Справа № 826/14001/18
Суддя: Амельохін В.В.
Дата ухвалення: 2018-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

31 жовтня 2018 року № 826/14001/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Амельохіна В.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу
за позовомОСОБА_1
доГоловного управління Пенсійного фонду України у м. Києві
провизнання протиправними дій, скасування рішення від 21.02.2018 р., зобов'язання вчинити дії,
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулася ОСОБА_1 (далі - позивач) з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві (далі - відповідач) про:

- визнання протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області та рішення, викладене у формі листа від 21.02.2018 за № 5647/14, щодо відмови у реалізації права на переведення на пенсію за вислугою років у відповідності до норм ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ від 05.11.1991 (в редакції Закону № 2663-ІІІ від 12.07.2001), її призначенні та виплаті;

- скасування рішення, викладене у формі листа від 21.02.2018 за № 5647/14 та зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області здійснити призначення пенсії за вислугою років відповідно до норм ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ від 05.11.1991 (в редакції Закону № 2663-ІІІ від 12.07.2001) у розмірі 90 % від суми середньомісячного розміру заробітної плати, зазначеної у довідці Генеральної прокуратури України №18-387зп від 09.11.2017, виданої за 24 календарні місяці роботи, яка дає право на даний вид пенсії, та здійснювати її виплату без обмеження її максимального розміру у грошовому вимірі з 16.01.2018 - дня звернення, виплативши при цьому різницю між фактично отриманою та належною до виплати сумою.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 31.08.2018 року суддею Амельохіним В.В. відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) № 826/14001/18, та надано відповідачу час для надання відзиву протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

28.09.2018 року представником Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві надано відзив на позов.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідач незаконно та безпідставно відмовився перераховувати пенсію позивачу. Такі дії та рішення працівників Головного управління пенсійного фонду України в Чернівецькій області, на думку позивача, є незаконним та необгрунтованими, оскільки суперечать Конституції України, Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 № 1789-ХІІ, іншим законам України, не узгоджуються з рішеннями Конституційного Суду України, рішенням Європейського суду з прав людини, вітчизняною судовою практикою, а також порушують конституційні права позивача, та є такими, що порушують гарантії незалежності прокурора і правосуддя

Зокрема, позивач також звертає увагу, що оскільки правовідносини між ним та органами Пенсійного фонду України щодо пенсійного забезпечення настали та мали місце до прийняття вказаних відповідачем законів, які звужують зміст та обсяг існуючого у нього права на перерахунок пенсії, а саме Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року № 213-VIII та Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2014 року № 76-VIII, то при вирішенні питання щодо перерахунку пенсії позивача мають застосовуватися саме положення ст. 50-1 Закону № 1789-ХІІ в редакції станом на 13 липня 2011 року.

Відзив обґрунтовано тим, що ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» перерахунки пенсій працівникам прокуратури не передбачено. Однак визначено, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України. Оскільки станом на момент звернення позивача із заявою про перерахунок пенсії відповідного нормативного акту Кабінетом Міністрів України не прийнято, тому відсутні підстави для її перерахунку.

Згідно частини третьої статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України у справах, визначених частиною першою цієї статті, заявами по суті справи є позов та відзив.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В С Т А Н О В И В:

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 згідно постанови Шевченківського районного суду м. Чернівці від 01.08.2016, залишеної без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 12.12.2016 (справа № 727/5216/16-а) та у відповідності до вимог ст.86 Закону України «Про прокуратуру» 14.10.2014 №1697- VII призначено пенсію за вислугою років.

Станом на час звернення з даним позовом до суду ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Чернівецькій області та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України "Про прокуратуру".

Згідно із записами трудової книжки серії НОМЕР_2, копія якої міститься в матеріалах справи, позивач роботу в органах прокуратури на прокурорсько-слідчих посадах розпочала 01.08.1996. Проте 12.10.2000 року звільнилась з органів прокуратури за власним бажанням у відповідності до вимог ст.38 КЗпПУ.

Також згідно записів вказаної трудової книжки вбачається, що позивач з 03.07.2002 продовжила трудову діяльність та службу в органах прокуратури на різних посадах, та станом на час звернення до суду працює в Генеральній прокуратурі Україні на посаді начальника організаційно-методичного відділу Головного слідчого управління.

16.01.20118 року позивач звернулася до відповідача з заявою про перерахунок пенсії за вислугу років відповідно до ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру", за результати розгляду якої відповідачем листом від 21.02.2018 року за № 5647/14 відмовлено в задоволенні заяви щодо проведення перерахунку пенсії за вислугу років відповідно до вказаного Закону, посилаючись при цьому на відсутність законодавчих підстав для перерахунку пенсій, призначених, зокрема, і відповідно до Закону України "Про прокуратуру".

Незгода позивача з такими діями відповідача та відповіддю, викладеної у формі листа від 21.02.2018 року за № 5647/14, обумовили позивача на звернення до суду за захистом своїх прав та законних інтересів.

Умови пенсійного забезпечення відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників до 15 липня 2015 року визначалися Законом № 1789-ХІІ. Зокрема, ст. 50-1 цього Закону, за якою позивачу призначено пенсію, визначено, що обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком (ч. 13 цієї статті).

Частина 18 ст. 50-1 Закону № 1789-ХІІ у редакції, чинній до 15 липня 2015 року, передбачала, що призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

01 січня 2015 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2014 року № 76-VIII (далі - Закон № 76-VIII), яким, зокрема, ч. 18 ст. 50-1 Закону № 1789-ХІІ викладено у такій редакції: «Умови на порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України».

Відтак, повноваження на встановлення умов та порядку перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури після 01 січня 2015 року законодавець делегував Кабінету Міністрів України.

Правове регулювання Урядом зазначеного питання в період з 01.01.2015р. по 01.12.2015р. знайшло своє відображення у пункті 4 Постанови Кабінету Міністрів України №865, за змістом яких підвищення розміру заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників було передумовою для перерахунку пенсії.

Так, пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2000р. № 865 "Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії" передбачено, що у разі підвищення розміру заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників заробітна плата для перерахунку пенсії пенсіонерам, яким пенсія призначена з дня набрання чинності Законом України "Про Прокуратуру" № 1789-ХІІ, визначається в такому порядку:

1) пенсіонерам, які на момент перерахунку пенсії продовжують працювати на посаді, з якої призначено пенсію, - на підставі поданої довідки про одержувану заробітну плату на момент перерахунку;

2) іншим пенсіонерам - на підставі документів, поданих на час перерахунку, виходячи із сум заробітної плати, яку одержує працюючий відповідної категорії прокурорсько-слідчий працівник на відповідній посаді, з якої призначено (перераховано) пенсію, на момент виникнення права на перерахунок.

Постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 року №1013 "Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів", якою підвищено розміри заробітку працюючих державних службовців та яка відповідно до її пункту 6 застосовується з 01.12.2015р., пункт 4 постанови Кабінету Міністрів України № 865 виключено.

Положень, які б закріплювали можливість перерахунку пенсії у зв'язку з підвищенням розміру відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників, постанова Кабінету Міністрів України №1013 не містить. Також не містить відповідних положень і постанова Кабінету Міністрів України №488 від 27.07.2016р.

Крім того, положень, які б дозволяли застосовувати нормативно-правові акти, які втратили чинність, діюче законодавство України також не містить.

Закон №76-VIII, яким, зокрема, статтю 50-1 Закону № 1789-ХІІ викладено у новій редакції, та стаття 86 Закону № 1697-VII, не визнані неконституційними і підлягали виконанню відповідними суб'єктами.

Таким чином, оскільки законодавством, чинним на час звернення позивача за перерахунком розміру пенсії, не було передбачено можливість її перерахунку у зв'язку з підвищенням розміру заробітку працюючих працівників прокуратури, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у справах цієї категорії, зокрема, у постановах Верховного Суду від 20 лютого 2018 року (справа № 711/6019/16-а) та від 02 березня 2018 року (справи № 264/1617/17, № 761/21804/17), від 14 березня 2018 року у справі № 713/793/16 (К/9901/12389/18), від 15 березня 2018 року у справі № 372/2316/17 (К/9901/2953/17) та від 11 квітня 2018 року у справі № 766/13021/16-а (К/9901/22165/18).

Отже, право на перерахунок пенсії може бути реалізовано позивачем на підставі тих норм, які діють на час виникнення обставин для такого перерахунку з урахуванням часу звернення до відповідного органу, а тому, зважаючи, що на час звернення позивача за перерахунком розміру пенсії такої підстави для перерахунку призначених працівникам прокуратури пенсій як збільшення розміру заробітної плати на законодавчому рівні не встановлено, а Урядом будь-яких умов для перерахунку не визначено, у відповідача не було правових підстав для здійснення такого перерахунку, а тому УПФ, приймаючи рішення про відмову в перерахунку пенсії, діяло на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до положень чч. 1 та 2 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно положень ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Частинами 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, матеріалів справи, суд приходить до висновку про те, що заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Згідно з ч. 5 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі відмови у задоволенні вимог позивача, звільненого від сплати судових витрат, або залишення позовної заяви без розгляду чи закриття провадження у справі, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. В даному випадку позивач в силу норм Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору не звільнений та відомості щодо понесених відповідачем судових витрат відсутні, а тому судові витрати за рахунок позивача на користь відповідача не стягуються.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 8, 9, 77, 243 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1, 03039, АДРЕСА_1) відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст.255 КАС України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.В. Амельохін