Справа № 826/2076/17
Суддя: Данилевич Н.А.
Дата ухвалення: 2018-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

24 жовтня 2018 року

Київ

справа №826/2076/17

адміністративне провадження №№К/9901/49430/18, К/9901/50364/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого судді (судді-доповідача) - Данилевич Н.А.,

суддів - Білоуса О.В.,

Шарапи В.М.,

за участю - секретаря судового засідання Шевчук К.В.,

позивача - ОСОБА_2,

представника позивача - ОСОБА_3,

представника відповідача - Орленка А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні

касаційні скарги ОСОБА_2 та Прокуратури Київської області на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 25 січня 2018 року (суддя - Келеберда В.І.) та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 27 березня 2018 року (головуючий суддя - Василенко Я.М., судді - Кузьменко В.В., Шурко О.І.) у справі

за позовом ОСОБА_2

до Прокуратури Київської області

третя особа: Києво-Святошинська місцева прокуратура Київської області

про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення невиплаченої заробітної плати і середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

в с т а н о в и в :

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

1. У лютому 2017 року ОСОБА_2 (далі - ОСОБА_2.) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Прокуратури Київської області, в якому, з урахуванням збільшених позовних вимог, просив: - визнати протиправним та скасувати наказ від 05 січня 2017 року № 1к Прокуратури Київської області про притягнення до дисциплінарної відповідальності у формі звільнення юриста 3 класу ОСОБА_2 з посади прокурора Ірпінського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області та з органів прокуратури; - зобов'язати Прокуратуру Київської області поновити ОСОБА_2 на посаді прокурора Ірпінського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області; - стягнути з Прокуратури Київської області не нараховану на невиплачену заробітну плату за вересень та жовтень 2016 року у розмірі 8738,48 грн. на користь ОСОБА_2; - стягнути з прокуратури Київської області середній заробіток у розмірі 33449,65 грн. за час вимушеного прогулу на користь ОСОБА_2. Також просив стягнути судові витрати з відповідача у розмірі 12000,00 грн.

2. В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_2 зазначив, що з 03 березня 2014 року він працював в органах прокуратури України та з 14 грудня 2015 року на посаді прокурора Ірпінського відділу Києво-Святошинської прокуратури Київської області. Наказом прокурора Київської області від 05 січня 2017 року № 1к ОСОБА_2 звільнено із займаної посади та з органів прокуратури за порушення вимог Закону України «Про прокуратуру», Присяги працівника прокуратури, правил прокурорської етики, вчинення дій, що порочать звання прокурора і можуть викликати сумнів у його об'єктивності, неупередженості та незалежності, у чесності та непідкупності органів прокуратури, на підставі пункту 5 частини першої статті 11, пунктів 5, 6 частини першої статті 43 Закону України «Про прокуратуру», Дисциплінарного статуту прокуратури України. На переконання позивача, наказ про його звільнення є протиправним та підлягає скасуванню, оскільки на момент його прийняття жодного процесуального документу, який би підтверджував вину позивача не існувало. Тому застосування такого виду дисциплінарного стягнення як звільнення є незаконним. Крім того, посилався на те, що під час службового розслідування відповідач: порушив строки проведення службового розслідування; не дав можливості ознайомитися та дізнатися про приводи для відкриття дисциплінарного провадження; не надав можливості надати пояснення щодо дисциплінарного провадження та фактів, позбавив можливості заявити клопотання та відводи особам, які проводили розслідування; не надав можливості ознайомитися з висновком та зібраними у процесі перевірки матеріалами дисциплінарного провадження, чим порушив право на оскарження висновку службового розслідування; не повідомив про час та місце проведення засідання, не надіслав копії скарги та висновку про наявність дисциплінарного проступку; розглянув висновок службового розслідування без участі позивача, з порушенням принципу змагальності.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

3. Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 25 січня 2018 року адміністративний позов задоволено частково. Стягнуто з Прокуратури Київської області не нараховану та невиплачену заробітну плату за вересень та жовтень 2016 року у розмірі 8738,48 грн. на користь ОСОБА_2. Також стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Прокуратури Київської області на користь ОСОБА_2 витрати на правову допомогу у сумі 2848,68 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

4. Частково задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції зазначив, що порушень положень Інструкції про порядок службових розслідувань (перевірок) в органах прокуратури України при призначенні і проведенні службового розслідування не було допущено. Порушення Присяги працівника прокуратури є ганебним вчинком, тобто проступком, який порочить його як працівника прокуратури. Також порушення правил етичної поведінки тягне за собою, зокрема, дисциплінарну відповідальність. Звільнення прокурора за порушення присяги може мати місце тоді, коли державний службовець скоїв проступок проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов'язкам, підриває довіру до нього як до носія влади, що призводить до приниження державного органу та унеможливлює подальше виконання своїх обов'язків. Рішення про притягнення ОСОБА_2 до дисциплінарної відповідальності прийнято після вручення йому підозри, а також на підставі відомостей, які об'єктивно засвідчують порушення позивачем Присяги працівника прокуратури та скоєння проступку, який порочить працівника прокуратури. При цьому, відсутність обвинувального вироку суду у кримінальній справі не свідчить про відсутність в діях позивача ознак дисциплінарного проступку та не є перешкодою для притягнення його до дисциплінарної відповідальності. Оскаржуваний позивачем наказ видано відповідачем на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією, Законом України «Про прокуратуру», Дисциплінарним статутом прокуратури України. Наказ є повністю обґрунтованим та виданий з урахуванням усіх обставин справи, що мають значення для правильного прийняття рішення. Окрім того, суд вважав доведеним те, що застосовне дисциплінарне стягнення відповідає ступеню вини та тяжкості вчиненого правопорушення ОСОБА_2 Зазначив, що порушень положень Інструкції про порядок службових розслідувань (перевірок) в органах прокуратури України, затвердженої наказом Генерального прокурора України від 24.09.2014р. № 104, при призначенні і проведенні службового розслідування не було допущено та позивачем не наведено. Відповідно до частини другої статті 64 Закону України «Про прокуратуру» на час відсторонення від посади, відсторонення від виконання службових повноважень за прокурором зберігається заробітна плата, а у випадку, передбаченому пунктом 3 частини першої цієї статті, йому можуть доручати завдання, виконання яких не впливає на об'єктивність перевірки, а тому суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення заробітної плати за вересень та жовтень 2016 року.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

5. Не погоджуючись з таким судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволені позовних вимог та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в цій частині.

6. Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог і стягнення витрат на правову допомогу та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволені позовних вимог в цій частині.

7. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 27 березня 2018 року апеляційні скарги залишені без задоволення, а постанова суду першої інстанції без змін.

8. Апеляційний суд, залишаючи рішення суду першої інстанції без змін, погодився з висновком суду першої інстанції про те, що наказ Прокуратури Київської області від 05.01.2017р. № 1к про притягнення до дисциплінарної відповідальності у формі звільнення юриста 3 класу ОСОБА_2 з посади прокурора Ірпінського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області та з органів прокуратури прийнято на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією, Законом України «Про прокуратуру», Дисциплінарним статутом прокуратури України, у зв'язку із чим він не підлягає скасуванню. Також суд апеляційної інстанції погодився з висновком про наявність підстав для стягнення заробітної плати за вересень та жовтень 2016р.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та відзиву (заперечень)

9. ОСОБА_2 у квітні 2018 року звернувся до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 25 січня 2018 року та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 27 березня 2018 року.

10. В касаційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 25 січня 2018 року та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 27 березня 2018 року в частині відмови у задоволені позовних вимог про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу і прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в цій частині, в іншій частині судові рішення залишити без змін.

11. В обґрунтування поданої касаційної скарги скаржник зазначив, що відповідач звільнив ОСОБА_2 на підставі п.5 ч.1 ст.11, п.5 та п.6 ч.1 ст.43 Закону України «Про прокуратуру», ст.ст. 10, 11 Дисциплінарного статуту прокуратури України, при кваліфікації дисциплінарного діяння, за яке стягнення у вигляді звільнення законом не передбачене. Вважає, що Закон України «Про прокуратуру» передбачав застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення тільки за наявності обвинувального вироку, що набрав законної сили та з інших підстав. Крім того, посилання на Закон України «Про правила етичної поведінки» є безпідставним через втрату чинності цим Законом на момент прийняття спірного наказу. Зазначає, що проведення обшуків у нежилих приміщеннях не може бути приводом для ініціювання службового розслідування. Із наказом №153 від 29.08.2016р. про початок службового розслідування ОСОБА_2 ознайомлено не було. Посилається на те, що жоден з опитуваних під час службового розслідування осіб не повідомив фактів, що свідчили про обставини вчинення ОСОБА_2 протиправних дій або дисциплінарного проступку, а сам висновок службового розслідування від 05.01.2017р. ґрунтується виключно на повідомленні про підозру з матеріалів кримінального провадження за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 Кримінального кодексу України. Вважає, що використання матеріалів кримінального провадження та констатування факту вчинення кримінального правопорушення без здобуття інших доказів вчинення саме дисциплінарного правопорушення свідчить про порушення презумпції невинуватості по відношенню до позивача. Зазначає, що порушення строку проведення службового розслідування є окремою підставою для скасування оскаржуваного наказу. Посилається на те, що до проведення службового розслідування було протиправно залучено прокурора відділу запобігання правопорушенням у територіальних прокуратурах (з місцем дислокації у Прокуратурі Київської області) управління внутрішньої безпеки та захисту працівників Прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_7 ОСОБА_2 не отримував повідомлення про завершення службового розслідування та у матеріалах справи відсутні докази направлення йому листа від 05.01.2017р. №11-11-вих17 щодо закінчення службового розслідування. Судами попередніх інстанцій не зазначено доказів, на підставі яких вони дійшли висновку про те, що проведення обшуків у ОСОБА_2 та оголошення йому підозри набули значного суспільного резонансу та завдали шкоди авторитету Прокуратури Київської області і органам прокуратури України в цілому.

12. Касаційна скарга містить клопотання скаржника про розгляд справи за участі його представника.

13. Прокуратура Київської області подала відзив на касаційну скаргу, яким просить залишити касаційну скаргу без задоволення. Посилається на те, що матеріалами справи доведено факти щодо наявності в діях ОСОБА_2 складу проступку (вчинку) проти інтересів служби, а також стали підставами для притягнення останнього до дисциплінарної відповідальності: - розслідування Генеральною прокуратурою України кримінального провадження № 0002098 від 12.08.2016р., що спричинило проведення обшуків; - службовим розслідуванням доведено факт існування позаслужбових стосунків ОСОБА_2 з іншими працівниками прокуратури з метою одержання неправомірної вигоди; - вилучення під час слідчих дій частини неправомірної вигоди; - повідомлення ОСОБА_2 30.08.2016р. про підозру у вчиненні умисних дій, які виразились в одержанні службовою особою в інтересах третьої особи дії з використанням наданої їй влади, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з вимаганням такої вигоди в особливо великому розмірі; - набуття вказаною подією суспільного резонансу та завдання в такий спосіб шкоди авторитету органів прокуратури України. Зазначає , що звільнення прокурора за порушення присяги може мати місце тоді, коли державний службовець скоїв проступок проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов'язкам, підриває довіру до нього як до носія влади, що призводить до приниження державного органу та унеможливлює подальше виконання своїх обов'язків. ОСОБА_2 в період проведення службового розслідування був обізнаний про його проведення та не був позбавлений права заявляти будь-які клопотання щодо підстав проведення службового розслідування, висловлювати письмові зауваження щодо об'єктивності та повноти проведення службового розслідування. Прокуратурою Київської області не застосовувались норми Закону України «Про правила етичної поведінки» у спірних правовідносинах. Вважає, що у спірному наказі обґрунтовано застосовано п.п. 5, 6 ч.1 ст.43 Закону України «Про прокуратуру».

14. Також Прокуратура Київської області у травні 2018 року звернулась до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 25 січня 2018 року та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 27 березня 2018 року.

15. В касаційній скарзі Прокуратура Київської області, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 25 січня 2018 року та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 27 березня 2018 року в частині задоволених позовних вимог про стягнення не нарахованої та не виплаченої заробітної плати за вересень-жовтень 2016 року і витрат на правову допомогу та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволені позовних вимог в цій частині, в іншій частині судові рішення залишити без змін.

16. В обґрунтування поданої касаційної скарги скаржник зазначив, що судами попередніх інстанцій не досліджено питання присутності/відсутності позивача в період з 01.09.2016р. до 31.10.2016р. на своєму робочому місці, дійсного його місцезнаходження у вказаний період часу та не з'ясовано реальних причин невідвідування позивачем свого робочого місця протягом вересня-жовтня 2016 року. Посилається на те, що відповідно до ухвал Печерського районного суду міста Києва від 01.09.2016р. та від 25.10.2016р. до ОСОБА_2 застосовувався запобіжний захід у вигляді тримання під вартою як підозрюваного у вчиненні злочину. 26 жовтня 2016 року ОСОБА_2 звільнено з-під варти внаслідок внесення застави, але останній без поважних причин був відсутній на своєму робочому місці також і у період з 27.10.2016р. по 31.10.2016р. Заробітна плата не нараховувалася у зв'язку з відсутністю ОСОБА_2 на робочому місці без поважних причин, а не через його відсторонення від посади. Крім того, вважає, що належним способом захисту у спірних правовідносинах є використання положень ст.1176 Цивільного кодексу України та Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду».

17. Касаційна скарга містить клопотання скаржника про розгляд справи за участі його представника.

18. ОСОБА_2 подав відзив на касаційну скаргу, яким просить залишити касаційну скаргу без задоволення. Посилається на те, що жодним нормативно-правовим актом не передбачено не нарахування та не виплата заробітної плати за час перебування під вартою або за час відсторонення від виконання посадових обов'язків. Зазначає, що Прокуратура Київської області не надала до суду першої та апеляційної інстанцій доказів щодо підстав не виплати заробітної плати за період вересень-жовтень 2016р.

19. Ухвалою Верховного Суду від 04 жовтня 2018 року зазначену адміністративну справу призначено до розгляду.

II. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ

20. ОСОБА_2 03.03.2014р. розпочав публічну службу в органах прокуратури на посаді стажиста прокурора прокуратури Центрально-міського району міста Горлівки Донецької області.

21. В подальшому ОСОБА_2 переведено до органів прокуратури Київської області, де він з 10.10.2014р. займав посаду стажиста прокурора та з 23.02.2015р. прокурора прокуратури міста Ірпінь Київської області, а з 14.12.2015р. - прокурора Ірпінського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області та 13.03.2015р. позивач прийняв присягу працівника прокуратури.

22. Наказом прокурора Київської області №153 від 29.08.2016р. ініційовано службове розслідування за фактом вчинення позивачем та іншими особами правопорушення, яке призвело до проведення обшуків у нежилих адміністративних будівлях, що використовуються органами прокуратури Київської області за адресами: місто Київ, бульвар Лесі Українки, 27/2, а також Київська область, село Софіївська Борщагівка, вулиця Леніна, 67, та місто Буча, вулиця Києво-Мироцька, 106.

23. Наказом від 22.09.2016р. № 169 продовжено строки проведення службового розслідування (перевірки).

24. 05 жовтня 2016 року позивача відсторонено від виконання службових обов'язків прокурора Ірпінського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області, відповідно до наказу № 478к.

25. Позивачу не нарахували та не виплатили заробітну плату за вересень-жовтень 2016 року.

26. За результатами службового розслідування Комісією 05 січня 2017 року складено висновок, яким, серед іншого, доведено факт порушення прокурором Ірпінського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області юристом 3 класу ОСОБА_2 вимог частини третьої, пунктів 3, 4 частини четвертої статті 19 Закону, статей 10, 18 Кодексу професійної етики та поведінки працівників прокуратури, та вчинення проступку, який порочить його як працівника прокуратури та є несумісним з перебуванням в органах прокуратури України.

27. Службовим розслідуванням, незалежно від доведення вини ОСОБА_2 у вчиненні злочину (що покладено КПК України на сторону обвинувачення у кримінальному провадженні) встановлено, що ним вчинено дії, які порочать його як працівника прокуратури та свідчать про порушення присяги працівника прокуратури.

28. За результатами службового розслідування комісією рекомендовано прокурору Київської області звільнити позивача з займаної посади та з органів прокуратури.

29. Листом відповідача від 05 січня 2017 року № 11-11вих17 повідомлено позивача про закінчення службового розслідування та складення за його результатами висновку, з яким позивач може ознайомитись протягом семи днів після отримання зазначеного повідомлення.

30. 05 січня 2017 року відповідачем постановлено наказ № 1к про звільнення позивача із займаної посади та з органів прокуратури за порушення вимог Закону України «Про прокуратуру», Присяги працівника прокуратури, правил прокурорської етики, вчинення дій, що порочать звання прокурора і можуть викликати сумнів у його об'єктивності, неупередженості та незалежності, у чесності та непідкупності органів прокуратури, на підставі пункту 5 частини першої статті 11, пунктів 5, 6 частини першої статті 43 Закону України «Про прокуратуру», Дисциплінарного статуту прокуратури України.

ІІІ. ДЖЕРЕЛА ПРАВОВОГО РЕГУЛЮВАННЯ (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин)

31. Частина 1 статті 1 Закону України від 24 березня 1995 року № 108/95-ВР «Про оплату праці»: заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

32. Пункти 5 та 6 частини 1 статті 43 Закону України від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII «Про прокуратуру»: прокурора може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності у порядку дисциплінарного провадження з таких підстав: вчинення дій, що порочать звання прокурора і можуть викликати сумнів у його об'єктивності, неупередженості та незалежності, у чесності та непідкупності органів прокуратури; систематичне (два і більше разів протягом одного року) або одноразове грубе порушення правил прокурорської етики.

33. Частина 2 статті 43 Закону України «Про прокуратуру»: притягнення прокурора до дисциплінарної відповідальності не виключає можливості притягнення його до адміністративної чи кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом

34. Частина 2 статті 64 Закону України «Про прокуратуру»: на час відсторонення від посади, відсторонення від виконання службових повноважень за прокурором зберігається заробітна плата, а у випадку, передбаченому пунктом 3 частини першої цієї статті, йому можуть доручати завдання, виконання яких не впливає на об'єктивність перевірки.

35. Пункт 1 розділу ХІІІ Закону України «Про прокуратуру»: цей Закон набирає чинності з 15 липня 2015 року, крім: пункту 5 розділу XII (крім підпунктів 3, 5, 8, 9, 12, 20, 42, 49, 63, 67), розділу XIII цього Закону, які набирають чинності з дня, наступного за днем його опублікування; статей 21, 28-38, 42, 44-50, 62-63, 65-79 цього Закону, які набирають чинності 15 квітня 2017 року; статті 12 та Додатка до цього Закону щодо переліку та територіальної юрисдикції місцевих прокуратур, які набирають чинності з 15 грудня 2015 року.

36. Підпункт 5 пункту розділу ХІІІ Закону України «Про прокуратуру»: до набрання чинності положеннями, передбаченими абзацом третім пункту 1 розділу ХІІ «Прикінцеві положення» цього Закону: дисциплінарне провадження щодо прокурорсько-слідчих працівників, а також працівників навчальних, наукових та інших установ прокуратури, які мають класні чини, здійснюється відповідно до Дисциплінарного статуту прокуратури України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 6 листопада 1991 року № 1795-XII.

37. Стаття 1 Дисциплінарного статуту прокуратури України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 06 листопада 1991 року №1796-XII «Про затвердження Дисциплінарного статуту прокуратури України» (далі - Дисциплінарний статут): важливою передумовою успішного виконання покладених на прокуратуру функцій є компетентність та особиста дисципліна прокурорів і слідчих прокуратури.

38. Стаття 2 Дисциплінарного статуту: працівники прокуратури повинні мати високі моральні якості, бути принциповими і непримиренними до порушень законів, поєднувати виконання своїх професійних обов'язків з громадянською мужністю, справедливістю та непідкупністю. Вони повинні особисто суворо додержувати вимог закону, виявляти ініціативу в роботі, підвищувати її якість та ефективність і сприяти своєю діяльністю утвердженню верховенства закону, забезпеченню демократії, формуванню правосвідомості громадян, поваги до законів, норм та правил суспільного життя. Будь-які порушення прокурорсько-слідчими працівниками законності та службової дисципліни підривають авторитет прокуратури, завдають шкоди інтересам держави та суспільства.

39. Частина 1 статті 8 Дисциплінарного статуту: дисциплінарні стягнення щодо прокурорсько-слідчих працівників, а також працівників навчальних, наукових та інших установ прокуратури застосовуються за невиконання чи неналежне виконання службових обов'язків або за проступок, який порочить його як працівника прокуратури.

40. Стаття 9 Дисциплінарного статуту: дисциплінарними стягненнями є: 1) догана; 2) пониження в класному чині; 3) пониження в посаді; 4) позбавлення нагрудного знаку "Почесний працівник прокуратури України"; 5) звільнення; 6) звільнення з позбавленням класного чину.

41. Частина 3 статті 10 Дисциплінарного статуту: прокурори Кримської АРСР, областей, міста Києва та прирівняні до них прокурори мають право застосовувати такі дисциплінарні стягнення: догану, пониження в посаді, звільнення, крім пониження на посаді і звільнення працівників, які призначаються Генеральним прокурором України. При необхідності застосування заходу дисциплінарного стягнення, що перевищує повноваження зазначених прокурорів, вони вносять подання Генеральному прокурору України.

42. Частина 1 статті 11 Дисциплінарного статуту: дисциплінарне стягнення має відповідати ступеню вини та тяжкості проступку. Прокурор, який вирішує питання про накладення стягнення, повинен особисто з'ясувати обставини проступку та одержати письмове пояснення від особи, яка його вчинила. В разі необхідності може бути призначено службову перевірку.

43. Частини 1 та 5 статті 12 Дисциплінарного статуту: дисциплінарне стягнення застосовується протягом одного місяця з дня виявлення проступку, не враховуючи часу службової перевірки, тимчасової непрацездатності працівника та перебування його у відпустці, але не пізніше одного року з дня вчинення проступку. Строк проведення службової перевірки не може перевищувати двох місяців. Прокурор або слідчий, стосовно якого складено протокол про адміністративне корупційне правопорушення, може бути відсторонений керівником відповідного органу прокуратури від виконання службових повноважень до закінчення розгляду справи судом.

44. Пункт 1.1 Інструкції про порядок службових розслідувань (перевірок) в органах прокуратури України, затвердженої наказом Генерального прокурора України від 24 вересня 2014 року № 104 (далі - Інструкція №104): ця Інструкція визначає підстави та порядок проведення службового розслідування (перевірки) стосовно прокурорсько-слідчих працівників, зазначених у статтях 17, 56 Закону України «Про прокуратуру» (далі - працівники прокуратури), оформлення результатів та прийняття рішень, а також компетенцію структурних підрозділів, посадових та інших осіб органів прокуратури при його проведені.

45. Пункт 1.3 Інструкції №104: метою службових розслідувань (перевірок) є швидке, всебічне, повне та неупереджене з'ясування всіх обставин, за яких скоєно ганебні вчинки, допущено неправомірне втручання у службову діяльність працівників прокуратури, посягання на їх життя, здоров'я та майно, виявлення причин і умов, що їм сприяли, зміцнення службової дисципліни та попередження правопорушень серед особового складу.

ІV. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

46. Вирішуючи питання про обґрунтованість поданої касаційної скарги, Верховний Суд виходить з наступного.

47. Суд касаційної інстанції наголошує на тому, що перегляд судових рішень здійснюється в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевірка правильності застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права - на підставі встановлених фактичних обставин справи (частина 1 статті 341 КАС України).

48. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (ч. 2 ст. 341 КАС України).

49. Суд зазначає, що поряд із загальними підставами для звільнення, визначеними статтею 51 Закону України «Про прокуратуру», чинне на час виникнення спірних правовідносин законодавство передбачає спеціальну підставу для звільнення - в порядку дисциплінарного провадження згідно з Дисциплінарним статутом прокуратури України.

50. Суди попередніх інстанцій зазначили, що порушень положень Інструкції №104 при призначенні і проведенні службового розслідування не було допущено та позивачем не наведено.

51. При цьому, судами не було встановлено фактичних обставин та не надано оцінки всім аргументам скаржника щодо порушення відповідачем вимог законодавства при проведенні службового розслідування, за наслідками якого ОСОБА_2 звільнено з посади, та, за наявності таких порушень, їх вплив на законність звільнення в порядку дисциплінарного провадження.

52. Зі змісту рішень у справі, яка розглядається, випливає, що суди лише констатували висновок про відсутність порушень Інструкції №104, проте немає відповідного мотивування такого висновку.

53. Також Суд зазначає, що на час відсторонення від посади (відсторонення від виконання службових повноважень) за прокурором зберігається заробітна плата. При цьому, сам факт відсторонення не звільнює прокурора від обов'язку перебувати на робочому місці.

54. Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення заробітної плати за вересень-жовтень 2016 року, суд першої інстанції не встановлював обставин щодо присутності ОСОБА_2 на робочому місці в цей період, не вказав на підставі яких доказів він дійшов висновку про стягнення грошових коштів у заявленому розмірі позовних вимог, залишив поза увагою наявні у матеріалах справи докази, а саме: лист Прокуратури Київської області від 25.01.2017р. та додані до нього розрахунки листів по заробітній платі, у тому числі за 2017р., з відображенням фактично відпрацьованих днів за кожен місяць, що мають значення для правильного вирішення справи в цій частині.

55. Вказані обставини залишені поза увагою і під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції незважаючи на посилання Прокуратури Київської області в апеляційній скарзі на відсутність ОСОБА_2 протягом вересня - жовтеня 2016 року на робочому місці. Крім того, суд апеляційної інстанції не звернув увагу на лист Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області від 10.07.2017р. №13169вих17 з інформацією з табелів обліку робочого часу ОСОБА_2

56. Частинами 1 та 3 статті 242 КАС України встановлено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

57. Також пунктом 1 частини 1 статті 244 КАС України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються.

58. Оскаржувані судові рішення не відповідають наведеним нормам процесуального права.

59. Відповідно до п.2 ч.1 ст.349 КАС України встановлено, що суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду.

60. Пунктом 1 ч.2 ст.353 КАС України передбачено, що підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази.

61. Зважаючи на те, що допущені судами порушення норм процесуального права не можуть бути усунуті судом касаційної інстанції, який процесуальним законом позбавлений можливості досліджувати докази і встановлювати обставини, рішення судів першої та апеляційної інстанцій підлягають скасуванню, а справа - направленню на новий розгляд до суду першої інстанції, якому слід дослідити усі обставини в адміністративній справі, надати оцінку всім аргументам учинків справи і прийняти обґрунтоване і законне судове рішення.

62. Керуючись статтями 341, 349, 353, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, -

п о с т а н о в и в :

63. Касаційні скарги ОСОБА_2 та Прокуратури Київської області - задовольнити частково.

64. Рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 25 січня 2018 року та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 27 березня 2018 року скасувати та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

65. Повний текст постанови складено 29 жовтня 2018 року.

66. Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не оскаржується.

Суддя-доповідач Н.А. Данилевич

Судді О.В. Білоус

В.М. Шарапа