Справа № 808/1563/17
Суддя: Чепурнов Д.В.
Дата ухвалення: 2018-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а їн и

30 жовтня 2018 року м. Дніпросправа № 808/1563/17
Суддя І інстанції Садовий І.В.

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючий суддя Чепурнов Д.В. (доповідач),

судді: Сафронова С.В., Мельник В.В.,

за участю секретаря судового засідання Царьової Н.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі апеляційну скаргу Запорізької обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області

на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 02 серпня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Запорізької обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області про визнання протиправним та висновку, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом в якому, з урахуванням уточнень, просив визнати протиправним та скасувати висновок про результати здійснення перевірки достовірності відомостей, зазначених позивачем у ОСОБА_2 про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру ОСОБА_1 від 22.12.2016 №4015/10/08-28-13-03, який прийнятий Запорізькою об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Державної фіскальної служби в Запорізькій області..

В обґрунтування позову посилається на відсутність у контролюючого органу повноважень здійснювати перевірку достовірності відомостей, зазначених у декларації про майно, доходи, витрати і зобовязання фінансового характеру станом на грудень місяць 2016 року. Також вказує на помилковість висновків контролюючого органу викладених у повідомленні від 22.12.2016 року за № 4016/10/08-28-13-03 щодо недостовірності відомостей викладених у декларації про майно, доходи, витрати і зобовязання фінансового характеру за 2015 рік, оскільки у позивача відсутні будь які речові права на квартиру АДРЕСА_1 і він не повинен був заповнювати відомості пункту 25 розділу ІІІ декларації.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 02 серпня 2018 року позов задоволено.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Запорізька ОДПІ ГУ ДФС у Запорізькій області подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просило постанову суду скасувати та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог. Вказує, що позивач користується квартирою 31 в будинку 10 по вул. Трегубенка в м. Запоріжжі, як член сімї власника квартири а тому повинен був зазначити про це у розділі ІІІ декларації в якій відображаються зокрема відомості про нерухоме майно, яке перебуває у власності, оренді чи іншому праві користування субєкта декларування та членів його сімї, а також витрати на придбання цього майна. Також вказує, що перевірку було здійснено у межах наданих повноважень, за наслідками якої було прийняте оскаржене повідомлення в рамках Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції».

В судовому засіданні апеляційної інстанції представники відповідача підтримали вимоги апеляційної скарги з викладених у ній підстав, позивач не зявився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 18.03.2016 ОСОБА_1, який займає посаду судді Шевченківського районного суду м.Запоріжжя, подав декларацію за 2015 рік (а.с.11-12, 43-47).

У розділі І «Загальні відомості» ОСОБА_2 позивач вказав адресу місця проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1.

У розділі III «Відомості про нерухоме майно» декларації за 2015 рік позивачем не зазначено інформації про нерухоме майно, що перебуває у власності, в оренді чи на іншому праві користування декларанта.

За наслідком проведеної перевірки відомостей, що містяться у декларації, податковим органом складено Висновок про результати здійснення перевірки достовірності відомостей, зазначених у декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру від 22.12.2016 за №4015/10/08-28-13-03. У Висновку зазначено, що відомості вказані у декларації є недостовірними та не відповідають наявній податковій інформації. Так, у позиції 25 розділу III декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2015 рік ОСОБА_1 не відображено відомості про квартиру, як місце реєстрації та фактичного проживання, зазначене у позиції 2 розділу І декларації та позиції 31 розділу III декларації (а.с. 39-40).

В подальшому, відповідачем сформовано Повідомлення про встановлення недостовірностей за результатами здійснення перевірки достовірності відомостей, зазначених у декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру (далі - Повідомлення) від 22.12.2016 за №4016/10/08-28-13-03 з тексту якого вбачається, що відповідач повідомляє Головне управління Національної поліції України в Запорізькій області, Національне антикорупційне бюро України, Запорізьку місцеву прокуратуру №3, Шевченківський районний суд м.Запоріжжя про встановлення, на підставі статті 12 Закону України «Про засади запобігання та протидії корупції» недостовірностей за результатами здійснення перевірки достовірності відомостей, зазначених у декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2015 рік, ОСОБА_1, який працює у Шевченківському районному суді м.Запоріжжя (а.с.10, 38).

Вказаним повідомленням також доведено до відома вищезазначених державних установ, що за результатами перевірки встановлено, що у позиції 25 розділу III декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2015 рік ОСОБА_1 не відображено відомості про квартиру, як місце реєстрації та фактичного проживання, зазначене у позиції 2 розділу І декларації та позиції 31 розділу III декларації.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що контролюючий орган провів перевірку за відсутності правових підстав та повноважень для її проведення у грудні 2016 року. Крім того вказує на хибність висновків контролюючого органу викладених у повідомленні, щодо недостовірності відомостей викладених позивачем у ОСОБА_2 про майно, доходи, витрати і зобовязання фінансового характеру за 2015 рік.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Перевірка ОСОБА_2 про майно, доходи, витрати і зобовязання фінансового характеру за 2015 рік позивача контролюючим органом була проведена на підставі частини дев'ятої статті 12 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції» № № 3206-VI та Порядку здійснення перевірки достовірності відомостей, зазначених у декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру, затвердженого наказ Міністерством фінансів України № 333 від 13.03.2015.

Відповідно до частини першої статті 12 Закону № 3206-VI) (чинний на момент подачі декларації), суб'єкти декларування зобов'язані щорічно до 1 квітня подавати за місцем роботи (служби) декларацію про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за минулий рік за формою, що додається до цього Закону.

Перевірка достовірності зазначених у декларації відомостей здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, у порядку, визначеному цим органом (ч. 9 ст.12 Закону № 3206-VI).

Так, відповідно до частини дев'ятої статті 12 Закону № 3206-VI Міністерством фінансів України видано наказ № 333 від 13.03.2015, яким затверджено Порядок здійснення перевірки достовірності відомостей, зазначених у декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру (далі - Порядок №333), що визначає механізм проведення органами Державної фіскальної служби України (далі - контролюючий орган) перевірки достовірності відомостей про доходи, нерухоме майно, транспортні засоби, кошти на рахунках у банках та інших фінансових установах, цінні папери, внески до статутного (складеного) капіталу товариства, підприємства, організації, фінансові зобов'язання (далі - відомості), зазначених у декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за минулий рік за формою, встановленою Законом України «Про засади запобігання і протидії корупції».

Згідно з пунктом 5 Порядку №333, перевірка здійснюється апаратом Державної фіскальної служби України, а також її територіальними органами (державними податковими інспекціями) за місцем проживання (податковою адресою) суб'єкта декларування.

26.10.2014 набрав чинності ОСОБА_2 України «Про запобігання корупції» (далі - ОСОБА_2 №1700-VII) та введений в дію через шість місяців з дня набрання ним чинності.

Пунктом 4 Перехідних положень Закону №1700-VII, визнано таким, що втратив чинність ОСОБА_2 України «Про засади запобігання і протидії корупції». При цьому, у пункті 2 Перехідних положень Закону №1700-VII встановлено, що до початку роботи системи подання та оприлюднення відповідно до цього Закону декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, суб'єкти декларування подають декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру в порядку, встановленому Законом України «Про засади запобігання і протидії корупції».

Про початок роботи системи подання та оприлюднення відповідно до цього Закону декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, приймається рішення Національного агентства з питань запобігання корупції.

Так, 22.07.2016 набрало чинності Рішення Національного агентства з питань запобігання корупції «Про початок роботи системи подання та оприлюднення декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» №2 від 10.06.2016 р., підпунктом 1 пункту 1 якого визначено, що система подання та оприлюднення відповідно до Закону України «Про запобігання корупції» декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, розпочинає свою роботу 01 вересня 2016 року.

Аналіз зазначених правових норм свідчить, що з 01.09.2016 орган виконавчої влади, що реалізував державну податкову політику в частині здійснення перевірок відомостей зазначених у деклараціях (ДФС та її територіальні органи) втратив право на проведення перевірок декларацій, в зв'язку із втратою чинності закону, що наділяв такими повноваженнями.

За таких обставин суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, про відсутність правових підстав у податкового органу проводити спірну перевірку за відсутності на це повноважень, встановлених законом, а тому дії по проведенню перевірки достовірності відомостей, зазначених у декларації є протиправними, що тягне за собою наслідком визнання протиправним складеного за її результатом висновку.

Відповідно до п. 11 Примітки 1 до ОСОБА_2, яка є невід'ємною частиною до Закону, «поле «сума витрат (грн.) на придбання у власність/оренду чи на інше право користування» у позиціях 23-28, 35-39 і поле «усього» у позиціях 46, 48, 50, 56, 59 і 62 заповнюється, якщо разова витрата (вклад/внесок) по кожній із зазначених позицій у звітному році дорівнює або перевищує 80 тис. гривень».

Як вірно звернув увагу суд першої інстанції інших вимог щодо заповнення позицій 23. 24. 25 розділу ОСОБА_2 не містить.

Зі змісту ОСОБА_2, до Розділу III «Відомості про нерухоме майно» підлягають внесенню відомості про майно, що перебуває у власності, в оренді чи іншому праві користування декларанта, витрати декларанта на придбання такого майна або на користування ним.

Тобто, такі відомості про нерухоме майно мають стосуватися майна, відносно якого у декларанта існують відповідні речові права.

В той же час матеріалами справи підтверджено, що позивач не має таких прав на квартиру АДРЕСА_2, а лише проживає за даною адресою.

Так, право власності та право користування чужим майном, як речові права регулюються Цивільним Кодексом України.

Як вірно зазначив суд першої інстанції, наявність речового права у позивача має підтверджуватися відповідним правовстановлюючим документом.

Міністерством юстиції України розроблено Методичні рекомендації «Запобігання і протидія корупції в державних органах та органах місцевого самоврядування», від 16.10.2013. Метою зазначених рекомендацій є сприяння у дотриманні єдиного порядку заповнення ОСОБА_2, запобіганні помилок, а також вирішенні певних спірних питань, які можуть виникнути при заповненні та поданні декларації.

Так, у розділі III у позиціях 23-28, 29-34 Методичних рекомендаціях вказано, що відповідно зазначаються відомості про нерухоме майно, яке перебуває у власності, в оренді чи на іншому праві користування декларанта та членів його сім'ї внаслідок купівлі (приватизації, успадкування, дарування, міни, розподілу майна підприємств і організацій між засновниками та учасниками) із зазначенням місцезнаходження цих об'єктів (країна, адреса), їх загальної площі, вираженої в квадратних метрах, а в деяких випадках суми витрат декларанта на придбання такого майна або на користування ним (по кожній із зазначених позицій окремо). Пункт А) у разі встановлення за результатами спеціальної перевірки факту розбіжностей у поданих претендентом на посаду автобіографії та/або декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за минулий рік посадовою особою (органом), яка (який) проводить спеціальну перевірку, надається можливість претенденту на посаду протягом п'яти робочих днів надати письмове пояснення за таким фактом та/або виправити таку розбіжність.

При визначенні недостовірності поданої інформації необхідно виходити з її свідомого приховування чи перекручування.

В той же час, з боку позивача не було свідомого приховування чи перекручування наданої ним інформації і доказів протилежного до суду надано не було.

Як передбачають основні правила заповнення декларацій, у позиції 2 зазначаються відомості щодо місця проживання із зазначенням адреси житла на кінець звітного року.

Заповнюючи вказану позицію, слід мати на увазі, що відповідно до Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» місцем проживання для цілей даного Закону визнається адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік. Згідно зі статтею 6 вказаного Закону громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов'язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання.

У розділі III зазначаються відомості про нерухоме майно, яке перебуває у власності, оренді чи на іншому праві користування суб'єкта декларування та членів його сім'ї, а також їх витрати на придбання цього майна.

З метою максимально точного відображення відомостей у вказаному розділі декларації доцільно деталізувати, чи перебуває майно у власності чи в оренді або ж зазначати інше право користування. Такі відомості рекомендується зазначати у позиції «Місцезнаходження об'єкта».

Так, відповідно до інших Методичних рекомендацій щодо складення, подання та оприлюднення декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2015 рік, у Розділі І «Загальні відомості» ОСОБА_2 декларант відображає загальні відомості щодо себе та членів сім'ї. Зокрема: у позиції 2 - відомості щодо місця проживання декларанта із зазначенням адреси на кінець звітного періоду. Цю позицію слід заповнювати на підставі паспортних даних про реєстрацію або тимчасову реєстрацію. У разі якщо адреса місця проживання (реєстрації) декларанта змінилася (або зазнали зміни назва населеного пункту, вулиці та інші реквізити цієї позиції) і ці дані не відображено у паспорті декларанта, необхідно навести відомості щодо місця проживання декларанта станом на дату заповнення ОСОБА_2 (п. 4 Примітки до ОСОБА_2).

Як зазначено у чинній наразі редакції ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» місце проживання - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік; реєстрація - внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси, за якою з особою може вестися офіційне листування або вручення офіційної кореспонденції.

Відповідно до ч. 1 ст. 29 Цивільного кодексу України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, де фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

З 04.04.2016 ОСОБА_2 України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» діє у новій редакції, а отже особи, які заповнюватимуть ОСОБА_2 після цього часу, мають враховувати певні новації.

Так, за оновленою редакцією цього Закону місце проживання - це житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини.

Відповідно до ч. 10 ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», у редакції, що діє з 4 квітня 2016 року, реєстрація місця проживання здійснюється тільки за однією адресою.

У разі якщо особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює реєстрацію місця проживання за однією з цих адрес за власним вибором. За адресою зареєстрованого місця проживання з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції.

У Розділі III «Відомості про нерухоме майно» ОСОБА_2 зазначаються відомості про нерухоме майно, що перебуває у власності, в оренді чи на іншому праві користування декларанта (членів сім'ї декларанта), та витрати декларанта на придбання такого майна або на користування ним у звітному році. Ці відомості зазначаються станом на дату заповнення ОСОБА_2. Зокрема: у позиціях 23 - 28 - відомості про нерухоме майно, яке перебуває у власності, в оренді чи на іншому праві користування декларанта внаслідок купівлі (приватизації, успадкування, дарування, міни, розподілу майна підприємств і організацій між засновниками та учасниками), із зазначенням місцезнаходження цих об'єктів (країна, адреса). їх загальної площі, вираженої в квадратних метрах, а в деяких випадках суми витрат декларанта на придбання такого майна або на користування ним (по кожній із зазначених позицій окремо). Поле «сума витрат» (грн.) на придбання у власність/оренду чи на інше право користування» у позиціях 23 - 28 заповнюється, коли разова витрата по кожній із зазначених позицій саме у звітному році дорівнювала або перевищувала граничну суму, що зазначена у п. 11 Примітки до ОСОБА_2.

У статті 29 Цивільного Кодексу України визначено, що місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа може мати кілька місць проживання.

В той же час матеріалами справи підтверджено, що позивач не укладав будь-яких вказаних у розділі ІІІ ОСОБА_2 правочинів, а тому у позивача відсутні будь-які правовстановлюючі документи, (тобто підстави виникнення цивільних прав), а відтак, відсутні і підстави для внесення відомостей до розділу ІІІ ОСОБА_2.

За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про хибність висновків контролюючого органу щодо недостовірності відомостей внесених до ОСОБА_2, в звязку з чим прийшов до вірного висновку про обґрунтованість позовних вимог та як наслідок наявності підстав для їх задоволення.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що в межах апеляційної скарги порушень судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при вирішенні цієї справи не допущено. Правова оцінка обставин у справі дана вірно, а тому апеляційну скаргу слід відхилити, а оскаржуване судове рішення залишити без змін.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 315, ст.ст. 321, 322 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Запорізької обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області - залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 02 серпня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення в повному обсязі.

В повному обсязі постанова складена 01 листопада 2018 року.

Головуючий суддя Д.В. Чепурнов

суддя С.В. Сафронова

суддя В.В. Мельник