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону. За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню).

З аналізу вищезазначеного вбачається, що обовязком держаного виконавця є неупереджене, ефективне та своєчасне здійснення передбачених законом заходів щодо примусового виконання рішень.

Відповідно до ст.35 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» тимчасовим адміністратором неплатоспроможного банку та ліквідатором банку (крім ліквідації банку за рішенням власників) є Фонд. Фонд може делегувати рішенням виконавчої дирекції Фонду частину або всі свої повноваження як тимчасового адміністратора або ліквідатора уповноваженій особі (уповноваженим особам) Фонду, яка має високі професійні та моральні якості, бездоганну ділову репутацію, повну вищу освіту в галузі економіки, фінансів чи права (не нижче кваліфікаційного рівня "спеціаліст") та професійний досвід, необхідний для виконання заходів у межах здійснення тимчасової адміністрації.

Уповноважена особа Фонду у своїй діяльності підзвітна Фонду, який несе відповідальність за дії уповноваженої особи Фонду щодо процедури виведення неплатоспроможного банку з ринку.

Відповідно до ч.3 ст.37 вказаного Закону уповноважена особа Фонду діє від імені банку в межах повноважень Фонду.

Отже, як вбачається з документів, що наявні в матеріалах справи, державним виконавцем 31.07.2018 року відкрито виконавче провадження на виконання виконавчого листа по справі №815/6127/17 в якому боржником зазначено Уповноважену особу ФГВФО на ліквідацію ПАТ «Платинум Банк» ОСОБА_1, код ЄДРПОУ боржника 21708016.

Відповідно до резолютивної частини рішення по справі №815/6127/17, на підставі якого було видано виконавчий лист, адміністративний позов ОСОБА_4 до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Платінум Банк» ОСОБА_1, третя особа: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про визнання протиправною бездіяльності Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ОСОБА_1 щодо не включення ОСОБА_4 до переліку вкладників ПАТ «Платинум Банк», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та зобовязання Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ОСОБА_1 включити ОСОБА_4 до переліку вкладників ПАТ «Платинум Банк» за договором банківського вкладу (депозиту) «Готівка щомісяця» №.00512166 від 21.11.2016р., за договором банківського вкладу (депозиту) «Готівка щомісяця №00514727 від 28.11.2016р., які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб задоволено частково та, зокрема, стягнуто з Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Платінум Банк» ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 суму судового збору за подання адміністративного позову за квитанцією №ПН11334 від 27.09.2017 р. у сумі 640, 00 грн. (шістсот сорок гривень 00 коп.).

Вказану постанову державним виконавцем 31.07.2018 року із супровідним листом направлено на адресу боржника.

При цьому, суд звертає увагу, що виконавчий лист виданий відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження», що свідчить про відсутність підстав для відмови у відкритті виконавчого провадження та у задоволенні позовних вимог позивача.

Отже, суд приходить до висновку, що державний виконавець діяв у відповідності до вимог законодавства та у спосіб, що передбачений законом, а тому вимога позивача щодо визнання постанови про відкриття виконавчого провадження протиправною, з підстав невірно, на думку позивача, зазначеного у виконавчому листі боржника та коду ЄДРПОУ боржника є необґрунтованими та не підлягає задоволенню, оскільки виконавчий лист видано відповідно до резолютивної частини рішення по справі №815/6127/17.

Крім того, суд не бере до уваги посилання позивача на п.4 ч.4 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження» та п.4 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» з наступних підстав.

Відповідно п.4 ч.4 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його предявлення, якщо Національним банком України прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника.

Згідно з п.4 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника.

Позивачем надано до суду копію рішення Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №743 від 24.02.2017 року про початок процедури ліквідації ПАТ «Платинум Банк» та делегування повноважень ліквідатора банку (а.с.52).

Проте суд зазначає, що відповідачем, в свою чергу і боржником, по справі №815/6127/17, на підставі рішення в якій було видано виконавчий лист за яким відкрито оскаржуване виконавче провадження, є Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Платинум Банк» ОСОБА_1, а тому посилання позивача на п.4 ч.4 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження» та на п.4 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» є безпідставним.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що позивач у даному позові фактично оскаржує не дії державного виконавця, а неправомірність стягнення з нього як відповідача судового збору, що в свою чергу свідчить про невірно обраний спосіб захисту.

Згідно статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно частини 1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв'язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає, що позивачем не доведено та необґрунтовано позицію щодо підстав визнання постанови про відкриття виконавчого провадження №5688008 від 31.07.2018 року протиправною та не вбачає підстав для задоволення позову та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження №5688008 від 31.07.2018 року.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст. 242 КАСУ, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Частиною 3 ст.2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

На підставі вищевикладеного, з урахуванням встановлених судом фактів, оцінюючи надані до суду докази у сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 241- 246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Платинум Банк» ОСОБА_1 до Шевченківського районного відділу Державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві, за участю третіх осіб ОСОБА_2, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання протиправним та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження відмовити.

Рішення набирає законної сили згідно ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст. ст.293, 295та п. 15-5 розділу VII Кодексу адміністративного судочинства України.

Позивач: Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Платинум Банк» ОСОБА_1 (, 04112, вул.Дегтярівська 48, м.Київ);

Відповідач: Шевченківський районний відділ Державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві (, 01032, вул. Саксаганського 110, м.Київ);

Третя особа: ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1, 65023, АДРЕСА_1);

Третя особа: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб (, 04073, вул.Січових стрільців 17, м.Київ)

Суддя П.П.Марин

.