Справа № 305/1376/18
Суддя: Ващилін Р. О.
Дата ухвалення: 2018-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

24 жовтня 2018 року м. Ужгород№ 305/1376/18
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ващиліна Р.О.

при секретарі судового засідання Неміш Т.В.

за участю:

сторони у судове засідання не з'явилися,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Рахівського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області про визнання протиправною та скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Рахівського районного суду Закарпатської області з позовом до Головного державного виконавця Рахівського РВ ДВС ОСОБА_2, в якому просить: 1) зупинити виконавче провадження ВП 56776658 від 16.07.2018; 2) визнати протиправною і скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження ВП 56776658 від 16.07.2018, винесену головним державним виконавцем Рахівського РВ ДВС ОСОБА_2

Ухвалою Рахівського районного суду Закарпатської області від 09 серпня 2018 року позовну заяву за позовом ОСОБА_1 до Головного державного виконавця Рахівського РВ ДВС ОСОБА_2 про визнання протиправною та скасування постанови передано на розгляд до Закарпатського окружного адміністративного суду.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2018 року відкрито провадження в даній адміністративній справі.

Заявлені позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що постановою головного державного виконавця Рахівського РВ ДВС ОСОБА_2 від 16 липня 2018 року відкрито виконавче провадження ВП №56776658 з виконання постанови Рахівського РВ ДВС №51747121 від 31 травня 2018 р. щодо стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 133832,26 грн. Вказану постанову вважає протиправною у звязку з тим, що виконавчий документ у виконавчому провадженні №51747121 повернутий стягувачу на його вимогу без виконання. За час вчинення виконавчих дій коштів з боржника стягнуто не було у звязку з їх відсутністю, тому вважає, що правових підстав для стягнення виконавчого збору в державного виконавця не було.

Відповідно до ч. 3 ст. 287 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), відповідачем у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби є відповідний орган державної виконавчої служби, а у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності приватного виконавця - приватний виконавець.

У звязку з вищенаведеними процесуальними нормами, судом замінено первісного відповідача - Головного державного виконавця Рахівського РВ ДВС ОСОБА_2 на належного відповідача - Рахівський районний відділ Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області.

16 жовтня 2018 року до Закарпатського окружного адміністративного суду від Рахівського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області надійшов відзив №14.7-41/11752 від 10.10.2018 р., відповідно до якого у задоволенні позову просить відмовити з підстав його необґрунтованості. Так, зокрема, вважає, що оскаржена постанова державного виконавця винесена на підставі норм ч. 3 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження», а тому є правомірною та не підлягає скасуванню.

Сторони у судове засідання не зявилися, про причини неявки суд не повідомили.

Згідно з вимогами ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що на виконанні у Рахівському районному відділі Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області (далі Рахівський РВ ДВС ГТУЮ у Закарпатській області) перебував виконавчий лист №305/2209/14-ц від 25.05.2016 р., виданий Рахівським районним судом Закарпатської області, згідно з яким стягнуто солідарно з ОСОБА_1 (далі ОСОБА_3В.) та ОСОБА_3 на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» заборгованість на загальну суму 1338322,60 грн. (виконавче провадження ВП №51747121).

31 травня 2018 року за заявою стягувача постановою головного державного виконавця Рахівського РВ ДВС ГТУЮ у Закарпатській області виконавчий документ №305/2209/14-ц від 25.05.2016 р. повернуто стягувачу.

Постановою головного державного виконавця Рахівського РВ ДВС ГТУЮ у Закарпатській області ОСОБА_2 від 31 травня 2018 року ВП №51747121 у звязку з несплатою боржником в добровільному порядку суми заборгованості за виконавчим листом №305/2209/14-ц на підставі ст.ст. 3, 27, 40 Закону України «Про виконавче провадження» вирішено стягнути з ОСОБА_1 виконавчий збір у розмірі 133832,26 грн.

На підставі заяви від 31.05.2018 р. постановою головного державного виконавця Рахівського РВ ДВС ГТУЮ у Закарпатській області ОСОБА_2 від 16 липня 2018 року ВП №56776658 відкрито виконавче провадження з примусового виконання постанови Рахівського РВ ДВС ГТУЮ у Закарпатській області, виданої 31 травня 2018 року, якою з ОСОБА_1 стягнуто виконавчий збір у розмірі 133832,26 грн.

Вважаючи таку постанову головного державного виконавця від 16 липня 2018 року протиправною, з метою захисту своїх прав ОСОБА_1 звернулася з даним адміністративним позовом до суду.

Приймаючи рішення по суті позовних вимог, суд виходить з наступного.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, встановлюються Законом України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 р. №1404-VIII (далі Закон).

Так, ст. 1 даного Закону встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Ст. 3 Закону визначено перелік рішень, що підлягають примусовому виконанню, до яких в тому числі, відповідно до п. 5 ч. 1 відносяться постанови державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанов державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанов приватних виконавців про стягнення основної винагороди.

Порядок здійснення початку примусового виконання рішення, регламентовано ст. 26 Закону. Так, згідно п. 1 ч. 1 зазначеної статті виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред'явлення за наявності підстав, передбачених ч. 4 ст. 4 Закону.

Матеріалами справи встановлено, що у звязку з надходженням заяви про відкриття виконавчого провадження з виконання постанови про стягнення з боржника виконавчого збору, що є виконавчим документом в розумінні ст. 3 Закону, головним державним виконавцем Рахівського РВ ДВС ГТУЮ у Закарпатській області ОСОБА_2 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження від 16 липня 2018 року ВП №56776658.

Суд зазначає, що станом на дату винесення оскарженої постанови про відкриття виконавчого провадження від 16 липня 2018 року, так і станом на момент розгляду даної адміністративної справи судом, постанова про стягнення виконавчого збору від 31 травня 2018 року ВП №51747121 позивачем не оскаржувалася та не скасована. В межах розгляду даної справи позовна вимога щодо правомірності винесення такої до суду також не предявлялась та не є предметом її розгляду, а тому така судом вважається чинною.

Тому, приймаючи рішення по суті спірних правовідносин, суд розглядає заявлену позовну вимогу щодо правомірності постанови про відкриття виконавчого провадження від 16 липня 2018 року крізь призму вищенаведених обставин справи, зокрема, факту не оскарження позивачем постанови про стягнення виконавчого збору.

Ч. 5 ст. 26 Закону встановлено обовязок виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа винести постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій він зазначає про обов'язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Зазначений обовязок державного виконавця узгоджується з положеннями п. 5 Розділу ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року №512/5 (в редакції, чинній на момент винесення оскарженого рішення) (далі Інструкція), яким передбачено, що у разі відсутності підстав для повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття його до виконання виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

Отже, суд зазначає, що законодавчими нормами, що регулюють порядок здійснення виконавчих дій, в тому числі, державними виконавцями, передбачено обовязок останнього не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа винести постанову про відкриття виконавчого провадження. Вказані норми носять імперативний характер та не передбачають можливості державного виконавця прийняти інше рішення, у разі відсутності підстав для повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття його до виконання.

У звязку з вищенаведеним, враховуючи встановлені обставини даної адміністративної справи, суд дійшов висновку, що державним виконавцем при винесенні оскарженої постанови від 16 липня 2018 року були вчинені дії в порядку та в спосіб, передбачений Законом, спрямовані на виконання виконавчого документа постанови про стягнення виконавчого збору від 31 травня 2018 року ВП №51747121, не оскарженої боржником.

До такого ж висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 22 лютого 2018 року у справі №816/823/17.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З огляду на вищенаведене суд вважає, що постанова головного державного виконавця Рахівського РВ ДВС ГТУЮ у Закарпатській області ОСОБА_2 від 16 липня 2018 року ВП №56776658 про відкриття виконавчого провадження була винесена на підставі наявних повноважень та в порядку, встановленому законом, а тому позовна вимоги щодо її скасування задоволенню не підлягає.

Згідно ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Стосовно позовної вимоги про зупинення виконавчого провадження ВП №56776658 від 16.07.2018 р., суд зазначає, що така задоволенню також не підлягає з огляду на наступне.

Нормами Закону передбачена можливість зупинення державним виконавцем вчинення виконавчих дій, однак можливість зупинення виконавчого провадження Законом не обумовлена. Виключні підстави для зупинення вчинення виконавчих дій регламентовані ст. 34 Закону. Так, вказане положення Закону за рішенням суду передбачає виключно можливість зупинення стягнення на підставі виконавчого документа.

Тому, враховуючи ту обставину, що такої вимоги позивач не заявив, а за результатами розгляду даної справи суд дійшов висновку, що оскаржена постанова про відкриття виконавчого провадження є правомірною та скасуванню не підлягає, вимога про зупинення виконавчого провадження задоволенню також не підлягає.

Дослідивши вищенаведені обставини справи крізь призму законодавчих актів, що регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що даний адміністративний позов задоволенню не підлягає.

У звязку з відмовою у задоволенні позову судові витрати з відповідача не стягуються.

Керуючись ст. 241, 243, 255, 287, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. У задоволенні позову ОСОБА_1 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний код - НОМЕР_1) до Рахівського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області (місцезнаходження: вул. Шевченка, буд. 43, м. Рахів, Закарпатська область, 90600, код ЄДРПОУ - 34909374) про визнання протиправною та скасування постанови - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (з урахуванням особливостей, що встановлені Розділом VII КАС України).

Повний текс рішення виготовлено 31 жовтня 2018 року.

СуддяОСОБА_4