Справа № 826/9801/17
Суддя: Аліменко Володимир Олександрович
Дата ухвалення: 2018-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/9801/17 Суддя (судді) першої інстанції: Кузьменко В.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2018 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Аліменка В.О.,

суддів Безименної Н.В., Кучми А.Ю.,

за участю секретаря Лебедєвої Ю.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Концерн Стирол» на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 вересня 2018 року у справі за адміністративним позовом Приватного акціонерного товариства «Концерн Стирол» до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання протиправною та скасування постанови про прийняття виконавчого провадження, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва оскільки вважає протиправною постанову про прийняття виконавчого провадження від 06 липня 2017 року ВП №53014608, у зв'язку із тим, що підстави для стягнення виконавчого збору відсутні.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 вересня 2018 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій останній просить суд вказане судове рішення скасувати та винести нове, яким адміністративний позов задовольнити в повному обсязі. На думку апелянта, оскаржуване рішення винесено судом першої інстанції з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, зміст апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку, що апеляційне провадження підлягає закриттю, з таких підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, Постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС МЮУ Борейка М.В. про стягнення виконавчого збору від 15 листопада 2016 року ВП №49067990 при примусовому виконанні наказу Господарського суду Запорізької області від 12 серпня 2015 року №905/1196/13-г про стягнення з ПрАТ «КОНЦЕРН СТИРОЛ» на користь Дочірньої компанії «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» 3% річних у розмірі 5 118 168,06 грн., витрати від інфляції у розмірі 12 036 151,18 грн. та судовий збір у розмірі 68 646,88 грн., постановлено стягнути із боржника - ПрАТ «КОНЦЕРН СТИРОЛ», виконавчий збір у розмірі 1 722 296,61 грн.

Згідно постанови Заступника начальника Дружківського міського відділу державної виконавчої служби про відкриття виконавчого провадження від 30 листопада 2016 року ВП №53014608, відкрито виконавче провадження з примусового виконання постанови від 15 листопада 2016 року ВП №49067990 про стягнення виконавчого збору у сумі 1 722 296,61 грн.

Судом також встановлено, що постановою директора Департаменту ДВС МЮУ Поліщук Д.В. від 16 червня 2017 року передано матеріали виконавчих проваджень, боржником за якими є ПрАТ «КОНЦЕРН СТИРОЛ», з відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області та Дружківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області до Відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС МЮУ.

На підставі вказаної постанови, головним державним виконавцем Дружківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькі області прийнято постанову про передачу виконавчого провадження від 04 липня 2017 року ВП №53014608, якою постанову від 15 листопада 2016 року №49067990 про стягнення виконавчого збору передано на виконання до Відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС МЮУ.

06 липня 2017 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС МЮУ Рубель І.В. прийнято постанову про прийняття виконавчого провадження від 06 липня 2017 року ВП №53014608 при примусовому виконанні постанови Відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС МЮУ від 15 листопада 2016 року №49067990 про стягнення з ПрАТ «КОНЦЕРН СТИРОЛ» виконавчого збору у сумі 1 722 296,61 грн.

Не погоджуючись із вказаним рішення про прийняття виконавчого провадження, вважаючи його таким, що не відповідає вимогам чинного законодавства, позивач звернувся до суду із даним адміністративним позовом.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено в межах спірних правовідносин наявності підстав для скасування постанови про прийняття виконавчого провадження від 06 липня 2017 року ВП №53014608.

Колегія суддів погоджується із таким висновком суду першої інстанції, мотивуючи свою позицію наступним.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Законом України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 р. № 1404-VIII (далі - Закон № 1404-VIII), Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 р. № 512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 29.09.2016 р. № 2832/5) (далі - Інструкція № 512/5), Порядком роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 25.12.2008 р. № 2274/5 (далі - Порядок № 2274/5).

Так, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на момент прийняття оскаржуваної постанови) встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пунктом 5 частини першої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі постанов державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанов державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанов приватних виконавців про стягнення основної винагороди.

Частиною п'ятою статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов'язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Частиною четвертою статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред'явлення, якщо: 1) рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної сили (крім випадків, коли рішення у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання); 2) пропущено встановлений законом строк пред'явлення виконавчого документа до виконання; 3) боржника визнано банкрутом; 4) Національним банком України прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника; 5) юридичну особу - боржника припинено; 6) виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону; 7) виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень; 8) стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску, якщо авансування є обов'язковим; 9) виконавчий документ не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем; 10) виконавчий документ пред'явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.

Частиною 4 статті 25 Закону України «Про виконавче провадження» передача виконавчих проваджень від одного державного виконавця до іншого, від одного органу державної виконавчої служби до іншого або до виконавчої групи здійснюється в порядку, визначеному Міністерством юстиції України.

Згідно з п. п. 6-9 Розділу V Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року №512/5 виконавче провадження передається з одного органу державної виконавчої служби до іншого у разі, зокрема, наявності інших обставин, що ускладнюють виконання рішення. Передача виконавчих проваджень на виконання може здійснюватися до відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби, відділів державної виконавчої служби та виконавчих груп, утворених при цих органах, - за рішенням начальника управління державної виконавчої служби щодо виконавчих проваджень, що перебувають на виконанні у відділах державної виконавчої служби.

Особа, яка прийняла рішення про передачу матеріалів виконавчого провадження, виносить вмотивовану постанову, де обов'язково зазначаються обставини, що обумовили передачу виконавчого провадження, та строки передачі матеріалів виконавчого провадження, які не можуть перевищувати п'яти робочих днів. Постанова надсилається сторонам виконавчого провадження та до відповідних органів державної виконавчої служби.

Про передачу виконавчого провадження іншому органу державної виконавчої служби або до виконавчої групи державний виконавець виносить відповідну постанову, яку разом з матеріалами виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня з дня її винесення надсилає до органу державної виконавчої служби, до якого передається виконавче провадження. Державний виконавець, якому передано виконавче провадження, не пізніше наступного робочого дня з дня надходження матеріалів виконавчого провадження зобов'язаний винести постанову про прийняття виконавчого провадження, яку надсилає сторонам виконавчого провадження.

У п.п. 5.2-5.4 Порядку № 2274/5 визначено, що документи виконавчого провадження оформлюються відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження», інших законодавчих і нормативно-правових актів, а також цього Порядку.

Під час підготовки та оформлення документів необхідно дотримуватись правил, що забезпечують їх юридичну силу, оперативне та якісне виконання і пошук, можливість обробки за допомогою комп'ютерної та електронної техніки.

Документ має юридичну силу за наявності обов'язкових реквізитів: найменування (або бланк із зазначенням назви) органу державної виконавчої служби (автора), її місцезнаходження, посади особи, яка підписала документ, дати, підпису та за необхідності - відбиток печатки, реєстраційний номер.

Пунктом 7 Інструкції № 512/5 передбачено, що постанова як окремий документ містить такі обов'язкові реквізити: номер виконавчого провадження; вступну частину із зазначенням: назви постанови, дати видачі постанови та місця її винесення; найменування органу державної виконавчої служби, прізвища, імені та по батькові державного виконавця, який виніс постанову або прізвища, імені та по батькові приватного виконавця, який виніс постанову, найменування виконавчого округу, в якому він здійснює діяльність; назви виконавчого документа, коли та ким виданий, резолютивної частини документа (далі - реквізити виконавчого документа); за зведеним виконавчим провадженням - прізвища, імені та по батькові боржника - фізичної особи, повного найменування боржника - юридичної особи та дати об'єднання виконавчих проваджень у зведене; мотивувальну частину із зазначенням мотивів, з яких виконавець прийняв відповідне рішення (дійшов певних висновків), і посилання на норму закону, на підставі якого винесено постанову; резолютивну частину із зазначенням: прийнятого виконавцем рішення; строку і порядку оскарження постанови.

Постанова підписується виконавцем та скріплюється печаткою. Постанова складається у необхідній кількості примірників, один з яких залишається у виконавчому провадженні, а інші надсилаються за належністю.

Згідно з ч. 1 ст. 28 Закону №1404-VIII копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простою кореспонденцією або доставляються кур'єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, які надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Отже, з викладених правових норм вбачається, що правовою підставою для передання виконавчого провадження від одного органу державної виконавчої служби до іншого є постанова начальника відповідного УДВС.

При цьому, законодавством регламентована відповідна процедура, покликана забезпечити дотримання прав та законних інтересів учасників виконавчого провадження, зокрема шляхом надіслання їм копії відповідних постанов державних виконавців.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги та досліджуючи матеріали справи, колегія суддів не вбачає жодних порушень, як при винесенні постанови про передачу виконавчого провадження, так і прийнятті рішення про його прийняття.

Крім того, п. 2 розділу V Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року №512/5 передбачено, що виконавець, якому передано виконавчий документ, виносить постанову про прийняття до виконання виконавчого документа не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа.

Враховуючи наведену правову норму, колегія суддів приходить до висновку, що у державного виконавця не було альтернативного вибору, та останній виконав покладений на нього обов'язок та прийняв виконавче провадження оформлене постанову від 06 липня 2017 року ВП №53014608.

Судова колегія погоджується із висновком суду першої інстанції, що постанови про передачу виконавчих проваджень від 16 червня 2017 року та від 04 липня 2017 року ВП №53014608 позивачем не оскаржено, а тому, підстави для відмови у прийнятті виконавчого провадження щодо примусового виконання постанови від 15 листопада 2016 року №49067990 про стягнення з виконавчого збору у сумі 1 722 296,61 грн. відсутні.

Посилання апелянта на відсутність підстав для стягнення виконавчого збору, судова колегія вважає недоцільними, оскільки в межах спірних правовідносин предметом оскарження є постанова про прийняття виконавчого провадження, а не про стягнення виконавчого збору.

Крім того, судом першої інстанції вірно зазначено, що виконавче провадження з примусового виконання постанови від 15 листопада 2016 року ВП №49067990 про стягнення виконавчого збору у сумі 1 722 296,61 грн. відкрито постановою від 30 листопада 2016 року ВП №53014608, тобто до передачі виконавчого провадження до Відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС МЮУ, однак ПрАТ «КОНЦЕРН СТИРОЛ» ні постанову від 15 листопада 2016 року ВП №49067990 про стягнення виконавчого збору ні постанову про відкриття виконавчого провадження від 30 листопада 2016 року ВП №53014608 не оскаржено.

Таким чином, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що позивачем не доведено в межах спірних правовідносин наявності підстав для скасування постанови про прийняття виконавчого провадження від 06 липня 2017 року ВП №53014608, а тому позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Положеннями ст.242 КАС України визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Підсумовуючи викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що доводи викладені в апеляційній скарзі не знайшли свого підтвердження, оскаржуване рішення прийнято відповідно до норм матеріального та процесуального права, враховано всі обставини справи, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції немає.

Відповідно до ст. 316 КАС України - суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 308, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Концерн Стирол» - залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 вересня 2018 року - без змін.

Повний текст постанови складено « 31» жовтня 2018 року.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття. Касаційна скарга на рішення суду апеляційної інстанції подається безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Головуючий суддя В.О. Аліменко

Судді Н.В. Безименна

А.Ю. Кучма