Справа № 686/5951/18
Суддя: Стефанишин С. Л.
Дата ухвалення: 2018-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 686/5951/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.10.2018

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області

у складі: головуючого - судді Стефанишина С.Л.,

секретарі судового засідання Ніколайчук А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Хмельницький справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Державної міграційної служби України у Хмельницькій області, третя особа на стороні відповідача ОСОБА_2 Державної прикордонної служби України про визнання протиправним та скасування рішення про примусове повернення з України

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом про скасування рішення № 5 про примусове повернення за межі України, яке супроводжується забороною подальшого вїзду в Україну строком на три роки до 15.03.2021 року та зобовязано залишити територію України в термін до 29 березня 2018 року посилається на те, що зазначене рішення відповідача є неправомірним, порушує права та законні інтереси та при розгляді справи посадовою особою державної міграційної служби не дотримано вимог чинного законодавства України.

Ухвалою суду від 02 липня 2018 року відкрито провадження по справі та справу призначено до розгляду в порядку спрощеного провадження.

16.10.2018 року на адресу суду надійшов відзив на позов.

Позивач та представник позивача в судове засідання не з'явилися, представник позивача надіслала заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримує в повному обсязі, просить суд позов задоволити.

Представник відповідача, представник третьої осби у судове засідання не з`явилися, про час та місце судового розгляду справи повідомлялися в установленому законом порядку.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що 15 березня 2018 року співробітниками Зарічанського ВП ХВП ГУНП в Хмельницькій області до службового приміщення Хмельницького міського відділу Управління ДМС України в Хмельницькій області (вул. Пушкіна, 15, м. Хмельницький) було доставлено гр. ОСОБА_3 Ахмедова ОСОБА_1, 25.01.1985 року, без документів, що могли б підтвердити законність перебування на території України. Єдиний документ, який посвідчував його особу водійські права Республіки ОСОБА_3.

В результаті проведення додаткових перевірок було встановлено що згідно відомостей про осіб, які перетнули державний кордон підсистеми «Аркан-ДМС» гр. ОСОБА_3 Ахмедова ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, здійснив вїзд на територію України 11 жовтня 2017 року у приватних справах через КПП «Ілічівський морський торговельний порт» по паспортному документу 11 ВВ 25462.

Тобто, гр. ОСОБА_3 ОСОБА_1 на день контролю (15.03.2018 року) знаходився на території України понад встановлений законодавством термін, а саме 156 днів та перейшов на нелегальне становище.

Паспортний документ у громадянина ОСОБА_3 Ахмедова ОСОБА_1 був відсутній, тому працівниками Хмельницького МВ УДМС в області було складено довідку про особу на підставі водійських прав, відомостей «Аркан-ДМС», його пояснень (зі слів особи) відповідно до п. 2.4. розділу II Оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення Державною міграційною службою України, затвердженого наказом МВС України від 27.08.2013 року № 825, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25 вересня 2013 р. за № 1654/24186 (зі змінами від 17.02.2017 року наказ МВС № 133) та рекомендовано звернутися до консульської установи для отримання сертифікату на повернення в країну громадянської належності.

15.03.2018 року за ухилення від виїзду з України після дозволеного терміну перебування громадянина ОСОБА_3 Ахмедова ОСОБА_1, працівниками Хмельницького МВ УДМС України в Хмельницькій області було притягнуто до адміністративної відповідальності на підставі ч.І ст. 203 КУпАП, складено протокол про адміністративне правопорушення (ПРМХМ №023974) та винесено постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 30 неоподаткованих мінімумів доходів громадян (510 гривень).

15.03.2018 року на підставі ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» відносно гр. ОСОБА_3 Ахмедова ОСОБА_1 прийнято рішення № 5 про примусове повернення за межі України, яке супроводжується забороною подальшого вїзду в Україну строком на три роки до 15.03.2021 року та зобовязано залишити територію України в термін до 29 березня 2018 року.

Згідно пункту 3 ст. 26 вищевказаного Закону гр. ОСОБА_3 Ахмедову ОСОБА_1 було видано примірник рішення про примусове повернення №5 від 15.03.2018 року де зазначено підстави його прийняття, порядок оскарження та наслідки невиконання під особистий підпис, а саме, щодо видворення в примусовому порядку в разі ухилення від виїзду за межі України у визначений термін, відповідно до статті 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

02 квітня 2018 року співробітниками Зарічанського ВП ХВП ГУНП в Хмельницькій області спільно з співробітниками сектору організації запобігання нелегальній міграції, реадмісії та видворення УДМС України в Хмельницькій області було виявлено громадянина ОСОБА_3 Ахмедова ОСОБА_1, 25.01.1985 року, без документів, що посвідчує особу, який перебуває на території України без наявних законних підстав, які б надавали право законного перебувати на території України на визначений термін. Єдиний документ, який посвідчував його особу водійські права Республіки ОСОБА_3 та довідка про особу, видана Хмельницьким МВ УДМС України в Хмельницькій області від 15.03.2018 року.

Відповідно до абзацу першого частини 1 статті 15 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» вїзд та виїзд з України іноземцями та особи без громадянства здійснюється за паспортним документом за наявності відповідної візи, якщо інший порядок вїзду та виїзду не встановлено законодавством чи міжнародним договором України.

Відповідно до п.п. 1.10. спільного Наказу МВС, АДГІС та СБУ від № 353/271/150 «Про затвердження Інструкції про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства» (в редакції станом на 02.04.2018 року, зміни набули чинності 01.06.2018 року відповідно до наказу №38/77 від 22.01.2018 року) виконання прийнятого рішення про примусове повернення чи примусове видворення відкладається у випадку отримання відповідного офіційного звернення дипломатичного представника відповідної країни, представника Управління Верховного Комісара Організації Обєднаних Націй у справах біженців (далі - УВКБ ООН), але не більше ніж на 10 днів, починаючи з моменту його оголошення, або рішення скасовується, якщо зясуються обставини, зазначені в статті 3 Закону України Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту.

Відповідно до п.2 «Порядку продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України" затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.02.2012 року № 150 громадяни ОСОБА_3 Елчин мав право перебувати на території України не більше як 90 днів протягом 180 днів. Станом на 02.04.2018 року іноземець перебував на території України 174 дні протягом 180 днів, чим грубо порушив міграційне законодавство України.

Відповідно до ст. 16 КУпАП іноземці і особи без громадянства, які перебувають на території України, підлягають адміністративній відповідальності на загальних підставах з громадянами України. Питання про відповідальність за адміністративні правопорушення, вчинені на території України іноземцями, які згідно з чинними законами та міжнародними договорами України користуються імунітетом від адміністративної юрисдикції України, вирішуються дипломатичним шляхом.

Тобто, до іноземців та осіб без громадянства застосовуються види адміністративного стягнення визначені статтею 24 КУпАП. Крім адміністративних стягнень законодавством України передбачені й інші заходи впливу щодо порушників міграційного законодавства.

Так, стаття 24 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлює, що законами України може бути встановлено й інші, крім зазначених у цій статті адміністративних стягнень.

Відповідно до положень Закону України Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства заходами адміністративного впливу у відношенні іноземців і осіб без громадянства, що порушують міграційне законодавство, є: примусове повернення з України; примусове видворення за межі України; заборона вїзду в Україну.

Відповідно до ст. 26 Закону України «Про іноземців та осіб без громадянства» іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров'я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції (ДМС), органу Служби безпеки України (СБУ) або органу охорони державного кордону (ДПС).

Також, зазначене рішення може супроводжуватися забороною щодо подальшого в'їзду в Україну строком на три роки. Строк заборони щодо подальшого в'їзду в Україну обчислюється з дня винесення такого рішення.

Судом вбачається, що ОСОБА_1 попадав в поле зору правоохоронних органів, зокрема, 01 квітня 2018 року, під час нелегального перебування на території України, надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що за адресою АДРЕСА_1, гр. ОСОБА_1 пошкодив майно за місцем свого проживання у гр. України - ОСОБА_4.

Тому, зазначеного іноземця співробітниками Управління патрульної поліції в Хмельницькій області було доставлено до Зарічанського ВП ХВП ГУНП в Хмельницькій області за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ст. 173 КУпАП «Дрібне хуліганство». (№ 4027 від 01.04.2018 року). Протокол про адміністративне правопорушення передано до Хмельницького міськрайонного суду.

Пунктом 18 постанови Пленуму ВАС України від 16 березня 2012 р №3 «Про внесення змін і доповнень до постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 25 червня 2009 року № 1«Про судову практику розгляду спорів щодо статусу біженця, видворення іноземця чи особи без громадянства з України та спорів, пов'язаних із перебуванням іноземця та особи без громадянства в Україні», зі змінами і доповненнями, внесеними постановою Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20 червня 2011 року № 3» при вирішенні судами спорів про оскарження рішень про заборону вїзду в Україну, щодо застосування норми закону як заборона подальшого вїзду в Україну розглядається як превентивний характер, який не потребує обов'язкової наявності порушень законодавства особами, яким заборонено в'їзд.

Також пунктом 18 визначено, що судами під час розгляду спорів про заборону в'їзду в Україну необхідно мати на увазі, що процедура заборони в'їзду в Україну не є прямим наслідком примусового видворення іноземця чи особи без громадянства з України. Підстави для заборони в'їзду іноземців та осіб без громадянства в Україну визначені статтею 13 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" .

За інформацією УКР ГУНП в Хмельницькій області гр. ОСОБА_3 Ахмедовов ОСОБА_1 під час перебування на території Хмельницької області допускав немедичне вживання наркотичних засобів та психотропних речовин. З приводу незаконного придбання та виготовлення зазначених речовин ОСОБА_5 контактував із особами, які раніше притягувались до кримінальної відповідальності за збут наркотиків. Під час таких зустрічей, окрім питань щодо придбання та виготовлення наркотичних засобів, ОСОБА_6 висловлював наміри з приводу налагодження ним каналу постачання заборонених в обігу препаратів та організації злочинної групи для їх подальшого збуту на території м. Хмельницького та Хмельницької області.

Отримані кошти від збуту наркотичних засобів ОСОБА_5 планував використовувати для продовження діяльності злочинної групи, а також для наповнення так званого «злочинного общака» за отримання «дозволу» від осіб, які користуються певним авторитетом в злочинному світі, здійснювати збут наркотиків.

Необхідність встановлення запропонованого строку заборони подальшого вїзду в Україну вказаному іноземцю грунтується на суспільній небезпеці останнього, яка полягає у зв'язках із представниками злочинного світу, які користуються певним авторитетом в кримінальному середовищі, можливістю незаконного ввезення в країну наркотичних засобів, психотропних речовин, намірах створення злочинної груп для збуту наркотичних засобів та психотропних речовин, фінансування та зрощення масштабів організованої злочинності в державі.

Враховуючи, що громадянин ОСОБА_3 ОСОБА_1 є грубим порушником міграційного законодавства, його перебування суперечить інтересам забезпечення національної безпеки України, охорони громадського порядку, охорони здоровя, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, які проживають в Україні.

Суд вважає, що рішення № 5 про примусове повернення за межі України, яке супроводжується забороною подальшого вїзду в Україну строком на три роки до 15.03.2021 року та зобовязано залишити територію України в термін до 29 березня 2018 року прийняте відповідно до вимог чинного законодавства України.

Згідно зі ст. 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно вимог ст.73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Вимогами ст.74 КАС України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згыдно ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Представником позивача у судовому засіданні не доведено та не представлено доказів які вказують на правомірність його дій та їх відповідності вимогам нормативних актів також, на неправомірність дій посадових осіб державної міграційної служби України у Хмельницькій області при виявленні та притягненні його до відповідальності.

Даними досліджених у судовому засіданні доказів та долучених до матеріалів справи підтверджується вчинення правопорушення позивачем та спростовує показання представника позивача щодо правомірності його дій.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади та ії посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Зважаючи на викладене, враховуючи, що позивачем не доведено обставин щодо порушень його прав суд приходить до висновку, що позовні вимоги є не обґрунтованими та такими, що не знайшли підтвердження тому в їх задоволені слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 5, 72-77, 241-246, 257- 258,260,286 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Управління Державної міграційної служби України у Хмельницькій області, третя особа на стороні відповідача ОСОБА_2 Державної прикордонної служби України про визнання протиправним та скасування рішення про примусове повернення з України - відмовити.

Апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С. Стефанишин