Справа № 554/7385/18
Суддя: Микитенко В. М.
Дата ухвалення: 2018-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Дата документу 31.10.2018 Справа № 554/7385/18
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

31 жовтня 2018 року м. Полтава

Октябрський районний суд м. Полтави у складі головуючого судді Микитенка В.М., з участю секретаря Різник А.В., розглянув у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора роти №2 батальйону патрульної поліції в м. Кременчука Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Деревянка Олега Миколайовича про скасування постанови серії ЕАВ №522734 від 07.08.2018 року про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 грн.

ПРОЦЕДУРА.

1. 14.09.2018 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Октябрського районного суду м. Полтави із адміністративним позовом до інспектора роти №2 батальйону патрульної поліції в м. Кременчука Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Деревянка Олега Миколайовича про скасування постанови серії ЕАВ №522734 від 07.08.2018 року про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн.

2. 31.10.2018 року позивач надав суду заяву щодо проведення розгляду справи за його відсутності.

3. 10.10.2018 року відповідач, будучи належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, надав суду відзив на позов та заяву, згідно якої просив провести розгляд справи без нього.

ПОЗИЦІЇ СТОРІН.

4. В обґрунтування позовних вимог позивач ОСОБА_1 вважає, що дана постанова є незаконною та підлягає скасуванню, оскільки відсутні докази правопорушення та його транспортний засіб було зупинено незаконно, так як Правил дорожнього руху він не порушував.

5. Відповідач у своєму відзиві на позов просив відмовити у задоволенні позовних вимог, вважаючи їх необґрунтованими.

ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ.

6. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінюючи зібрані докази, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з огляду на таке.

7. У відповідності до постанови ЕАВ №522734 від 07.08.2018 року на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 425 грн. за ч.2 ст.122 КУпАП, оскільки він 07.08.2018 року о 17.27 год. на дорозі М-22 Полтава-Олнександрія 53 км, під час керування транспортним засобом Турбо Дейлі д.н. НОМЕР_1 користувався засобом звязку , а саме: мобільним телефоном, тримаючи його в руках, крім того, після зупинки транспортного засобу поліцейськими не увімкнув аварійну світлову сигналізацію, чим порушив п. 9.9 б ПДР України, тобто скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП.

8. Рішенням т.в.о. командира батальйону патрульної поліції м. Кременчука від 22.08.2018 року вказану постанову залишено без змін, а скаргу ОСОБА_1 без задоволення, відтак строки звернення позивача до суду не пропущені, з огляду на використання ним процедури відомчого оскарження рішення субєкта владних повноважень (а.с.4).

9. Відповідач до свого відзиву надав суду відеозапис, на якому видно, що патрульний автомобіль ззаду переслідує автомобіль під керуванням позивача та зупиняє його, після чого останній здійснює зупинку на узбіччі, при цьому без увімкнення аварійної сигналізації.

10. На відеозапису не видно щоб позивач під час руху користувався мобільним пристроєм чи іншим засобом звязку, інші докази цьому відсутні, тому ці обставини не доведені. Крім того, відеозапис не містить відомостей про недотримання позивачем заходів безпеки руху, зважаючи на його повільний рух та значну ямко вість дороги.

ПРАВОЗАСТОСУВАННЯ.

11. Виходячи з вимог ч.2 ст.77 КАС України, у адміністративних справах про протиправність рішень дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

12. При вирішенні спору суд також виходить із загальних засад недопустимості притягнення особи до адміністративної відповідальності на припущеннях та усі сумніви щодо доведеності провини особи тлумачить на її користь (ч.2 ст.62 Конституції України).

13. Частина 2 ст.61 Конституції України передбачає, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

14. У цьому контексті Європейський Суд з прав людини в п.23,25 рішення у справі «Проніна проти України» від 18.07.2006 року зазначив, що Конвенція зобовязує суди давати обґрунтування своїх рішень у світлі конкретних обставин справи, зокрема, якщо у позові йде посилання на специфічні, доречні та важливі аргументи.

15. Згідно з вимогами ч.3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

16. Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

17. Виходячи з положень ч.1 ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

18. Частина 2 ст. 122 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного розїзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами звязку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

19. Аналіз указаної норми дає підстави для висновку, що адміністративна відповідальність за порушення правил користування попереджувальними сигналами передбачена лише, коли таке порушення допущене при початку руху чи зміні його напрямку і лише тоді воно набуває ознак протиправності і суспільної шкідливості.

20. Аварійна світлова сигналізація, відповідно до підпункту «ґ» п. 9.1 ПДР, є попереджувальним сигналом та визначається як одночасне ввімкнення всіх покажчиків і повторювачів поворотів. Вона повинна бути увімкнена для своєчасного інформування інших учасників дорожнього руху про те, що автомобіль є потенційною небезпекою.

21. Пункт 9.9 «б» Правил дорожнього руху України передбачає, що аварійна світлова сигналізація повинна бути ввімкнена, в тому числі, у разі зупинки на вимогу поліцейського або внаслідок засліплення водія світлом фар.

22. Зважаючи, що означена норма не передбачає необхідності увімкнення аварійної сигналізації на вимогу працівника поліції при початку руху та зміні його напрямку, а лише у разі зупинки, адміністративна відповідальність за невиконання підпункту «б» пункту 9.9 ПДР, відповідно до ч. 2 ст.122 КУпАП, виключається.

23. Водночас, п.15.1 Правил дорожнього руху України передбачає, що зупинка і стоянка транспортних засобів на дорозі повинні здійснюватись у спеціально відведених місцях чи на узбіччі.

МОТИВИ СУДУ

24. Зважаючи, що позивач, рухаючись поза населеним пунктом, на вимогу працівника поліції з дотриманням вимог п. 8.9 «б» Правил дорожнього руху, здійснив зупинку у місці, де це дозволено законодавство, відтак не увімкнення ним аварійної сигналізації після зупинки з дотримання вимог п. 15.1 Правил дорожнього руху, не може тягнути адміністративної відповідальності за ч. 2 ст.122 КУпАП.

25. Крім того, користування позивачем під час руху засобами звязку не доведено в судовому засіданні сукупністю належних, допустимих та достовірних доказів.

26. Враховуючи викладене оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю за відсутності в діянні позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП.

27. Керуючись ст. ст. 2,6,77, 134, 242-246, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

у х в а л и в :

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Постанову ЕАВ №522734 від 07.08.2018 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч.2 ст.122 КУпАП скасувати, а провадження у справі про адміністративні правопорушення - закрити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Октябрський районний суд м. Полтави протягом 10 днів.

Суддя В.М.Микитенко