Справа № 607/17808/18
Суддя: Грицак Р. М.
Дата ухвалення: 2018-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.10.2018 Справа №607/17808/18

м. Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого - судді Грицак Р.М.

при секретарі с/з Чех Ю.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_2звернувся в суд із позовом до відповідача Управління патрульної поліції в Тернопільській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення в справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БР № 467618 від 04 вересня 2018 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 30 липня 2018 року працівниками патрульної поліції відносно нього було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі за порушення п. 15.10 ПДР України (стоянка на тротуарі) та накладено штраф в розмірі 255 грн. Однак, ним було здійснено зупинку на тротуарі з метою здійснення завантаження певних матеріальних цінностей, із офісного приміщення по вул. За Рудкою, 21 в м. Тернопіль, залишивши для проходу пішоходам відстань щонайменше 2м. Незважаючи на заперечення позивача поліцейський склав постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БР № 467618 від 04 вересня 2018 року за ч.1 ст.122 КУпАП. Позивач ОСОБА_2 вважає постанову необґрунтованою та просить суд її скасувати.

Представник позивача адвокат ОСОБА_4 в судове засідання не з'явився, однак подав заяву про розгляд справи у його відсутності та відсутності його довірителя ОСОБА_2, позовні вимоги підтримав повністю та просив їх задовольнити.

У судове засідання представник відповідача не з'явився з невідомих суду на те причин, хоча про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, однак подав суду відзив на позовну заяву, у якому просив відмовити у задоволені позову, обґрунтувавши свої доводи та представив диск з фрагментами відеозаписів.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, виклад позиції позивача та заперечення відповідача, суд приходить до наступного висновку.

Згідно ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Положеннями ч. 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

На підставі ст. 14 ЗУ «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов'язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Згідно ч. 2 ст. 41 ЗУ «Про дорожній рух» порядок початку руху, зміни руху за напрямком, розташування транспортних засобів і пішоходів, вибору швидкості руху та дистанції, обгону та стоянки, проїзду перехресть, пішохідних переходів і залізничних переїздів, зупинок транспортних засобів загального користування, користування зовнішніми світловими приладами, правила пересування пішоходів, проїзд велосипедистів, а також питання організації руху та його безпеки регулюються Правилами дорожнього руху.

Відповідно до п. 1.3 ПДР України, учасники дорожнього руху зобов'язані знати та неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Згідно п. 1.9 ПДР, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Як вбачається із оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БР № 467618 від 04 вересня 2018 року, громадянин ОСОБА_2 30 липня 2018 року о 16 год. 15 хв. керуючи автомобілем марки Lexus GX 470 НОМЕР_1 в м. Тернопіль по вул. За Рудкою, 21 в м. Тернопіль, здійснив стоянку на тротуарі, де для руху пішоходів залишилося менше 2м., а саме 1, 8 м., чим порушив вимоги п. 15.10 (б) ПДР України - порушення вимог стоянки та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 255 грн.

Із матеріалів справи встановлено, що 30 липня 2018 року по вул. За Рудкою, 27 м. Тернопіль мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів Volkswagen caddy д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_5 та автомобіля марки Lexus GX 470 водієм якого був позивач ОСОБА_2

Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20 серпня 2018 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні правопорушень передбачених ст. ст. 124, 122-4 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення із застосуванням ст. 36 КУпАП у виді штрафу в розмірі 255 грн.

Також, 30 липня 2018 року, працівниками патрульної поліції, відносно ОСОБА_2 було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі за порушення п. 15.10 ПДР України (стоянка на тротуарі) та накладено штраф в розмірі 255 грн.

Не погоджуючись із даною постановою, позивач звернувся до вищестоящого органу із заявою, у якій просив, постанову від 30 липня 2018 року скасувати, а справу призначити до повторного розгляду. Рішенням начальника Управління патрульної поліції в Тернопільській області ДПП, постанову про накладення адміністративного стягнення відносно позивача від 30 липня 2018 року було скасовано, справу призначено до нового розгляду.

З заяви вбачається, що 04 вересня 2018 року в приміщенні Управління патрульної поліції в Тернопільській області, за участю представника позивача, адвоката ОСОБА_4 інспектора УПП в Тернопільській області Сулипа Н.Р. відбувся повторний розгляд адміністративних матеріалів відносно позивача ОСОБА_2 За результатами якого, інспектором Сулипа Н.Р. була винесена повторна постанова серія БР №467618 про накладення на позивача ОСОБА_2 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн.

Згідно із ч. 1 ст. 122 КУпАП перевищення руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

П. 15.10 ПДР України стоянка забороняється, зокрема на тротуарах, за винятком легкових автомобілів та мотоциклів, які можуть бути поставлені на краю тротуарів, де для руху пішоходів залишається щонайменше 2 м.

Згідно ПДР України, зупинка це - припинення руху транспортного засобу на час до 5 хвилин або більше, якщо це необхідно для посадки (висадки) пасажирів чи завантаження (розвантаження вантажу, виконання вимог цих Правил (надання переваги в русі, виконання вимог регулювальника. сигналів світлофора тощо.

В ході розгляду справи встановлено, патрульними при розгляді справи стверджується, що автомобіль позивача в момент ДТП 30 липня 2018 року здійснив стоянку на тротуарі при цьому залишивши на прохід пішоходам не більше 1 м. 80 см. Позивачем та його представником неодноразово наголошувалось, що 30 липня 2018 року, ОСОБА_2 по вул. За Рудкою, 21 дійсно здійснив зупинку на частині тротуару з метою завантаження певних матеріальних цінностей, котрі він повинен був забрати в офісному приміщенні по вул. За Рудкою, 33 і в момент коли він повернувся до свого автомобіля, побачив що той отримав механічні пошкодження, однак винуватих у ДТП вже не було. Відтак Позивач викликав патрульну поліцію та за допомогою показів свідків було встановлено автомобіль та винуватця ДТП.

Таким чином, вимогами ПДР не забороняється тимчасова зупинка до 5 хвилин транспортного засобу на частині тротуару з метою завантаження розвантаження вантажу і саме зупинка мала місце 30 липня 2018 року автомобіля позивача, а не стоянка, як це стверджують поліцейські, і той факт, що автомобіль залишався довгий час на тротуарі був, зумовлений дорожньо-транспортною пригодою з вини ОСОБА_5, та необхідністю оформленню адміністративних матеріалів.

Відповідно до ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію"» поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням ПДР його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

За змістом пункту 22 частини першої статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються, зокрема, діяння, які є адміністративними правопорушеннями.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення у відповідності до ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі, що використовуються особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Докази мають бути належними та допустимими. Допустимими є ті докази, які зібрані у відповідності до закону, а належними - якщо вони містять інформацію щодо предмету доказування.

Згідно вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною другою статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Як вбачається із пояснень позивача, останній здійснив зупинку з метою завантаження матеріальних цінностей та повернувшись встановив факт ДТП та спричинення його транспортному засобу механічних пошкоджень, здійснив виклик працівників поліції, по прибуттю яких і було складено адміністративні протоколи. Необхідністю з'ясування обставин ДТП і було зумовлено перебування його автомобіля протягом тривалого проміжку часу на тротуарі, при цьому із достатньою відстанню для руху пішоходів, що не було заперечено відповідачем.

Отже порушення ПДР України позивач ОСОБА_2 не вчиняв, а тому і притягнення його до адміністративної відповідальності за порушення вимог ч.1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення - безпідставне.

Окрім цього, з оглянутого диску доданого до матеріалів адміністративної справи неможливо вставити факт порушення водієм ОСОБА_2 правил дорожнього руху, так як на ньому не зафіксовано порушення ПДР України, а лише безпосередню розмову працівника патрульної поліції із водієм ОСОБА_2 у ході якої водій неодноразово заперечує факт вчинення ним порушення ч. 1 ст. 122 КУпАП та вимог ПДР України. Також на відео видно, що запис відбувається уже після виклику працівників поліції із нагрудного відео реєстратора та самого факту порушення п. 15.10 ПДР України водієм, камерою не зафіксовано. Таким чином твердження інспектора патрульної поліції у поданому відзиві щодо вчинення позивачем правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП передчасне та не відповідає фактичним обставинам.

Таким чином суд вважає, що в судовому засіданні не доведено факту вчинення позивачем порушень правил дорожнього руху, оскільки з наявних у справі доказів не вбачається порушення вимог стоянки, що передбачено розділом 15 ПДР України «Зупинка і стоянка».

Вказані вище обставини та відсутність належних доказів на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, свідчать про недоведеність відповідачем наявності в діях позивача порушення вимог ПДР України, що у свою чергу свідчить про недоведеність події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 122 КУпАП за яке позивача було піддано адміністративному стягненню.

З огляду на встановлені судом обставини, враховуючи відсутність достатніх та належних доказів на підтвердження правомірності винесення оскаржуваної постанови, суд приходить до висновку, що прийняте рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності є необґрунтованим, прийнятим без повного та всебічного з'ясування усіх обставин справи, а тому підлягає скасуванню.

На підставі ст. 55 Конституції України, ст. 9, 22, 122, 251, 258, 289,293 КУпАП, та керуючись ст.ст. 9, 72-77, 242, 244-246, 257, 271, 286 КАС України,суд,-

У Х В А Л И В :

Адміністративний позов ОСОБА_2 до Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі у справі серії БР № 467618 від 04 вересня 2018 року - задовольнити.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі БР № 467618 від 04 вересня 2018 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 255 гривень - скасувати.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Тернопільський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Позивач: ОСОБА_2, місце проживання: АДРЕСА_1

Відповідач: Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції, місцезнаходження: вул. Котляревського, 24, м. Тернопіль.

Головуючий суддяР. М. Грицак