Справа № 264/5835/17
Суддя: Сіваченко Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2018-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2018 року справа №264/5835/17

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ, вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Сіваченка І.В.,

суддів Блохіна А.А., Шишова О.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління державного архітектурно-будівельного контролю Маріупольської міської ради на рішення Іллічівського районного суду м. Маріуполя від 12 вересня 2018 року (повне судове рішення складене 12 вересня 2018 року у м. Маріуполі) у справі № 264/5835/17 (суддя в 1 інстанції Литвиненко Н.В.) за позовом ОСОБА_1 до Управління державного архітектурно-будівельного контролю Маріупольської міської ради про визнання постанови у справі про адміністративне правопорушення незаконною та її скасування, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась із позовом до Управління державного архітектурно-будівельного контролю Маріупольської міської ради (далі - Управління, контролюючий орган) про визнання постанови у справі про адміністративне правопорушення незаконною та її скасування. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 25.10.2017 Управлінням винесено постанову № 46 по справі про адміністративне правопорушення за фактом виконання будівництва двоповерхової нежитлової будівлі на земельній ділянці в АДРЕСА_1, без надання повідомлення про початок виконання зазначених робіт. Згідно з цією постановою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 4 ст. 96 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) із накладенням стягнення у вигляді штрафу в розмірі 5950,00 гривень.

На думку позивача, постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є протиправною, оскільки контролюючий орган не надав оцінку Повідомленню про початок виконання будівельних робіт від ОСОБА_2, яка була власником старого будинку, та технічного паспорту на домоволодіння. Крім того, розгляд справи про адміністративне правопорушення відбувався за відсутності ОСОБА_1, не зважаючи на наявність клопотання про перенесення розгляду.

У зв'язку з чим, просив суд визнати постанову Управління державного архітектурно-будівельного контролю Маріупольської міської ради від 25.10.2017 № 46 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 96 КУпАП незаконною та скасувати її (а.с. 2-4).

Рішенням Іллічівського районного суду м. Маріуполя від 12 вересня 2018 року адміністративний позов задоволено, внаслідок чого постанову Управління державного архітектурно-будівельного контролю Маріупольської міської ради № 46 від 25.10.2017 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 4 ст. 96 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 5950,00 грн. визнано незаконною та скасовано.

Відповідач, не погодившись з судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні адміністративного позову в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що позапланова перевірка об'єкту будівництва проведена в присутності позивача на підставі направлення від 06.09.2017 № 107. ОСОБА_2 було подано повідомлення про виконання робіт з реконструкції житлового будинку площею 50,2 кв.м та будівництва господарських споруд на підставі будівельного паспорту, виданого 09.11.2015. Відповідно до наданої ОСОБА_1 копії технічного паспорту загальна площа будівлі складає 809,0 кв.м, 2017 року побудови. Тобто, позивачем не виконано встановленого Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності» та Порядком виконання підготовчих та будівельних робіт обов'язку надати Управлінню повідомлення про зміну відомостей у повідомленні про початок виконання будівельних робіт.

Також апелянт наголошує, що нормами КУпАП визначені певні строки накладення адміністративного стягнення. Позивач неодноразово реалізував право перенесення розгляду справи. Окрім цього, у межах розгляду справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 скористалась допомогою свого представника - адвоката, якого було допущено до участі в справі. Проте 25.10.2017 ані позивач, ані його представник у розгляді справи участі не взяли. Що було розцінено контролюючим органом як свідома неявка та зловживання ОСОБА_1 своїми правами (а.с. 77-82).

У відзиві на апеляційну скаргу позивач висловив свою незгоду з позицією відповідача, просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Всі особи, які беруть участь у справі, до апеляційного суду не прибули, були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання. Згідно з пунктом 2 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до вимог ч. 1 та ч. 2 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, встановила наступне.

На підставі направлення для проведення планового (позапланового) заходу від 06.09.2017 № 107 начальником відділу контролю управління державного архітектурно-будівельного контролю Маріупольської міської ради Брушкевич О.Л. проведено позапланову перевірку виконання будівельних робіт за адресою АДРЕСА_1 щодо дотримання ОСОБА_1, яка є власником розташованих за цією адресою земельної ділянки та житлового будинку, вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил (а.с. 29).

За результатами проведеної перевірки складено акт № 4/14092017, яким встановлено порушення суб'єктом містобудування п. 1 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», а саме: «На земельній ділянці (кадастровий НОМЕР_1) за адресою АДРЕСА_1 виконуються роботи з будівництва 2-оповерхового нежитлового приміщення орієнтовною площею 500 кв.м. Матеріал стін: цегла та шлакоблок. Згідно з договором купівлі-продажу від 06.09.2016 на земельній ділянці має бути розташований житловий будинок загальною площею 50,2 кв.м.» (а.с. 30-36).

Окрім цього, 14.09.2017 контролюючим органом складено протокол про адміністративне правопорушення. Відповідно до цього протоколу виявлено, що на земельній ділянці виконуються роботи з будівництва 2-оповерхового нежитлового приміщення орієнтовною площею 500 кв.м. Роботи ведуться без подання повідомлення про початок виконання будівельних робіт, що є порушенням п. 1 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». У протоколі зазначено, що ОСОБА_1 повідомлено про розгляд справи про притягнення її до адміністративної відповідальності о 10:00 годині 21.09.2017, наявна позначка, що остання від підпису відмовилась (а.с. 37-38).

Також відповідачем 14.09.2017 прийнято припис про негайне зупинення будівельних робіт та припис про усунення до 14.11.2017 виявлених порушень (а.с. 39-40).

На підставі заяви позивача про ознайомлення з матеріалами адміністративної справи та перенесення розгляду справи про адміністративне правопорушення від 21.09.2017 та заяви про перенесення розгляду справи про адміністративне правопорушення від 28.09.2017 (а.с. 41-42) розгляд справи було перенесено на 29.09.2017 та 20.10.2017, відповідно.

У зв'язку із хворобою дитини 25.10.2017 позивач знову клопотав про перенесення розгляду справи (а.с. 43).

Розглянувши акт № 4/14092017, протокол про адміністративне правопорушення та приписи від 14.09.2017, заступник начальника Управління постановою від 25.10.2017 № 46 визнав ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 96 КупАП, та наклав адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 5950,00 грн (а.с. 5-6).

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, враховуючи спірні правовідносини, колегія суддів зазначає наступне.

Так, відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За приписами ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а також ч.2 ст.74 КАС України, за якою обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Частиною другою ст. 77 КАС України регламентовано, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Положеннями ч. 4 ст. 96 КУпАП визначено, що виконання будівельних робіт без подання повідомлення про початок виконання зазначених робіт щодо об'єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта, а також наведення недостовірних даних у такому повідомленні тягнуть за собою накладення штрафу від двохсот п'ятдесяти до трьохсот п'ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Частиною 1 статті 8 КУпАП передбачено, що особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Положеннями ст. 23 КУпАП визначено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП обов'язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність складу адміністративного правопорушення. Наявність складу правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

За приписами ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Частиною 1 статті 268 КУпАП передбачено, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Положеннями ст. 280 КУпАП регламентовано, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 283 КУпАП постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім'я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім'я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Конструкція наведених норм права дозволяє дійти висновку, що ОСОБА_1 підлягає адміністративній відповідальності лише в разі вчинення нею правопорушення, передбаченого 4 ст. 96 КУпАП, а саме виконання будівельних робіт без подання повідомлення про початок виконання зазначених робіт щодо об'єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта, а також наведення недостовірних даних у такому повідомленні.

При цьому, ч. 1 ст. 27 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» регламентовано, що будівельний паспорт визначає комплекс містобудівних та архітектурних вимог до розміщення і будівництва індивідуального (садибного) житлового будинку, садового, дачного будинку не вище двох поверхів (без урахування мансардного поверху) з площею до 300 квадратних метрів, господарських будівель і споруд, гаражів, елементів благоустрою та озеленення земельної ділянки.

Згідно з п. 1.2. Порядку видачі будівельного паспорта забудови земельної ділянки будівельний паспорт забудови земельної ділянки (далі - будівельний паспорт) визначає комплекс містобудівних та архітектурних вимог до розміщення і будівництва індивідуального (садибного) житлового, садового, дачного будинку не вище двох поверхів (без урахування мансардного) з площею до 300 квадратних метрів, господарських будівель, споруд, гаражів, елементів інженерного захисту, благоустрою та озеленення на земельній ділянці.

Відповідно до плану земельної ділянки садибного (індивідуального) житлового будинку (а.с. 10) за адресою АДРЕСА_1 ведуться роботи з будівництва двоповерхового житлового будинку площею 397,0 кв.м з господарськими будівлями площею 200,0 кв.м.

При цьому, безпосередньо посадовою особою відповідача в акті № 4/14092017 та в протоколі від 14.09.2017 зазначено, що будується приміщення орієнтовною площею 500 кв.м.

Таким чином, ОСОБА_1 будівельний паспорт на ведення будівництва не отримувала й отримати не могла.

Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Постановою № 46 позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 96 КУпАП. Проте, склад цього правопорушення не відповідає фактичним обставинам справи, що тягне за собою визнання незаконним рішення суб'єкта владних повноважень. Тому, суд апеляційної інстанції погоджує викладений в оскаржуваному судовому рішенні висновок про відсутність підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, необхідності визнання незаконною та скасування постанови від 25.10.2017 № 46, спростовуючи доводи апелянта з цього приводу.

Окрім цього, надаючи оцінку посиланням контролюючого органу на свідоме вчинення позивачем перепон у розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд зазначає, що Управлінням не було перевірено обґрунтованість заяви ОСОБА_1 від 25.10.2017, у постанові фактично відсутній результат розгляду заяви. Також апелянт зазначає, що за приписами ч. 1 ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, тобто в межах спірних правовідносин до 14.11.2017. Проте станом на 25.10.2017 цей термін не сплинув.

Зважаючи на наведене, судова колегія дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. У зв'язку з викладеним доводи апеляційної скарги не приймаються до уваги, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись статтями 23, 33, 195, 292, 308, 310, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління державного архітектурно-будівельного контролю Маріупольської міської ради - залишити без задоволення.

Рішення Іллічівського районного суду м. Маріуполя від 12 вересня 2018 року в справі № 264/5835/17 - залишити без змін.

Повне судове рішення - 30 жовтня 2018 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І.В. Сіваченко

Судді А.А. Блохін

О.О. Шишов