Справа № 288/1226/18
Суддя: Зайченко Є. О.
Дата ухвалення: 2018-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 288/1226/18
Провадження № 2-а/288/51/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2018 року. смт.Попільня

Попільнянський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді - Зайченко Є. О.,

при секретарі судового засідання - Франчук Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Попільня в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до поліцейського 3 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції у Житомирській обласної ДПП Козачука Валентина Миколайовича про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 (далі Позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до поліцейського 3 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції у Житомирській обласної ДПП Козачука Валентина Миколайовича (далі Відповідач) про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

На обґрунтування заявлених вимог Позивач вказує, що 30 серпня 2018 року Відповідачем було винесено постанову серії ЕАВ № 567949 про притягнення Позивача до адміністративної відповідальності за статтею 132-1 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 510 гривень (далі Постанова). Підставою для винесення оскаржуваної постанови є порушення пункту 22.5 Правил дорожнього руху України, а саме керування транспортним засобом з напівпричепом НОМЕР_2 та при цьому здійснював перевезення вантажу (трактор колісний Claas 950 ахіоn), ширина якого перевищила 2.6 м та без відповідних дозвільних документів НПУ на перевезення.

Позивач вказує, що вказана Постанова є протиправною та такою, що підлягає скасуванню внаслідок істотного порушення процедури притягнення його до адміністративної відповідальності, а саме менш, як за годину до складення оскаржуваної постанови (30 серпня 2018 року о 11.58 годині), під час керування тим же транспортним засобом, відносно Позивача було складено постанову серії ЕАВ № 567815 за переміщення великогабаритного вантажу шириною більше 2.6 м без дозволу органів Національної поліції та притягнуто до адміністративної відповідальності за статтею 132-1 КУпАП, застосовано адміністративне стягнення штраф в розмірі 510 гривень. Позивач зазначив про це Відповідачу, однак останнім було проігноровано вказаний факт та складено аналогічну постанову, тобто Позивача було повторно притягнуто до адміністративної відповідальності за одне й те ж саме правопорушення.

Крім того, Відповідачем було допущено істотне порушення процедури притягнення його до адміністративної відповідальності, а саме для притягнення особи до відповідальності за порушення зазначених вимог, необхідно обєктивно, шляхом проведення відповідних вимірювань, встановити факт перевищення транспортним засобом встановлених габаритів. Натомість висновок про великогабаритність транспортного засобу зроблено Відповідачем шляхом візуального огляду, без належної фіксації розміру вантажу, наслідком чого є відсутність даних в постанові щодо розміру вантажу, способу його виміру та пристрою, за допомогою якого визначались заміри.

Також, оскаржувана Постанова була винесена Відповідачем в неналежному місці, оскільки її слід було виносити за місцезнаходженням управління патрульної поліції Житомирської обласної ДПП, за адресою: 10002 м.Житомир вул.Покровська,96, чим порушено право Відповідача на ознайомлення з матеріалами справи, дачу пояснень, подання доказів, заявлення клопотань та користування юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи.

На підставі вищевикладеного, Позивач просить визнати протиправною та скасувати постанову інспектора роти № 3 батальйону 1 Управління патрульної поліції Житомирської обласної ДПП Козачука Валентина Миколайовича про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАВ № 567949 від 30 серпня 2018 року, винесену про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за статтею 132-1 КУпАП та накладення штрафу в розмірі 510 гривень.

Позивач в судове засідання не зявився.

Відповідач в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений, його неявка не перешкоджає розгляду справи на підставі наявних доказів. 21 вересня 2018 року надав відзив на позовну заяву в якому зазначив, що вказівка Позивача про те, що інспектор істотно порушив процедуру притягнення його до адміністративної відповідальності, спростовується тим, що Позивач жодних пояснень чи заперечень з приводу вчиненого порушення в постанові не вказував та обмежений в своїх правах не був. Позивачем не надано доказів, про те, що правопорушення він не вчиняв або його вина відсутня, дозволи на перевезення великогабаритного вантажу не додано. Щодо повторного притягнення до адміністративної відповідальності, Позивач не мав права продовжувати подальший рух транспортним засобом після винесення попередньої постанови. Поліцейський при винесені постанови діяв на підставі та в межах повноважень, встановлених законом, а тому просить в задоволенні позову відмовити за безпідставністю.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Як вбачається з постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАВ № 567949 від 30 серпня 2018 року, винесеної старшим сержантом поліції Козачуком Валентином Миколайовичем поліцейським 3 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Житомирській області, ОСОБА_1 30 серпня 2018 року о 12.49 годині на 130 км а/д М 06 в с.Глибочиця, керував транспортним засобом DAF ХF 105.460 НОМЕР_3 з напівпричепом НОМЕР_2 та при цьому здійснив перевезення вантажу (трактор колісний Claas 950 ахіоn), ширина якого перевищила 2.6 м, без погодження з органами НПУ, чим порушив п.22.5 ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене статтею 1321 КУпАП, застосовано до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 510.00 гривень. /а.с.1, 8/

Відповідно до пункту 22.5 Правил дорожнього руху України, за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах 4,35 м), за довжиною 22 м (для маршрутних транспортних засобів 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах до 46 т), навантаження на одиночну вісь 11 т (для автобусів, тролейбусів 11,5 т), здвоєні осі 16 т, строєні 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь 11 т, здвоєні осі 18 т, строєні 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Відповідальність за статтею 1321 КУпАП настає за порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами.

Позивач, як на підставу протиправності оскаржуваної Постанови зазначає, що його було повторно притягнуто до адміністративної відповідальності за одне й те ж саме адміністративне правопорушення, оскільки 30 серпня 2018 року о 11.50 годині, інспектором 1 батальйону 3 роти УПП в Житомирській області лейтенантом поліції Сейко Р.Р. відносно нього було винесено постанову серії ЕАВ № 567815 за керування на 34 км а/д М 21 автомобілем DAF ХF 105.46 НОМЕР_3 з напівпричепом д.н.з. НОМЕР_1, та при цьому здійснював перевезення вантажу (трактор колісний Claas 950 ахіоn), ширина якого перевищила 2.6 м та без відповідних дозвільних документів НПУ на перевезення, чим порушив п.22.5 ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене статтею 1321 КУпАП, застосовано до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 510.00 гривень. /а.с.9/

Відповідно до частини першої статті 61 Конституції України, ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Нормами частини першої статті 7 КУпАП визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Як вбачається з доданих постанов про накладення адміністративного стягнення, їх було винесено 30 серпня 2018 року, відносно однієї особи ОСОБА_1 за керування одним і тим самим транспортним засобом та в обох випадках, накладено стягнення у виді штрафу за порушення статті 132-1 КУпАП, однак Позивач не взяв до уваги те, що адміністративне правопорушення було зафіксовано в різний час о 11.50 та 12.49 годині, відповідно та в різних місцях на 34 км а/д М 21 та на 130 км а/д М 06 в с.Глибочиця. За наведених обставин, твердження Позивача про порушення його прав внаслідок притягнення до подвійної відповідальності є безпідставними та спростовуються викладеними в них фактами фіксації вчинення адміністративного правопорушення.

Також, як на підставу для скасування постанови Позивач посилається на те, що її було винесено в не належному місці та що, діями Відповідача порушено його права.

Частиною першою статті 222 КУпАП визначено, що органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: статті 1321 КУпАП.

Відповідно до пункту 4 Розділу І «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1395 від 07 листопада 2015 року та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за № 1408/27853 (далі Інструкція), у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтею 1321 КУпАП.

Пунктом 2 Розділу ІІІ Інструкції визначено, що постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 1321 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Згідно частини четвертої статті 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Наведене вказує на те, що постанова у справі про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена статтею 1321 КУпАП виноситься на місці вчинення правопорушення. А відтак не потребує додаткового розяснення про час та місце розгляду справи про притягнення до адміністративної відповідальності. У такому випадку не здійснюється провадження у справі про адміністративне правопорушення у порядку та за правилами, встановленими Розділом ІV КУпАП.

Згідно частини другої, третьої статті 283 КУпАП, постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, імя та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, імя та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Відповідно до пунктів 9, 10 Розділу ІІІ Інструкції, розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, розяснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обовязки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка. Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до статті 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Крім того, статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» визначено, що учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Так, пунктом 2.1.г Правил дорожнього руху України, визначено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: на маршрутних транспортних засобах - схему маршруту та розклад руху; на великовагових і великогабаритних транспортних засобах та транспортних засобах, що здійснюють дорожнє перевезення небезпечних вантажів, - документацію відповідно до вимог спеціальних правил.

Відповідно до частини другої статті 29 Закону України «Про дорожній рух», з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

«Правилами проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами» затверджених Постановою КМУ № 30 від 18 січня 2001 року, транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великогабаритним, якщо його габарити перевищують хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху України. Пунктом 4 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами передбачено, що рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі-дозвіл), виданим перевізникові органами Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів.

Видача відповідних дозволів узгоджується статтею 52-3 Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353-ХІІ (із змінами та доповненнями), а саме: до повноважень Національної поліції у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху належать: - участь у реалізації в межах своїх повноважень державної політики у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху; - забезпечення безпеки дорожнього руху; - організація супроводження і забезпечення безпечного руху транспортних засобів спеціального призначення; - видача в установленому порядку у випадках, передбачених законом, дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні.

Відповідно до пункту 3 «Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2007 року № 879, габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та відповідними підрозділами МВС, що забезпечують безпеку дорожнього руху.

Пунктом 1.10 ПДР України визначено, що габаритно-ваговий контроль це перевірка габаритних і вагових параметрів транспортного засобу (в тому числі механічного транспортного засобу), причепу і вантажу на предмет відповідності встановленим нормам щодо габаритів (ширина, висота від поверхні дороги, довжина транспортного засобу) та щодо навантаження (фактична маса, осьове навантаження), яка проводиться відповідно до встановленого порядку на стаціонарних або пересувних пунктах габаритно-вагового контролю.

Згідно підпункту 2, 7 пункту 15 Постанови Кабінету Міністрів України від 27 червня 2007 року № 879 «Про заходи щодо збереження автомобільних доріг загального користування», місце здійснення габаритно-вагового контролю являється спеціально облаштоване місце розташування стаціонарних або пересувних пунктів габаритно-вагового контролю. Контроль за наявністю у водіїв великовагових та великогабаритних транспортних засобів дозволу на рух здійснюють відповідні підрозділи МВС, що забезпечують безпеку дорожнього руху, та територіальні органи Укртрансбезпеки, які здійснюють габаритно-ваговий контроль.

Відповідно до підпункту 8, 9 пункту 2 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю, стаціонарний пункт габаритно-вагового контролю це позначене відповідними дорожніми знаками та розташоване поблизу проїзної частини дороги відокремлене місце для здійснення контролю навантаження на вісь (осі) транспортних засобів, загальна маса та/або габарити яких перевищують установлені параметри, де розташовані спеціальні службові приміщення, споруди з вимірювальним і зважувальним обладнання, а також майданчики для зберігання вантажів та стоянки транспортних засобів. Пересувний пункт габаритно - вагового контролю це спеціальний транспортний засіб, обладнаний вимірювальною технікою для здійснення контролю. Ділянка дороги на відстані 100 метрів до пересувного пункту, 50 метрів за пересувним пунктом та узбіччя дороги за напрямком руху, де розташовано пункт, вважаються його межами. Місце здійснення габаритно-вагового контролю позначається відповідними тимчасовими дорожніми знаками.

Отже, для притягнення особи за порушення зазначених вимог Правил дорожнього руху України необхідно встановити факт переміщення транспортним засобом, зокрема у даному випадку, великогабаритного вантажу.

Системний аналіз Правил дорожнього руху України та Постанови Кабінету Міністрів України від 27 червня 2007 року № 879 «Про заходи щодо збереження автомобільних доріг загального користування» (далі Постанова КМ України від 27 червня 2007 року № 879) свідчить про те, що даний факт підлягає доведенню шляхом здійснення габаритно-вагового контролю, який регламентовано Порядком здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженим постановою КМ України від 27 червня 2007 року № 879 (далі - Порядок).

Пунктами 6, 12, 18 Правил визначено, що габаритно-ваговий контроль, крім документального, здійснюється виключно в пунктах габаритно-вагового контролю посадовими особами та/або працівниками відповідних органів. Вимірювальне і зважувальне обладнання для здійснення габаритно-вагового контролю повинне утримуватись у робочому стані; періодично проводиться повірка (метрологічна атестація) такого обладнання з подальшим клеймуванням (пломбуванням) та видачею відповідного свідоцтва спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології. За результатами точного габаритно-вагового контролю на стаціонарному або пересувному пункті водієві транспортного засобу видається довідка результатів здійснення контролю із зазначенням часу і місця його проведення, а на запит водія - міжнародний сертифікат зважування вантажних транспортних засобів, якщо пункт габаритно-вагового контролю уповноважений видавати такі сертифікати.

Висновок про великогабаритність вантажу інспектором було зроблено шляхом візуального огляду вантажу без його вимірювання, оскільки у спірній постанові відсутня будь-яка інформація стосовно фактичних габаритів вантажу, який перевозився, що підтверджувало б наявність вини Позивача та свідчило про факт скоєння ним адміністративного правопорушення, у зв'язку з недотриманням Позивачем вимог інкримінованого йому порушення пункту 2.1, 22.5 ПДР України, якими встановлені правила дорожнього перевезення вантажів щодо їх габаритів, навантаження на вісь транспортного засобу та, як наслідок підстав для отримання документації, відповідно до вимог спеціальних правил.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в рамках повноважень і в спосіб передбачений Конституцією України та Законами України.

Статтею 72 КАС України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно пункту 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283, 284 КУпАП. У ній зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилається правопорушник, чи наведених останнім доводів.

Однак, у матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні будь-які докази провини правопорушника, окрім постанови про адміністративне правопорушення, що розцінюється судом як односторонність та неповнота при складанні вищевказаної постанови.

Субєкт владних повноважень - відповідач у справі зобовязаний подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі, незалежно від того, на чию користь вони можуть бути використані на користь відповідача чи навіть позивача, однак відповідачем в суд не надано ніяких доказів на підтвердження прийнятого рішення. Додана до відзиву на позовну заяву про скасування постанови фотокопія технічних характеристик трактора колісного Claas 950 ахіоn даних, щодо його габаритів не містить.

За змістом пункту 1 частини другої статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач по справі не зявився у судові засідання та на виконання вимог статті 77 КАС України не надав суду доказів у підтвердження правомірності своїх дій.

Таким чином, Відповідачем не було вжито всіх заходів до повного, всебічного та об'єктивного з'ясування обставини, що мали значення для правильного вирішення справи належним чином та викладені вище обставини у їх системному звязку свідчать, що оскаржувана постанова є протиправною і підлягає скасуванню.

Керуючись статтею 19, 55, 61 Конституції України; п.22.5 ПДР України; Законом України «Про дорожній рух»; статтями 7, 1321, 222, 251, 252, 258, 283, КУпАП; статтями 2, 5, 7, 9, 72, 77, 90, 229, 241-255, 286 КАС України,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до поліцейського 3 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції у Житомирській обласної ДПП Козачука Валентина Миколайовича про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову поліцейського 3 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції у Житомирській області старшого сержанта поліції Козачука Валентина Миколайовича про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАВ № 567949 від 30 серпня 2018 року, винесену про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за статтею 132-1 КУпАП та накладення штрафу в розмірі 510 гривень.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Житомирського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 15.5 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції закону № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя Попільнянського

районного суду Є. О. Зайченко