Справа № 149/1963/18
Суддя: Гончарук-Аліфанова О. Ю.
Дата ухвалення: 2018-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 149/1963/18
Провадження №2-а/149/90/18
Номер рядка звіту 18
РІШЕННЯ

Іменем України

23.10.2018 р. м. Хмільник

Хмільницький міськрайонний суд Вінницької області в складі:

головуючої - судді Гончарук-Аліфанової О. Ю.,

при секретарі Лукіянчук Д. А.,

за участю адвоката Зайця Б. В., позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Хмільницького ВП Калинівського ВП ГУНП у Вінницькій області, інспектора СРПП № 2 Хмільницького ВП Калинівського ВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_3 про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

27.07.2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до Хмільницького ВП Калинівського ВП ГУНП у Вінницькій області, інспектора СРПП № 2 Хмільницького ВП Калинівського ВП ГУНП у Вінницькій області Марківського А.В. про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення.

Позов мотивовано тим, що 31.05.2018 року інспектором СРПП № 2 Хмільницького ВП Калинівського ВП ГУНП у Вінницькій області Марківським А.В. було винесено постанову серії НК № 818654 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. Позивач не погоджується із вказаною постановою та зазначає, що ПДР України він не порушував, а при винесені оскаржуваної постанови інспектором не було враховано пояснення свідка. За таких обставин позивач просить визнати протиправною та скасувати оскаржувану постанову. Також, позивач просить поновити йому строку на оскарження вказаної постанови, оскільки копію оскаржуваної постанови йому вручено не було.

Ухвалою суду від 17.09.2018 року відкрито спрощене позовне провадження у даній справі. Відповідачу визначено строк для подання відзиву на позовну заяву.

Відповідач інспектор СРПП № 2 Хмільницького ВП Калинівського ВП ГУНП у Вінницькій області Марківський А.В. у встановлений судом строк подав відзив на позов , у відповідності до якого просив відмовити в задоволенні позову, оскільки при винесені постанови всі обставини були перевірені та підтверджені доказами. При цьому, відповідачем до відзиву додано диск із відеозаписами адміністративного правопорушення.

Представник Хмільницького ВП Калинівського ВП ГУНП у Вінницькій області, будучи завчасно та належним чином повідомленим про дату, час і місце судового розгляду, в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, заяв, клопотань, відзиву на позов не надав.

Позивач та його представник адвокат Заєць Б. В. у судовому засіданні підтримали позов, просили його задоволити.

Суд, вислухавши пояснення позивача та його представника, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку.

В частині поновлення строку суд виходить з такого.

Відповідно до ч. 2 ст. 286 КАС України, позовну заяву щодо оскарження рішення суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху може бути подано протягом десяти днів з дня вручення такої постанови.

При цьому, знайшли своє підтвердження доводи позивача про те, що копію оскаржуваної постанови йому вручено не було. Зокрема в оскаржуваній постанові відсутня відмітка про отримання позивачем її копії, наявна відмітка про направлення копії постанови поштою, однак, доказів отримання її позивачем суду не надано.

Жодних винятків щодо строку оскарження в разі ознайомлення особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності з текстом постанови, однак не вручення їй цієї постанови Закон не містить, відтак за відсутності доказів отримання ОСОБА_2 постанови серії НК № 818654 від 31.05.2018 року, строк на її оскарженні підлягає поновленню.

Щодо суті позову суд зазначає таке.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 (зі змінами та доповненнями). Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

31.05.2018 року інспектором СРПП № 2 Хмільницького ВП Калинівського ВП ГУНП у Вінницькій області Марківським А.В. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК № 818654 в якій зазначено, що 31.05.2018 року о 16:48 год. в м. Хмільник водій ОСОБА_2 проїхав регульоване перехрестя з вул. Пушкіна на пр. Свободи на заборонний жовтий сигнал світлофору, чим порушив п.п. 8.7.3. "ґ" ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП, за що до нього застосовано адміністративне стягнення - штраф у розмірі 425 грн.

Так, ч. 2 ст. 122 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність зокрема за проїзд на заборонний сигнал світлофора.

Згідно п.п. 8.7.3. "ґ" ПДР України жовтий сигнал світлофора забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів;

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

У відповідності до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган, посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язана з'ясувати: чи було вчинено правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують чи обтяжують відповідальність, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадській організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

В матеріалах справи відсутні будь-які докази винуватості позивача у скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП. Зокрема, з дослідженого у судовому засіданні відеозапису не можливо встановити, який сигнал світлофора було увімкнено на час проїзду перехрестя позивачем. Інший, наявний на диску відеозапис, неможливо відтворити. При цьому, допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 пояснила, що автомобіль проїхав перехрестя на зелений сигнал світлофору.

Суд звертає увагу, що згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Статтею 62 Конституції України встановлено, що обвинувачення не може ґрунтуватися, зокрема, на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова не відповідає вимогам ст.ст. 283, 284 КУпАП, оскільки не містить об'єктивних і беззаперечних доказів наявності в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Стаття 247 КУпАП зазначає, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин, зокрема за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно із ч. 3 ст. 286 КАСУ за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право;

1) залишити рішення суб'єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Таким чином вимоги позивача щодо скасування оскаржуваної постанови про адміністративне правопорушення знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду.

При цьому, суд враховує, що встановлений ч. 3 ст. 286 КАС України перелік можливих судових рішень є вичерпним, а тому в частині визнання оскаржуваної постанови протиправною слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 122, 251, 280, 289 КУпАП, ст. ст. 77, 205, 246, 250, 286 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_2 задоволити.

Поновити ОСОБА_2 строк на оскарження постанови серії НК 818654 від 31 травня 2018 року.

Позовні вимоги ОСОБА_2 задоволити частково.

Скасувати постанову серії НК 818654 від 31 травня 2018 року , про накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.

В іншій частині в задоволенні позову відмовити.

Повний текст рішення суду виготовлено 29.10.2018 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя:/підпис/

З оригіналом вірно: