Справа № 281/412/18
Суддя: Курко О. П.
Дата ухвалення: 2018-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 281/412/18

Головуючий у 1-й інстанції: Денисюк І.І.

Суддя-доповідач: Курко О. П.

29 жовтня 2018 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Курка О. П.

суддів: Совгири Д. І. Полотнянка Ю.П. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу поліцейського роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції капрала поліції Павлушина Сергія Андрійовича на рішення Лугинського районного суду Житомирської області від 17 липня 2018 року (смт Лугини) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до поліцейського роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції капрала поліції Павлушина Сергія Андрійовича про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності та закриття провадження по справі,

В С Т А Н О В И В :

в червні 2018 року ОСОБА_3 звернувся до Лугинського районного суду Житомирської області з позовом до поліцейського роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції в Житомирській області Павлушина Сергія Андрійовича про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності та закриття провадження по справі.

Рішенням Лугинського районного суду Житомирської області від 17 липня 2018 року адміністративний позов задоволено, а саме: скасовано постанову серії ВР № 315247 від 24.05.2018 року у справі про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП, винесену поліцейським роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції в Житомирській області ДПП капралом поліції Павлушиним Сергієм Андрійовичем.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження на підставі ч. 1 ст. 311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги наявними у матеріалах справи письмовими доказами, надавши їм оцінку, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, що 24.05.2018 р. поліцейським роти № 2 БУПП в Житомирській області ДПП капралом поліції Павлушиним С.А. винесено постанову серії ВР № 315247 за вчинення ОСОБА_3 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП в якій зазначено, що 24.05.2018 р. о 08 год. 45 хв. на автодорозі Київ-Яготин 160 км позивач керував автомобілем НОМЕР_1 у якого було відсутнє праве дзеркало заднього виду, чим порушив п. 31.4.7 А ПДР України.

Вказаною постановою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340,00 грн.

Вважаючи дану постанову протиправною, позивач звернувся з позовом до суду.

Суд першої інстанції при ухваленні оскарженої постанови виходив з обґрунтованості та доведеності позовних вимог, а відтак наявності підстав для задоволення адміністративного позову.

Колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції частково помилковими, які прийняті без врахування всіх обставин справи та належної оцінки норм чинного законодавства, однак по суті рішення суду першої інстанції є правильним.

Пунктом 11 частини 1 статті 23 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Статтею 222 КУпАП передбачено, що органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, в тому числі про порушення правил дорожнього руху, визначені частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121 КУпАП.

Відповідно ч.5 ст.14 Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до п.31.4.7 (а) ПДР України, забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам: немає передбачених конструкцією транспортного засобу стекол, дзеркал заднього виду.

Пунктом 2.3 (а) ПДР України передбачено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов'язаний: перед виїздом перевірити і забезпечити технічно справний стан і комплектність транспортного засобу, правильність розміщення та кріплення вантажу.

Згідно п.31.1 ПДР України, технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств-виробників та іншої нормативно-технічної документації.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) під час розгляду справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують чи обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Згідно ч.1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі письмових, речових і електронних доказів, висновків експертів, показань свідків.

Відтак, висновки про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення має бути зроблені на підставі всебічного, повного і об'єктивного дослідження всіх обставин та доказів.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 24.05.2018 р. керував автомобілем "ВАЗ 2105".

Колегія суддів погоджується з доводами суду першої інстанції, що в діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення передбачений ч. 1 ст. 121 КУпАП. Окрім того, апелянтом не надано жодних доказів на спростування позиції позивача та висновків суду першої інстанції. До того ж, як вбачається з книги "Руководство по ремонту эксплуатации и обслуживанию ВАЗ-2104,05" дзеркало заднього виду непередбачене конструкцією автомобіля позивача.

А відтак, судова колегія погоджується з доводами суду першої інстанції, що постанова серії ВР № 315247 від 24.05.2018 р. про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП є протиправною та підлягає скасуванню.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції не погоджується з твердженнями суду першої інстанції стосовно порушення відповідачем порядку розгляду справи у зв'язку із не складанням відповідного протоколу з огляду на наступне.

Згідно з ч.ч. 2, 4 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Крім того, наказом Міністерства внутрішніх справ України №1395 від 07 листопада 2015 року затверджено Інструкцію з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, п. 4 якої визначено, що у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Також визначено, що постанова виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

З урахуванням наведених вище правових норм, колегія суддів зазначає, що доводи суду першої інстанції стосовно необхідності складання інспектором протоколу є безпідставними та такими, що ґрунтуються на помилковому застосуванні норм матеріального та процесуального права.

При цьому, судова колегія зазначає, що Конституційний Суд України у своєму рішенні від 26.05.2015 № 5-рп/2015 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення у пункті 2.4 мотивувальної частини цього рішення зазначив, що підстав для ототожнення місця вчинення адміністративного правопорушення з місцем розгляду справи про таке правопорушення немає, а словосполучення "на місці вчинення правопорушення" і "за місцем його вчинення", які містяться у статтях 258, 276 Кодексу, мають різне цільове спрямування і різний правовий зміст.

Зокрема, словосполучення "за місцем його вчинення", застосоване у положенні частини першої статті 276 Кодексу, за якою "справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення", вказує на місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення у межах його територіальної юрисдикції згідно з адміністративно-територіальним устроєм України. Таким чином, Конституційний Суд України дійшов висновку, що словосполучення "за місцем його вчинення", яке міститься в положенні частини першої статті 276 Кодексу, визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Таким чином, аналіз законодавчих норм та рішення Конституційного Суду України від 26.05.2015 № 5-рп/2015, дає підстави для висновку, що працівники підрозділів Національної поліції мають право виносити постанови у справах про адміністративні правопорушення за порушення Правил дорожнього руху, зокрема передбачених ст.121 Кодексу України про адміністративні правопорушення, на місці вчинення таких правопорушень.

Отже, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу поліцейського роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції капрала поліції Павлушина Сергія Андрійовича залишити без задоволення, а рішення Лугинського районного суду Житомирської області від 17 липня 2018 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили в порядку ст. 325 КАС України та згідно ст. 272 КАС України касаційному оскарженню не підлягає.

Постанова суду складена в повному обсязі 29 жовтня 2018 року.

Головуючий Курко О. П.

Судді Совгира Д. І. Полотнянко Ю.П.