Справа № 1540/3766/18
Суддя: Бойко О.Я.
Дата ухвалення: 2018-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 1540/3766/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2018 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд в складі:

Головуючого судді Бойко О.Я.,

розглянувши у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом Дочірнього підприємства «ЛИДЕР» до Управління Укртрансбезпеки в Одеській області про визнання протиправними та скасування розрахунку плати за проїзд відповідно до акту №0003284 від 29.04.2018 р. на суму 420,75 євро та постанови №053928 від 18.06.2018 р. про застосування адміністративно господарського штрафу в сумі 1700 грн.,-

ОСОБА_1 спору:

Дочірнє підприємство «ЛИДЕР» звернулося до Одеського окружного адміністративного суду із позовом до Управління Укртрансбезпеки в Одеській області, в якому просило:

1. Визнати протиправним та скасувати розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування до акту №0003284 від 29.04.2018 року на суму 420,75 євро, складений Управлінням Укртрансбезпеки в Одеській області.

2. Визнати протиправною та скасувати постанову Управління Укртрансбезпеки в Одеській області №053928 від 18.06.2018 р. про застосування адміністративно господарського штрафу в сумі 1700 гривень.

ІІ. Аргументи сторін.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив наступне.

Позивач вважає, що дії посадових осіб Управління Укртрансбезпеки в Одеській області при здійсненні габаритно вагового контролю автомобіля позивача та оформленні його результатів були неправомірними, акт №0003284 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів від 29.04.2018 р. було складено безпідставно, а розрахунок (без номера) плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування до акту від 29.04.2018 р. №0003284 та постанова про застосування адміністративно-господарського штрафу №053928 від 18.06.2018 р. є протиправними, враховуючи наступне.

29.04.2018 р. о 13 год.00 хв. працівниками Управління Укртрансбезпеки в Одеській області на пересувному пункті габаритно-вагового контрою, розташованому на автомобільній дорозі Р-70 (65 км+360 м), було проведено габаритно ваговий контроль автомобіля НОМЕР_1, що перевозив асфальтобетонну суміш, за результатами якого було зроблено безпідставний висновок про перевищення вагових параметрів та складено зазначені вище документи.

Позивач зазначив, що з наданих відповідачем актів та довідки неможливо встановити на яких вагах (якої марки, моделі, з якими характеристиками, можливими чи допустимими похибками) проводилося зважування.

Враховуючи, що інформація про вагові параметри транспортних засобів, щодо яких здійснюються габаритно-ваговий контроль, в довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю та акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів може вноситися лише на підставі документа, автоматично сформованого відповідним ваговим обладнанням за результатами зважування (чека або талона зважування, квитанції, тощо), а такий документ у відповідача відсутній, то зазначена вище довідка та акт, які не підписані водієм транспортного засобу, не можуть вважатися допустимими доказом реальності ваги автомобіля позивача, оскільки вони є похідними від результатів зважування.

Позивач зазначив, що з наданих копій довідки про результати здійснення габаритно-вагового контролю від 29.04.2018 р. та акта про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів №0003284, відповідач вважає, що автомобіль позивача разом з вантажем мав фактичну повну масу 33,30 тонни, що не перевищує нормативно допустиму масу 40,00 тонн, але при цьому фактичне навантаження га другу та третю вісь, які відповідач вважає здвоєною віссю, складало 25,24 тонн при нормативно допустимому 16,00 тонн.

Враховуючи, що у довідці відповідач зазначив, що дві осі є здвоєними, визначення загальної маси автомобіля та навантаження на здвоєні осі шляхом сумування осьових навантажень на кожну вісь є неправильним. При такій конструкції для визначення навантаження на здвоєну вісь такі дві осі, яку утворюють здвоєну вісь, повинні зважуватись разом.

Також позивач зазначив, що маршрут «с. Малодолинське м. Білгород Дністровський», який зазначено у розрахунку та у пункті 7 акту №0003284 від 29.04.2018 р., додатком до якого є зазначений розрахунок, не відповідає маршруту, який було пройдено транспортним засобом позивача до моменту його зупинки. Відстань між вказаними точками за приблизними підрахунками складає близько 41,5 кілометра (додаток №11: на першому аркуші визначено місце розташування пункту габаритно вагового контролю на автомобільній дорозі Р-70 (65 км+360 м), на другому аркуші відстань від вказаного пункту до с. Малодолинське), що не відповідає відстані 60 км, зазначений відповідачем в пункті 7 акта №0003284 від 29.04.2018 р. про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів, а також у розрахунку.

На думку позивача, з наданих на його запит копій документів неможливо з'ясувати, яким чином відповідач визначив плату за проїзд за перевищення нормативних параметрів в розмірі 1,403 євро/км у рядку 2.2.1. розрахунку від 29.04.2018 року. Позивач вважає, що відповідач неправильно арифметично здійснив розрахунок плати за проїзд.

Враховуючи викладене позивач вважає, що відсутні підстави для застосування адміністративно-господарського штрафу, а тому постанова Управління Укртрансбезпеки в Одеській області №053938 від 18.06.2018 року є протиправною.

При цьому позивач зазначив, що порушення його прав відбулось і під час розгляду акту та прийняття постанови №053938 від 18.06.2018 року, оскільки лист про розгляд справи 18.06.2018 року був отриманий ним лише 27.06.2018 року, тобто після розгляду справ, чим порушено його право на участь у розгляді справи та надання пояснень, заперечень, використання правової допомоги. Прийнята постанова, яка оскаржується, не містить конкретної інформації про допущені ДП ЛИДЕР порушення законодавства.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити у повному обсязі з підстав викладених у адміністративному позові.

01.08.2018 р. ухвалою Одеський окружний адміністративний суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження за правилами загального позовного провадження.

11.10.2018 р. ухвалою занесеною до протоколу судового засідання закрито підготовче провадження та продовжено розгляд справи по суті у порядку письмового провадження.

Представник відповідача у судове засідання не зявився про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином та завчасно.

29.08.2018 р. від представника відповідача через канцелярію суду надійшов відзив на адміністративний позов, в якому він просив у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

В обґрунтування відзиву представник відповідача зазначив, що після проведеного зважування транспортного засобу КАМАЗ д/н НОМЕР_2, який належить позивачу було виявлено перевищення вагових параметрів на здвоєну ось. За результатами зважування було складено акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом №049515 від 29.04.2018 р., акт про перевищення транспортним засобом нормативних габаритних параметрів №0003284 від 29.04.2018 р., довідка про результати здійснення габаритно вагового контролю від 29.04.2018 р., та розрахунок до акту №0003284 від 29.04.2018 р.

Згідно з вищезазначеного акту №0003284 від 29.04.2018 р. про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів та довідки про результати габаритно вагового контролю, позивачем допущено перевищення вагових параметрів здвоєну вісь, замість допустимих 16 тонн (+-2% похибки) навантаження становило 25240 кг, тобто га 9 тонн 240 кг більше дозволених нормативів.

Щодо чеку (квитанції) зважувального засобу, цей документ не є документом суворої звітності, даний чек (квитанція) є підтвердженням факту перевищення вагових параметрів. Він формується і видається автоматично, що унеможливлює втручання особи в результати зважування. Детально про результати зважування складається розрахунок. Водію надається довідка про результати здійснення габаритно вагового контролю.

Представник відповідача у відзиві зазначив, що на момент здійснення перевірки (29.04.2018 р.), ваги були в справному стані, про що свідчить Свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №2939, яке чинне з 27.07.2017 р. до 27.07.2018 р. В тексті самого свідоцтва зазначено, що засіб вимірювальної техніки відповідає вимогам ДСТУ.

За результатами вагового контролю транспортного засобу, який належить позивачу було встановлено, що навантаження на здвоєні осі склало 25,250 т. (нормативно допустиме 16,000 т.) перевищення становить 9,240 т., що у відсотковому відношенні становить 57,75%. Відтак до базису розрахунку плати за проїзд транспортним засобом взято: відстань 60 км., плата за проїзд за перевищення нормативних параметрів: 4,403 євро/км, коефіцієнт збільшення плати за проїзд (згідно з п.31-1 Порядку №879):К=5.

Таким чином, на думку представника відповідача розмір плати за проїзд транспортним засобом у розмірі 420,75 євро зроблено вірно.

Постановою від 18.06.2018 р. №053928 до ДП «ЛИДЕР» було застосовано адміністративно-господарський штраф у розмірі 1700 грн.

Запрошення на розгляд справи призначений на 18.06.2018 р., було направлено ДП «ЛИДЕР» 04.06.2018 р. вих. №4693/1-31-18 р. за адресою вказаною в ЄДР.

Представник позивача надав відповідь на відзив в якій зазначив, що ваги які використовувались відповідачем не відповідають вимогам законодавства щодо обладнання, яке повинно застосовуватись для обладнання пересувного пункту габаритно-вагового контролю та не можуть застосовуватись для зважування транспортних засобів у русі, оскільки їх метрологічна атестація для такого способу зважування не проведена, а надана копія свідоцтва також про те, що його видано не тим органом, якому законодавством надано таке право. А отже усі дії щодо проведення такого зважування та його документального оформлення є протиправними, а отримані в результаті зважування дані не можуть вважатися достовірними.

Зясувавши обставини на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, та дослідивши письмові докази, якими вони обґрунтовуються, суд дійшов висновку, що адміністративний позов належить до часткового задоволення.

ІІІ. Обставини, встановлені судом.

Так, суд встановив, що основний вид діяльності Дочірнього підприємства «ЛИДЕР» є будівництво житлових і нежитлових будівель, що підтверджується випискою з єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців (а.с.28).

29.04.2018 року о 13 год. 00 хв. інспектор Управління Укртрансбезпеки в Одеській області на пересувному пункті габаритно-вагового контролю, розташованому на автомобільній дорозі Р-70 (65 км + 360м), було здійснено перевірку транспортного засобу марки КАМАЗ реєстраційний номер НОМЕР_3, що належить ДП «ЛИДЕР».

Після проведеного зважування було виявлено перевищення вагових параметрів та складені наступні документи:

- акт №049515 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом (а.с.19);

-акт №0003284 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів (а.с.20);

- довідку про результати здійснення габаритно вагового контролю (а.с.21);

- розрахунок плати за проїзд великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування до акту №0003284 від 29.04.2018 р. (а.с.22).

В акті №0003284 від 29.04.2018 р. про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів та довідки про результати габаритно вагового контролю, зазначено, що позивач допустив перевищення вагових параметрів здвоєну вісь, замість допустимих 16 тонн (+-2% похибки) навантаження становило 25240 кг, тобто га 9 тонн 240 кг більше дозволених нормативів.

Також в довідці зазначено, що повна маса транспортного засобу була визначена на рівні 33,20 тонн шляхом складання навантаження на осі.

Суд встановив, що 27.06.2018 року позивач отримав повідомлення- запрошення Управління Укртрансбезпеки в Одеській області на розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт та/або порушення КУпАП від 04.06.2018 р. р. №4693/1-31-18, до якого було додано копії актів проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час перевезення пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, в тому числі акта №049509 від 29.04.2018 р. та розрахунку (без номера) плати за проїзд великовагових та (або) велико габаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування до акту №0003290 від 29.04.2018 р. (а.с.13-14) .

У повідомленні-запрошенні було запропоновано прибути 18.06.2018 р. до Управління Укртрансбезпеки в Одеській області для участі у розгляді справи про пору шення законодавства про автомобільний транспорт та/або порушення КУпАП/ по акту проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час перевезення пасажирів і вантажів автомобільним транспортом №049509 від 29.04.2018 р.

Крім того, у тому ж повідомленні-запрошенні було вказано про необхідність про тягом 30 календарних днів внести плату, зазначену в розрахунку (в розмірі 771,56 євро), за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів, вагові параметри яких перевищували нормативні.

Оскільки повідомлення-запрошення було отримане після дати, на яку було при значено розгляд справи, представник позивача не зміг прийняти в ньому участь

18.06.2018 р. відповідач відносно позивача виніс постанову №053928 про застосування адміністративно-господарського штрафу в розмірі 1700,00 грн., винесеної за результатами розгляду акта проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом №049515 від 29.04.2018 р.

Вирішуючи питання щодо правомірності вимог позивача суд виходить з наступного.

IV Джерела права та висновки суду.

Статтею 19 Конституції України закріплено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п.1 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 103 від 11.02.2015 року, Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті (крім сфери безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства).

Згідно з п.8 вказаного Положення, Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи та Держспецтрансслужбу.

Підпунктом 15 п.5 Положення Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань здійснює, зокрема, габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування.

Частина 1 ст.60 Закону України "Про автомобільний транспорт" встановлює відповідальність автомобільних перевізників за порушення законодавства про автомобільний транспорт у вигляді адміністративно - господарських штрафів, зокрема, за надання послуг з перевезень вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону, застосовується штраф у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (абз.3 ч.1 ст.60).

Згідно з п.1 Порядку №879 цей Порядок визначає механізм здійснення габаритно-вагового контролю великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, що використовуються на автомобільних дорогах загального користування.

Підпунктом 4 п.2 Порядку №879 встановлено, що габаритно-ваговий контроль - контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів.

Відповідно до пунктів 12, 13, 14 зазначеного Порядку, вимірювальне і зважувальне обладнання для здійснення габаритно-вагового контролю повинне утримуватись у робочому стані; періодично проводиться повірка (метрологічна атестація) такого обладнання з подальшим клеймуванням (пломбуванням) та видачею відповідного свідоцтва спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології. Під час здійснення габаритно-вагового контролю не допускається використання вимірювального і зважувального обладнання, періодична повірка (метрологічна атестація) якого не проведена, а також обладнання, що перебуває у несправному стані. Вимоги до облаштування та технічного оснащення пунктів габаритно-вагового контролю визначаються Мінінфраструктури.

Згідно з п. 28 Порядку № 879, плата за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу вноситься перевізником за затвердженими ставками виходячи з вагових та/або габаритних параметрів транспортного засобу, протяжності маршруту, кількості перевезень.

Статтею 33 Закону України Про автомобільні дороги передбачено, що рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху (пункт 3 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 30 від 18.01.2001 року).

Згідно з п. 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м. Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними не перевищує 2,5 м.

Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється.

Забороняється рух транспортних засобів з навантаженням на вісь понад 7 тонн або фактичною масою понад 24 тонн автомобільними дорогами загального користування місцевого значення.

Пунктом 21 Порядку №879 передбачено, що у разі виявлення факту перевищення хоча б одного вагового та/або габаритного нормативного параметра більш як на 2 відсотки подальший рух транспортного засобу забороняється до внесення плати за його проїзд автомобільними дорогами загального користування. Плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, що рухався без відповідного дозволу, здійснюється у подвійному розмірі за пройдену частину маршруту по території України. У разі наявності підозри щодо перевищення нормативних габаритно-вагових параметрів транспортного засобу, працівники пунктів габаритно-вагового контролю проводять його повторне зважування.

Суд зазначає, що розрахунок від 29.04.2018 р. складений під час габаритно-вагового контролю не є рішеннями суб'єкта владних повноважень у розумінні статті 17 КАС, не зумовлює виникнення будь-яких прав і обов'язків для осіб, робота (діяльність) яких перевірялися, тому їх висновки не можуть бути предметом спору. Оцінка вказаних документів, в тому числі й оцінка дій службових осіб контролюючого органу щодо їх складання, викладення у ньому висновків перевірки, надається судом при вирішенні спору щодо оскарження рішення, прийнятого на підставі таких документів, у даному випадку постанови Управління в Одеській області №053928 від 18.06.2018 року про застосування адміністративно-господарського штрафу в сумі 1700 гривень.

Оцінюючи обставини здійснення габаритно-вагового контролю, складені за його результатами документи, суд дійшов висновку, що вони не могли бути підставою для прийняття Управлінням в Одеській області постанови №053928 від 18.06.2018 року про застосування адміністративно-господарського штрафу в сумі 1700 гривень, виходячи з наступного.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії СХО № 548617, маса без навантаження автомобіля КАМАЗ становить 12,950 т. (а.с.26). Згідно з накладної №04/24 (а.с.25) від 29.04.2018 року ДП ЛИДЕР перевозилась асфальтобетонна суміш, загальною масою 19,1 тонн. Отже, маса транспортного засобу з вантажем мала становити 32,050 тонн.

У довідці про результати габаритно-вагового контролю зазначено, що повна маса транспортного засобу становила 33,20 тонн, що ставить під сумнів результати зважування вантажного автомобілю на приладу обліку, яким це зважування здійснювалось, та його технічна справність.

Згідно з ст. 8 Закону України Про метрологію та метрологічну діяльність у сфері законодавчо регульованої метрології застосовуються засоби вимірювальної техніки, які відповідають вимогам щодо точності, регламентованим для таких засобів, у встановлених умовах їх експлуатації.

Експлуатація засобів вимірювальної техніки, які застосовуються у сфері законодавчо регульованої метрології (далі - законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки), здійснюється з дотриманням правил застосування таких засобів, встановлених у нормативно-правових актах, і вимог щодо їх експлуатації, встановлених в експлуатаційних документах на такі засоби.

Відповідно до п. 12 Порядку №879, вимірювальне і зважувальне обладнання для здійснення габаритно-вагового контролю повинне утримуватись у робочому стані; періодично проводиться повірка (метрологічна атестація) такого обладнання з подальшим клеймуванням (пломбуванням) та видачею відповідного свідоцтва спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології.

Представник відповідача в обґрунтування правомірності та правильності зважування вантажного автомобілю позивача 29.04.2018 року надав до суду копію свідоцтва про повірку засобу вимірювальної техніки № 2939 , яке чинне з 27.07.2017 р. до 27.07.2018 р.(а.с.50).

Проте матеріали габаритно-вагового контролю відносно вантажного автомобіля позивача, складені 29.04.2018 року, а саме акти № 049515, №0003284, довідка б/н та рахунок до акту №0003284, не містять посилань на те, що захід контролю транспортного засобу, здійснювався саме за допомогою ваг у відповідності до наданого свідоцтва про повірку засобу вимірювальної техніки № 2939.

Крім того, згідно з актом №0003284 від 29.04.2018 року та довідкою б/н від 29.04.2018 року позивачем допущено перевищення вагових параметрів на здвоєну вісь, замість допустимих 16 тонн(+-2% похибки) навантаження становило 25240 кг, тобто на 9 тонни 240 кг. більше дозволених нормативів. Разом з тим зважування відбувалося окремо по напівосям кожної осі і в подальшому сумувалося. Згідно п. 9 Вимог до облаштування та технічного оснащення пунктів габаритно-вагового контролю на автомобільних дорогах загального користування, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від №255 від 28.07.2016 року, вагове обладнання повинно забезпечувати поосьове зважування у русі і визначати повну масу вантажного транспортного засобу з похибкою не більше ніж 2 % та дискретністю вимірювання в межах технічних характеристик вагового обладнання, визначених виробником. Таким чином, зазначеним нормативним положенням чітко визначено, що вагове обладнання повинно забезпечувати саме поосьове зважування у русі транспортного засобу. При цьому суд зазначає, що Порядком № 879 передбачена наявність методики, на підставі якої проводиться процес вимірювання (зважування) габаритно-вагових параметрів фактичної маси та навантаження на осі транспортного засобу, проте станом на момент проведення відповідного зважування така методика затверджена не була.

Суд вважає, що представник відповідача, який є субєктами владних повноважень та на які відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень покладений обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності, не надав суду достатніх та допустимих доказів, які б свідчили про те, що дійсно було перенавантаження на здвоєну вісь автомобіля, а також про те, на якому саме вимірювальному засобі здійснено габаритно-ваговий контроль та він на момент його проведення був справним, відповідав вимогам законодавства щодо його перевірки.

Таким чином, відповідач не довів достовірність та правильність результатів вимірювань при здійсненні зважування транспортного засобу та визначенні навантажень на осі транспортного засобу та його загальної ваги. При цьому суд також вважає обґрунтованими доводи позивача про недоведеність відповідачем правильності застосування ставок плати за проїзд.

Пунктом 2 Ставок плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №879від 27.06.2007 року, визначено, що при перевищенні допустимих осьових навантажень від 10 до 20 відсотків включно застосовується ставка плати за кожен кілометр відстані в розмірі 0,27 євро. За перевищення допустимих осьових навантажень понад 20 відсотків застосовується ставка плати в розмірі 0,15 євро за кілометр за кожні 5 відсотків.

Суд встановив, що маршрут «с. Малодолинське м. Білгород - Дністровський», який зазначено у розрахунку та у п.7 акту №0003284 від 29.04.2018 р., додатком до якого є зазначений розрахунок, не відповідає маршруту, який було пройдено транспортним засобом позивача до моменту його зупинки. Так, згідно складених відповідачем документів транспортні засоби позивача було зупинено для проведення габаритно-вагового контролю на автомобільній дорозі Р-70 (65 км+360 м).

Відстань між вказаними точками за приблизними підрахунками складає близько 41,5 кілометра (додаток №11: на першому аркуші визначено місце розташування пункту габаритно-вагового контролю на автомобільній дорозі Р-70 (65км+360м), на другому аркуші відстань від вказаного пункту до с. Малодолинське ), що відповідає відстані 60 км, зазначеній відповідачем в п.7 акта № 0003284 від 29.04.2018 р. про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів, а також у розрахунку (а.с.23-24).

У відповіді на запит представника позивача відповідач повідомив, що визначення пройденої відстані було здійснено за допомогою Інтернет ресурсу http://della/ua/dastance/(а.с.18). Проте, між якими точками та як саме визначалася така відстань, відповідач не вказав.

Таким чином відповідач не вірно здійснив розрахунок ставок плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затверджених постановою КМУ №879.

Однак доводи позивача щодо відсутності у відповідача автоматично сформованого відповідним ваговим обладнанням за результатами зважування (чека або талона зважування, квитанції, тощо), спростовуються.

Представник відповідача разом з відзивом надав копію зазначено чека (а.с.45).

Суд встановив, що позивач лис-сповіщення про розгляд 18.06.2018 р. справи про пору шення законодавства про автомобільний транспорт та/або порушення КУпАП/ по акту проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час перевезення пасажирів і вантажів автомобільним транспортом №049509 від 29.04.2018 р. отримав лише 27.06.2018 р., що підтверджується копією конверта та поштовим відстеженням Укрпошти (а.с.14-15).

Отже позивач про розгляд справи вже дізнався після прийняття постанови №053928 від 18.06.2018 р. про застосування до ДП «ЛИДЕР» адміністративно-господарського штрафу у розмірі 1700 грн.

Суд робить висновок, що позовні вимоги позивача належать до часткового задоволення шляхом визнання протиправною та скасування постанови Управління Укртрансбезпеки в Одеській області №053928 від 18.06.2018 року про застосування адміністративно-господарського штрафу в сумі 1700 гривень, яка є рішенням субєкта владних повноважень за результатами здійснення габаритно-вагового контролю.

Оскільки інші документи від 29.04.2018 р. не є актами індивідуальної дії у розумінні п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України.

Обовязковою ознакою акту індивідуальної дії, а також відповідних дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень є створення ними юридичних наслідків у формі прав, обовязків, їх зміни чи припинення.

Обовязковою ознакою дій, рішень субєкта владних повноважень, які можуть бути оскаржені до суду, є те, що вони безпосередньо породжують певні правові наслідки для субєктів відповідних правовідносин і мають обовязковий характер, тобто акт індивідуальної дії розумінні п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України є актом органів державної влади та посадових осіб, що встановлює, змінює або припиняє права та обов'язки певної особи (певного кола осіб). За своєю юридичною природою правовий акт індивідуальної дії є актом застосування правової норми до конкретних фактичних обставин, що тягнуть виникнення, зміну або припинення правовідносин між персонально визначеними особами, на яких поширюється дія такого акта.

Висновок суду про визнання протиправною та скасування постанови Управління Укртрансбезпеки в Одеській області №053928 від 18.06.2018 року про застосування адміністративно-господарського штрафу в сумі 1700 гривень ґрунтується також на тому, що вказане рішення субєкта владних повноважень не відображає складу правопорушення та посилання на нормативний акт, який порушив позивач.

В оскаржуваній постанові Управління у графі щодо допущеного правопорушення зазначено 18.06.2018р., (Підстава: Акт від 29.04.18р. №049515). Таке рішення не відповідає вимозі його обґрунтованості та прийняття з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, які повинні бути відображені в постанові.

При цьому в акті від 29.04.18р. №049515, на який міститься посилання в постанові №053928 від 18.06.2018 року, також відсутнє посилання на нормативний акт, який порушив позивач.

Згідно з ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 76 КАС України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

З урахуванням встановлених фактів, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача належать до часткового задоволення шляхом визнання протиправною та скасування постанови Управління Укртрансбезпеки в Одеській області №053928 від 18.06.2018 року про застосування адміністративно- господарського штрафу в сумі 1700 гривень.

У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

Оцінивши докази, які є у справі та враховуючи всі наведені обставини, суд робить висновок, що адміністративний позов належить до задоволення частково.

Відповідно до ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

За приписами ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з платіжним дорученням №937 від 19.07.2018 року (а.с. 12), позивач сплатив судовий збір у розмірі 1762,00 грн.

У звязку з частковим задоволенням даного адміністративного позову суд дійшов висновку про стягнення з Відповідача на користь Позивача судових витрат зі сплати судового збору в розмірі 881,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 77, 90, 139, 205, 229, 242-246, 255, 293, 295 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

1.Адміністративний позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправною та скасувати постанову Управління Укртрансбезпеки в Одеській області №053928 від 18.06.2018 р. про застосування адміністративно господарського штрафу в сумі 1700 гривень.

3. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління Укртрансбезпеки в Одеській області (вул. Успенська, 4, м. Одеса, 65014, ) на користь Дочірнього підприємства ЛИДЕР (вул. Вільямса Академіка, 93, Таїровська селищна рада, Овідіопольський р-н., Одеська обл., 65496, ) судові витрати у розмірі 881 (вісімсот вісімдесят одна) 00 грн.

4. Відповідно до статті 255 КАС України рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з частиною першою статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на постанову суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини постанови суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

Апеляційна скарга подається учасниками справи відповідно до п.15.5 ч.1 розділу VІІ «Перехідні положення» КАС України через Одеський окружний адміністративний суд до Пятого апеляційного адміністративного суду.

5. Позивач- Дочірне підприємство «ЛИДЕР» вул. Вільямса Академіка, 93, Таїровська селищна рада, Овідіопольський р-н., Одеська обл., 65496, .

Відповідач Управління Укртрансбезпеки в Одеській області (вул. Успенська, 4, м. Одеса, 65014, ) .

Суддя: О.Я. Бойко

.