Справа № 295/3924/18
Суддя: Граб Л.С.
Дата ухвалення: 2018-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 295/3924/18

Головуючий у 1-й інстанції: Гумен Н.В.

Суддя-доповідач: Граб Л.С.

30 жовтня 2018 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Граб Л.С.

суддів: Білої Л.М. Гонтарука В. М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 22 травня 2018 року (повний текст виготовлено 22 травня 2018 року) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до інспектора роти №45 батальйону Управління патрульної поліції в м.Житомирі Онищенка Юрія Володимировича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

В квітні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до інспектора роти №45 батальйону Управління патрульної поліції в м.Житомирі Онищенка Ю.В., в якому просив визнати дії інспектора роти №4 батальйону Управління патрульної поліції в м.Житомирі Онищенка Ю.В. щодо складання постанови серії БР № 193928 від 25.03.2017 про адміністративне правопорушення про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 255 грн. за порушення ч.1 ст.122 КУпАП, незаконними; скасувати постанову серії БР № 193928 від 25.03.2017, а справу про адміністративне правопорушення закрити.

Рішенням Богунського районного суду м.Житомира від 22 травня 2018 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права, а також на невідповідність висновків суду обставинам справи, просив рішення Богунського районного суду м.Житомира від 22 травня 2018 року скасувати та прийняти нову постанову про задоволення позовних вимог.

В обгрунтуванні апеляційної скарги зазначено, що відповідачем грубо порушено права позивача, які зазначені в Рішенні Конституційного Суду України від 25.05.2015 № 5-рп/2015 (справа №1-11/2015). Зокрема апелянт вказав, що справа про адміністративне правопорушення розглянута на місці, без підготовки та надання йому часу для звернення за правовою допомогою.

Також ОСОБА_2 вважає, що відповідачем при винесенні оскаржуваної постанови не враховано характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан та обставин, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, як того вимагається в статті 33 КУпАП та не роз'яснено його права, чим порушено ст.268 КУпАП.

Крім того, апелянт звернув увагу, що суд першої інстанції в тексті оскаржуваного рішення допустився помилки, вказавши, що позивачем порушено п.10.1 ПДР України, тоді як в постанові про адмінправопорушення вказано, що ОСОБА_2 не виконав вимогу дорожнього знаку 2.2 ПДР України.

Від відповідача відзиву на апеляційну скаргу до суду не надходило.

Сторони, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилися і повноважних представників до суду не направили.

У відповідності до вимог ч.1 ст.205 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

За правилами п.п.1,2 ч.1 ст.311 КАС України, розгляд справи колегією суддів здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача та перевіривши доводи апеляційної скарги за матеріалами, що містяться у справі-письмовими доказами, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 25.03.2018 року інспектором роти №45 батальйону Управління патрульної поліції в м.Житомирі Онищенком Ю.В. винесено постанову серії БР № 193928 про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн.

Не погоджуючись з вказаною постановою, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для скасування оскаржуваної постанови, оскільки наданими відповідачем доказами доведено вчинення позивачем порушення ПДР України, а саме-невиконання вимог дорожнього знаку 2.2 (проїзд без зупинки заборонено).

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції та надаючи правову оцінку обставинам справи, виходить зі слідуючого.

Спірні правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються Конституцією України, Законом України № 3353-XII від 30.06.1993 "Про дорожній рух", Кодексом про адміністративні правопорушення України (далі КУпАП) та Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (далі ПДР України).

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини п'ятої статті 14 Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Так, згідно Розділу 33 ПДР України, дорожній знак 2.2 "Проїзд без зупинки заборонено" є знаком пріоритету. Останнім забороняється проїзд без зупинки перед розміткою 1.12 (стоп-лінія), а якщо вона відсутня - перед знаком. Необхідно дати дорогу транспортним засобам, що рухаються дорогою, яка перетинається, а за наявності таблички 7.8 - транспортним засобам, що рухаються головною дорогою, а також праворуч рівнозначною дорогою.

Згідно із п. 1.9 ПДР України особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

У відповідності до ч.1 ст.122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Пунктом 1 ст.247 КУпАП передбачено, що обов'язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

За приписами статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У статтею 283 КУпАП містяться застереження, що постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Відповідно до п.п. 1,8 ч.1 ст.35 Закону України № 580-VIII від 02.07.2015 "Про національну поліцію" поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі якщо водій порушив Правила дорожнього руху та якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху.

Статтею 222 КУпАП України визначено, що органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (ст. 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частина перша ст. 44, ст. 44-1, ч. 2 ст. 106-1, ч. 1, 2, 3, 4 і 6 ст. 109, ст. 110, ч. 3 ст. 114, ч. 1 ст. 115, ст. 116-2, ч. 2 ст. 117, ч. 1,ч 2 ст. 119, ч. ч. 1, 2, 3, 5 і 6 ст. 121, ст. 121-1, 121-2, ч. 1, 2 і 3 ст. 122, ч. 1 ст. 123, ст. 124-1 - 126, ч. 1, 2 і 3 ст. 127, ст. 128-129, ст. 132-1, ч. 1, 2 та 5 ст. 133, ч.ч. 3, 6, 8, 9, 10 і 11 ст. 133-1, ч. 2 ст. 135, ст. 136 (за винятком порушень на автомобільному транспорті), ст. 137, ч. 1, 2 і 3 ст. 140, ст. 148, 151, ст. 161, 164-4, ст. 175-1 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), ст. 176, 177, ч. 1 ч. 2 ст. 178, ст. 180, 181-1, ч. 1 ст. 182, ст. 183, 184, 189-2, 192, 194, 195).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

У пункті 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №1395 від 07 листопада 2015 року та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за №1408/27853 (далі - Інструкція) визначено, що у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Із матеріалів справи вбачається, що 25.03.2018 року інспектором роти №45 батальйону Управління патрульної поліції в м.Житомирі Онищенка Ю.В. винесено постанову серії БР № 193928 про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП.

У вказаній постанові зазначено, що 25.03.2018 року о 09 год. 51 хв. ОСОБА_2 в м.Житомир по вул. Незалежності, керуючи транспортним засобом "CHEVRLET AVEO" реєстраційний номер НОМЕР_1, не виконав вимогу дорожнього знака 2.2 "Проїзд без зупинки заборонено".

За правилами ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до частин першої та другої ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Пунктом дев'ятим статті 31 Закону України "Про національну поліцію" регламентовано, що поліція може застосувати такі превентивні заходи: технічні прилади і технічні засоби, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Так, в якості доказу по справі, відповідачем надано матеріали відеозйомки з нагрудної відеокамери інспектора поліції щодо обставин вчинення позивачем правопорушення, за яке останнього притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП.

Із оглянутого колегією суддів відозапису вбачається, що позивач, керуючи транспортним "CHEVRLET AVEO" реєстраційний номер НОМЕР_1, дійсно не виконав вимогу знаку 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено», що останнім не заперечувалось і під час спілкування з інспектором поліції.

Також із відеозапису слідує, що інспектором роз'яснено позивачу права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та запропоновано надати пояснення і докази, а відтак доводи позивача, щодо порушення відповідачем ст. 268 КУпАП не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

З огляду на зазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідачем доведено факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП та підтверджено належним та допустимим доказом.

Колегія суддів також зазначає, що скаржником неправильно розуміються поняття "на місці вчинення правопорушення" і "за місцем його вчинення" з посиланням на Рішення Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року, № 5-рп/2015 "У справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення", оскільки словосполучення "за місцем його вчинення", застосоване у положенні частини першої статті 276 Кодексу, за якою "справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення", вказує на місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення у межах його територіальної юрисдикції згідно з адміністративно-територіальним устроєм України.

Окрім того Рішення Конституційного Суду України № 5-РП/2015, на яке посилається позивач, приймалось до внесення змін у статтю 258 КУпАП.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 17 травня 2018 року у справі №759/12872/16-а (адміністративне провадження №К/9901/21507/18).

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Стосовно тверджень позивача про те, що при накладенні розміру штрафу відповідачем не враховано ст.33 КУпАП, колегія суддів звертає увагу, що вказана правова норма містить виключення і не застосовується у випадках накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Щодо посилань апелянта на те, що судом першої інстанції в мотивувальній частині рішення невірно вказано пункт ПДР України, який порушений ОСОБА_2, колегія суддів вважає, що в даному випадку має місце технічна помилка, оскільки зі змісту рішення встановлено, що позивачем порушено вимогу дорожнього знаку 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено». Саме лише допущення описки в оскаржуваному судовому рішенні, на думку колегії суддів, не може слугувати підставою для його скасування.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.

Керуючись ст.ст. 77,134,139, 195, 243, 268, 272, 286, 308, 311, 315, 316, 317, 321, 322, 325 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Богунського районного суду м. Житомира від 22 травня 2018 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту прийняття та не може бути оскаржена.

Головуючий Граб Л.С.

Судді Біла Л.М. Гонтарук В. М.