Справа № 812/336/18
Суддя: Сіваченко Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2018-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2018 року справа №812/336/18

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ, вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Сіваченка І.В., суддів: Шишова О.О., Блохіна А.А., секретар судового засідання Романченко Г.О., за участі представника відповідача Ганзія С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Луганській області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 22 травня 2018 року (повне судове рішення складене 01 червня 2018 року у м. Сєвєродонецьку) у справі № 812/336/18 (суддя в 1 інстанції Шембелян В.С.) за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо - комерційна фірма "ЛІА" ЛТД до Головного управління ДФС у Луганській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 19.01.2018 №№ , , -

ВСТАНОВИВ:

В лютому 2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю виробничо - комерційна фірма "ЛІА" ЛТД (далі - Товариство) звернулося до суду з позовом до Головного управління ДФС у Луганській області (далі - ГУ ДФС у Луганській області) з вимогою про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що у грудні 2017 року відповідачем проведено іншу камеральну перевірку по орендній платі за земельні ділянки державної або комунальної власності позивача за 2015 - 2017 роки, за результатами якої складено акт від 27.12.2017 № 2405/12-32-12-05/20163224, згідно якого встановлено факт заниження підприємством податкових зобов'язань з орендної плати за земельні ділянки державної або комунальної власності на загальну суму 1884482,90 грн. На підставі акта прийнято податкові повідомлення - рішення від 19.01.2018 № про збільшення суми грошового зобов'язання за платежем "орендна плата з юридичних осіб" (код платежу 18010600) в загальній сумі 2355603,63 грн, в тому числі: за податковими зобов'язаннями - 1884482,90 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями - 471120,73 грн; від 19.01.2018 № про застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) у сумі 510,00 грн за платежем "орендна плата з юридичних осіб" (код платежу 18010600).

Позивач вважав податкові повідомлення-рішення протиправними з огляду на те, що між позивачем та Лисичанською міською радою укладено договір оренди земельних ділянок, яка розташована на території м. Лисичанськ Луганської області, тобто на території проведення АТО, у період з 14.04.2014 по 07.06.2016 включно ТОВ ВКФ «ЛІА» ЛТД звільнялось від плати за землю за цією земельною ділянкою. У зв'язку настанням обставин форс-мажору Товариство отримало Висновок про настання обставин непереборної сили №25.12-762 від 25.07.2014 року Луганської регіональної торгово-промислової палати, згідно з яким вважається таким, що настав факт дії обставин непереборної сили з 16 липня 2014 року для Товариства по виконанню законодавчих актів України щодо подачі звітності, справляння та сплати податків і обов'язкових платежів. День закінчення цих обставин ще не настав. Це також обґрунтовує безпідставність нарахування відповідачем сум з сплати за землю (земельний податок та/або орендну плату за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2015, 2016, 2017 роки зі штрафними (фінансовими) санкціями та штрафних санкцій за неподання податкової звітності, просив суд:

- визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення - рішення ГУ ДФС у Луганській області форми "Р" від 19.01.2018 № про збільшення суми грошового зобов'язання за платежем орендна плата з юридичних осіб (код платежу 18010600 у розмірі 2355603,63 грн, у т.ч. 1884482,9 грн. - за основним платежем, 471120,73 грн. - штраф) та форми «ПС» від 19.01.2018 № про застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) у сумі 510 грн. за платежем "орендна плата з юридичних осіб" (код платежу 18010600).

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 22 травня 2018 року задоволено частково, внаслідок чого визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 19.01.2018 № прийняте Головним управлінням ДФС у Луганській області, яким Товариству збільшено суму грошового зобов'язання за платежем орендна плата з юридичних осіб (код платежу 18010600) у розмірі 2355603,63 грн., у т.ч. 1884482,9 грн. - за основним платежем, 471120,73 грн. - штрафні (фінансові) санкції.

Не погодившись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив суд скасувати рішення суду першої інстанції, прийняти нове судове рішення, яким відмовити в задоволені позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтуванні апеляційної скарги зазначені аналогічні доводи, що й у відзиві на позовну заяву, зокрема те, що на сьогодні не розроблено порядку застосування зазначених у ст.6 Закону № 1669 податкових пільг, а також не внесено відповідних змін до Податкового кодексу України. Відповідно до п.288.1 ст.288 ПКУ підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки, оформлений та зареєстрований відповідно до законодавства, отже у позивача були відсутні підстави для не сплати податкових зобов'язань.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити. Позивач не направив до апеляційного суду свого представника з належними документами, які б підтверджували представництво.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, залишити без задоволення, з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що Товариство зареєстровано як юридична особа 18.06.2001 Станично-Луганської районною державною адміністрацією Луганської області, № запису 1 000008, що підтверджується свідоцтвом серії АО1 № 594111 про державну реєстрацію юридичної особи, довідкою з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України серії АА № 717056.

16 травня 2005 року між Лисичанською міською радою як орендодавцем та Товариством як орендарем на підставі рішення від 29.04.2005 № 915 укладено договір оренди землі, відповідно до п.1 якого орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку для експлуатації будівлі магазину, який знаходиться за адресою: Луганська область, м. Лисичанськ, пр. Леніна, 80 (а.с.121-125).

В оренду передається земельна ділянка загальною площею 0,9983 га (пункт 2 договору).

Згідно з пунктом 5 договору нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 4726451,35 гривень.

Відповідно до пункту 8 договору його укладено на 49 років. Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 60 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

Орендна плата вноситься орендарем в грошовій формі у розмірі: 70979,13 грн на рік (пункт 9 договору).

Відповідно до пунктів 10-12 договору обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції. Орендна плата вноситься орендарем щомісячно в розмірі на період експлуатації - 5914,93 грн не пізніше 15 числа наступного за звітним місяця. Розмір орендної плати переглядається щорічно у разі зміни умов господарювання, передбачених договором; зміни розмірів земельного податку, підвищення цін, тарифів, коефіцієнтів орендної плати, у тому числі внаслідок інфляції; погіршення стану орендованої земельної ділянки не з вини орендаря, що підтверджено документами; в інших випадках, передбачених законом.

16 травня 2005 року сторонами договору підписано акт приймання - передачі земельної ділянки (а.с. 128).

01 червня 2005 року між сторонами укладена додаткова угода до договору оренди землі № 30, якою сторони внесли зміни в пункти 5, 9, 11, 13 договору оренди землі, зокрема, пункт 5 змінили на: "Нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить: на період експлуатації 4891835,18 грн", п. 9 - "Орендна плата вноситься орендарями в грошовій формі у розмірі: на період експлуатації з 01.01.2006 по 01.10.2006 - 73377,53 грн, на період експлуатації з 01.10.2006 - 125048,00 за рік", п. 11 - "Орендна плата вноситься орендарями щомісячно у розмірі: на період експлуатації з 01.01.2006 по 01.10.2006 - 6114,79 грн, на період експлуатації з 01.10.2006 - 10420,67 грн"; п.13 - «У разі невнесення орендної плати у строки, зазначені цим договором, з орендаря стягується пеня у розмірі 120 відсотків річних облікової ставки НБУ, що діє на день виникнення боргу, за кожен календарний день прострочення в його сплаті» (а.с. 129-130).

Рішенням Господарського суду Луганської області від 02.07.2014 по справі № 913/1085/14 внесено зміни до договору оренди землі від 16.05.2005, державна реєстрація від 01.06.2005 за № 30, який укладений між Лисичанською міською радою та Товариством, відносно земельної ділянки площею 0,9983 га для експлуатації будівлі магазину, яка знаходиться за адресою: м. Лисичанськ, пр. Леніна, 80, виклавши п.5 розділу "Об'єкт оренди" договору у наступній редакції: "5.Нормативна грошова оцінка земельної ділянки складає: на період експлуатації - 6134881 грн 22 коп. (шість мільйонів сто тридцять чотири тисячі вісімсот вісімдесят одна грн 22 коп.)"; виклавши п.9 розділу "Орендна плата" договору у наступній редакції: "9.Орендна плата вноситься орендарем в грошовій формі у розмірі: - на період експлуатації - 369934 грн 77 коп. (триста шістдесят дев'ять тисяч дев'ятсот тридцять чотири грн 77 коп.) за рік на р/р 0051 в УДКСУ у м. Лисичанську Луганської області, ГУДКСУ Луганської області, МФО 804013, код платежу 13050200"; виклавши п.11 розділу "Орендна плата" договору у наступній редакції: "11.Орендна плата вноситься орендарем щомісячно в розмірі: - на період експлуатації - 30827 грн 90 коп. (тридцять тисяч вісімсот двадцять сім грн 90 коп.) не пізніше 30 числа наступного за звітним місяцем" (а.с.172-174).

Рішенням Господарського суду Луганської області від 09.03.2017 по справі № 913/1291/16 внесено зміни до договору оренди землі, укладеного між Лисичанською міською радою (орендодавець) та Товариством (орендар) 16.05.2005, у простій письмовій формі, державна реєстрація від 01.06.2005 за номером 30, предметом якого є земельна ділянка площею 0,9983 га, що знаходиться за адресою: Луганська область, м. Лисичанськ, проспект Перемоги (колишня назва проспект Леніна), 80, надана в оренду терміном на 49 років для експлуатації будівлі магазину, а саме: - пункт 5 договору викласти у наступній редакції: "Нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 12 900 397,00 грн. (дванадцять мільйонів дев'ятсот тисяч триста дев'яносто сім грн. 00 коп.)"; - пункт 9 договору викласти у наступній редакції: "Орендна плата вноситься орендарем в грошовій формі у розмірі 777 902,64 грн. (сімсот сімдесят сім тисяч дев'ятсот дві грн. 64 коп.) за рік на р/р 0051 в УК у м. Лисичанськ, ГУДКСУ у Луганській області, МФО 804013, , код платежу 18010600"; - пункт 11 договору викласти у наступній редакції: "Орендна плата вноситься орендарем щомісячно в розмірі 64 825, 22 грн. (шістдесят чотири тисячі вісімсот двадцять п'ять грн. 22 коп.) не пізніше 30 числа наступного за звітним місяцем" (а.с.169-171).

Податкову звітність з плати за землю за 2015, 2016, 2017 роки позивачем не подано, що визнається сторонами.

27.12.2017 уповноваженими особами ГУ ДФС у Луганській області проведено іншу камеральну перевірку по орендній платі за землю за звітний податковий період 2015-2017 роки. Товариства, за результатами якої складено акт № 2405/12-32-12-05/20163224 (а.с.13-18).

Згідно з висновками акта дані камеральної перевірки свідчать:

- про те, що в порушення п.288.1, п.288.2, п.288.3, п.288.4 ст.288 Податкового кодексу України (далі-ПК України) Товариство занизило податкові зобов'язання з орендної плати за земельні ділянки державної або комунальної власності на загальну суму 1884482,90 грн.; відповідальність передбачена пунктом 123.1 статті 123 Податкового кодексу України.

На підставі акта камеральної перевірки від 27.12.2017 № 2405/12-32-12-05/20163224 ГУ ДФС у Луганській області прийнято спірне податкове повідомлення - рішення:

- від 19.01.2018 № , яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем "орендна плата з юридичних осіб", код платежу 18010600, на суму 2355603,63 грн., в тому числі за податковими зобов'язаннями - 1884482,90 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 471120,73 грн. (а.с. 9);

Отже, в зазначеному повідомленні-рішенні № 002541205 податковим органом самостійно визначено розмір зобов'язання позивача за період, що перевірявся.

Згідно з розрахунком податкового зобов'язання та штрафних (фінансових) санкцій, доданим до податкового повідомлення-рішення від 19.01.2018 № 002541205, орендна плата позивача за період з січня 2015 року по грудень 2015 року визначена в розмірі 38504,04 грн., з січня 2016 року по грудень 2016 року визначена в розмірі 55176,30 грн., з січня 2017 року по грудень 2017 року визначена в розмірі 64825,22 грн. (а.с.10).

Згідно з письмовими поясненнями представника відповідача розмір орендної плати визначений до сплати позивачу податковим органом обчислювався з урахуванням вищевказаних рішень Господарського суду Луганської області.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів виходить з наступного.

Податкове зобов'язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк) (підпункт 14.1.156 пункту 14.1 статті 14 ПК України).

Згідно з пунктом 54.1 статті 54 ПК України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Пунктом 57.1 статті 57 ПК України передбачено, що платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Плата за землю - обов'язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності (підпункт 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 цього Кодексу).

У підпункті 14.1.136 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов'язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою (далі у розділі XII - орендна плата).

Відповідно до статті 269 Кодексу платниками плати за землю є: власники земельних ділянок, земельних часток (паїв); землекористувачі.

Згідно з положеннями пунктів 288.1 - 288.4 статті 288 ПК України підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки, оформлений та зареєстрований відповідно до законодавства. Платником орендної плати є орендар земельної ділянки. Об'єктом оподаткування є земельна ділянка, надана в оренду. Розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем.

За пунктом 288.7 статті 288 ПК України податковий період, порядок обчислення орендної плати, строк сплати та порядок її зарахування до бюджетів застосовується відповідно до вимог статей 285-287 Кодексу.

За унормуванням статті 285 ПК України базовим податковим (звітним) періодом для плати за землю є календарний рік. Базовий податковий (звітний) рік починається 1 січня і закінчується 31 грудня того ж року (для новостворених підприємств та організацій, а також у зв'язку із набуттям права власності та/або користування на нові земельні ділянки може бути меншим 12 місяців).

Відповідно до пунктів 287.1, 287.3, 287.4 статті 287 ПК України власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою. У разі припинення права власності або права користування земельною ділянкою плата за землю сплачується за фактичний період перебування землі у власності або користуванні у поточному році. Податкове зобов'язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця. Податкове зобов'язання з плати за землю, визначене у податковій декларації, у тому числі за нововідведені земельні ділянки, сплачується власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.

Пунктом 286.2 статті 286 ПК України передбачено, що платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов'язку подання щомісячних декларацій. При поданні першої декларації (фактичного початку діяльності як платника плати за землю) разом з нею подається довідка (витяг) про розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки, а надалі така довідка подається у разі затвердження нової нормативної грошової оцінки землі.

Приписами пункту 102.1 статті 102 ПК України встановлено, що контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право самостійно визначити суму грошових зобов'язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов'язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов'язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов'язання, а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

Відповідно до положень ст. 288 ПК України підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки. Платником орендної плати є орендар земельної ділянки. Об'єктом оподаткування є земельна ділянка, надана в оренду.

Підпунктом 288.5.1 ст.285 ПК України визначено, що розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою 3 відсотків нормативної грошової оцінки.

Пунктом 289.1 статті 289 цього кодексу встановлено, що для визначення розміру орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок. Також стаття 289 Податкового кодексу України встановлює порядок індексація нормативної грошової оцінки земель, зокрема, що коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель застосовується кумулятивно залежно від дати проведення нормативної грошової оцінки земель.

Таким чином, при зміні нормативної грошової оцінки земельної ділянки відповідні зміни до договору оренди мають бути внесені, проте при невиконанні зазначеного обов'язку сторонами договору підлягають застосуванню саме норми статті 288 кодексу.

Податковий орган доводить порушення позивачем положень пункту 288.1, пункту 288.5 статті 288 ПК України, внаслідок чого Товариством занижено податкові зобов'язання з орендної плати за земельні ділянки комунальної власності та застосований штраф на підставі пунктом 123.1 статті 123 цього кодексу.

Склад податкового правопорушення полягає у наявності або відсутності підстав для звільнення Товариства від сплати земельного податку відповідно до статті 6 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» № 1669-VII (далі - Закон №1669-VII).

02.09.2014 Верховною Радою України прийнято Закон №1669-VII, який набув чинності 15.10.2014 та визначає тимчасові заходи для забезпечення підтримки суб'єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення.

Указом Президента України № 405/2014 від 14 квітня 2014 року введено в дію рішення РНБО України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо боротьби з терористичною загрозою і збереження територіальної цілісності України" та розпочато проведення Антитерористичної операції (далі - АТО) на території Донецької і Луганської областей.

Відповідно до статті 6 Закону № 1669-VII (в редакції, чинній до 08.06.2016) під час проведення антитерористичної операції звільнено суб'єктів господарювання, які здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, від сплати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності.

Згідно зі статтею 1 Закону № 1669-VII територією проведення антитерористичної операції є територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014 «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14.04.2014 № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року № 1275-р "Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України" (від 30 жовтня 2014 року № 1053 "Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція", від 05 листопада 2014 року № 1079 "Про зупинення дії розпорядження КМУ від 30 жовтня 2014 року № 1053"), м. Лисичанськ віднесено до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція.

Статтею 6 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" від Закону № 1669-VII (в редакції чинній з 08 червня 2016 року, на момент винесення спірного повідомлення-рішення) звільнено суб'єктів господарювання від плати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності в населених пунктах згідно з переліками, передбаченими частиною четвертою статті 4 цього Закону, де зазначено, що Перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та перелік населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, затверджуються Кабінетом Міністрів України, який забезпечує своєчасну їх актуалізацію.

Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 № 1085-р "Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення" м. Лисичанськ (Лисичанська міська рада) Луганської області в них не зазначений.

Суд погоджується з висновками місцевого суду про те, що Закон № 1669-VII є спеціальним законом у спірних правовідносинах, а тому його застосування не ставиться у залежність від внесення відповідних змін до ПК України.

Неприйнятним є посилання податкового органу на положення статті 10 цього Закону, з огляду на те, що статтею 6 Закону № 1669-VII , яка має пряму дію, не вимагається додаткове отримання сертифіката про засвідчення настання форс-мажорних обставин. Сертифікат Торгово-промислової палати України потрібен для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежне виконання) зобов'язань, у той час як стаття 6 Закону № 1669-VII передбачає звільнення від сплати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності, тобто від виконання зобов'язань, а не звільнення від відповідальності від виконання зобов'язань.

Відтак, згідно з положеннями цього Закону достатньою підставою для звільнення від сплати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності та скасування орендної плати за користування державним та комунальним майном стосовно конкретних суб'єктів господарювання є встановлення факту здійснення ними діяльності на території проведення антитерористичної операції.

Згідно з частиною третьою статті 11 Закону № 1669-VII , закони та інші нормативно-правові акти України діють у частині, що не суперечить цьому Закону. Положення цього Закону підлягають застосуванню у межах спірних відносин виходячи із положень податкового принципу презумпції правомірності рішень платника податку закріпленого підпунктом 4.1.4 пункту 4.1 статті 4 Податкового кодексу України та пунктом 56.21 статті 56 цього кодексу.

Суд апеляційної інстанції погоджує висновок місцевого суду щодо того, що в силу положень статті 6 Закону № 1669-VII Товариство протягом часу з 14.04.2014 по 07.06.2016 включно звільнено від сплати орендної плати за землю в м. Лисичанську Луганської області, оскаржене рішення в частині визначення податкового зобов'язання позивачу за цей період є протиправним та має бути скасоване.

Аналогічну правову позицію висловлено Верховним Судом у постановах від 08.05.2018 у справі № 812/1188/17, 22.10.2018 у справі № 805/2393/16-а (номер судових рішень в Єдиному державному реєстрі судових рішень 73874401, 77311240 відповідно).

Отже, колегія суддів не вбачає підстав відступати від даного висновку щодо застосування норм права.

Надаючи оцінку правильності розрахунків сум податкових зобов'язань з орендної плати за землю за 2015, 2016, та частину 2017 років по спірному податковому повідомленню-рішенню, враховуючи судове рішення господарського суду, колегія суддів виходить з наступного.

Спірне податкове повідомлення-рішення прийнято податковим органом на підставі порушень, встановлених камеральною перевіркою (акт про проведення іншої камеральної перевірки від 27.12.2017 № 2405/12-32-12-05/20163224).

Відповідно до вимог пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України органи державної податкової служби мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

У свою чергу, лише дотримання встановлених податковим законодавством умов та порядку проведення перевірок може бути підставою для висновку про законність перевірки. Невиконання, процедурних вимог Податкового кодексу України щодо призначення та (або) проведення контрольних заходів призводить до визнання перевірок (незалежно від їх виду) незаконними та відсутності правових наслідків таких.

Підпунктом 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України встановлено, що камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні органу державної податкової служби виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків.

Предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов'язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.

Об'єктом камеральної перевірки є виключно дані, які знаходяться в розпорядженні податкового органу, будь-які інші дані не можуть бути предметом дослідження податковим органом.

У силу приписів пункту 76.1 статті 76 Податкового кодексу України камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника такого органу або направлення на її проведення. Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком. Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов'язкова.

Відтак, камеральна перевірка є одним з видів податкових перевірок, встановлених пунктом 75.1 статті 75 Податкового кодексу України, та за своєю правовою сутністю є формою поточного документального контролю за дотриманням платником вимог податкового законодавства на підставі декларацій та інших документів податкової звітності, одержаних від платника. При цьому будь-якого окремого рішення для проведення даного виду перевірки не вимагається, оскільки подання платником податків податкової звітної документації автоматично виступає юридичним фактом для перевірки її достовірності. Наведене свідчить про обов'язковий характер камеральної перевірки, яка проводиться у випадку подання платником звітних документів до контролюючого органу. А відтак камеральною перевіркою охоплюються лише ті показники документів, які належать до податкової звітності та мають значення для правильності обчислення платником об'єкта оподаткування та суми податку, що підлягає сплаті до бюджету. Перевірка будь-яких інших відомостей, витребування у платника додаткової інформації та документів, подання яких разом з податковою декларацією чинним законодавством не передбачено, камеральною перевіркою не охоплюється.

Фактично предмет камеральної перевірки передбачає встановлення повноти, своєчасності подання платником податкової звітності, перевірку правильності оформлення документів податкової звітності (повноти заповнення усіх необхідних реквізитів, чіткості їх заповнення тощо), перевірку правильності складення розрахунків за податковими платежами (арифметичний підрахунок остаточних сум податків, правильність відображення показників, необхідних для обчислення бази оподаткування).

Як вбачається з матеріалів справи, розрахунок сум податкових зобов'язань з орендної плати за землю за 2015, 2016, та частину 2017 податковий орган провів згідно з рішенням Господарського суду Луганської області від 02.07.2014 № 913/1085/14, з урахуванням коефіцієнту індексації нормативно грошової оцінки земель, який складав: за 2014 рік - 1,249; за 2015 рік - 1,433; за 2016 рік - 1,06.

- 2015 рік (369934,77х1,249=462048,53/12=38504,04);

- 2016 рік (462048,53х1,433=662115,54/12=55176,30);

- за січень, лютий - березень 2017 (662115,54х1,06=701842,47/12=58486,87),

з урахуванням набрання законної сили рішенням Господарського суду Луганської області від 09.03.2017 № 913/1291/16 (а.с.167, 169-174).

Відповідач в своїх поясненнях, які надавались місцевому суду щодо розрахунку донарахованих грошових зобов'язань, не вказав, до якої саме величини (в розмірі 462048,53 грн. в 2016 році та 662115,54 грн. в 2017 році) застосовано відповідний коефіцієнт індексації нормативно грошової оцінки земель. Обґрунтування вказаного розрахунку не містить і акт перевірки. З судового рішення Господарського суду Луганської області від 02.07.2014 № 913/1085/14 вбачається, що розмір нормативно грошової оцінки землі, визначеної в судовому рішенні інший - 6134881,22 грн.

Крім того, слід зазначити, що доводи податкового органу стосовно застосування коефіцієнту індексації нормативної грошової оцінки земель, в межах камеральної перевірки, результати якої стали підставою для збільшення грошового зобов'язання, є неприйнятними з огляду на те, що використана податковим органом інформація та інші відомості для застосування коефіцієнта знаходяться за межами предмету камеральної перевірки, окресленими положеннями Податкового кодексу України.

Також слід зазначити, що рішення місцевого суду оскаржено лише відповідачем. Відповідно до частини першої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Таким чином, оскільки судове рішення позивачем не оскаржене, апеляційному перегляду підлягає постанова місцевого суду лише в частині, в якій задоволена частка позовних вимог. В іншій частині судове рішення апеляційному перегляду не підлягає і має бути залишено без змін.

Відповідно до положень ч.1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, оскільки суд першої дійшов вірного висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Керуючись статтями 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Луганській області - залишити без задоволення.

Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 22 травня 2018 року у справі № 812/336/18 - залишити без змін.

Повне судове рішення - 31 жовтня 2018 року.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді І.В. Сіваченко

О.О. Шишов

А.А. Блохін