Справа № 500/1669/18     
Суддя: Кравчук В.М.
Дата ухвалення: 2018-10-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відмову у відкритті касаційного провадження

26 жовтня 2018 року

м. Київ

справа №500/1669/18

провадження №К/9901/62332/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача - Кравчука В.М., суддів: Анцупової Т.О., Стародуба О.П., розглянувши матеріали касаційної скарги ОСОБА_2, які надійшли до Суду 25.09.2018, на ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 27.08.2018 у справі №500/1669/18 за позовом ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення Ізмаїльської міської ради про визнання неправомірною бездіяльність, зобов'язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди, -

У С Т А Н О В И В:

Зазначена касаційна скарга надійшла до Верховного Суду як суду касаційної інстанції в адміністративних справах відповідно до ст. 327 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Ухвалою Верховного Суду від 04.10.2018 вказану касаційну скаргу залишено без руху та надано скаржнику строк для усунення недоліків касаційної скарги протягом десяти днів з дня вручення копії ухвали про залишення касаційної скарги без руху.

В межах строку, визначеного ухвалою від 04.10.2018, скаржник усунув недоліки касаційної скарги.

Суд установив, що ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 07.08.2018 апеляційну скаргу залишено без руху оскільки скаржником не було зазначено у чому полягає неправильність чи неповнота дослідження доказів і встановлення обставин у справі та (або) застосування норм права; у зв'язку з несплатою судового збору та надано строк для усунення недоліків - 10 днів з моменту отримання копії ухвали.

Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 27.08.2018 апеляційну скаргу повернуто.

Вважаючи таке судове рішення суду апеляційної інстанції ухваленим із порушенням вимог процесуального закону, позивач оскаржив його в касаційному порядку.

За правилами частини першої статті 334 КАС України за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

Постановляючи ухвалу від 27.08.2018, апеляційний суд виходив з того, що станом на час постановлення цієї ухвали строк для усунення недоліків апеляційної скарги сплинув, і особою, яка подала апеляційну скаргу, такі недоліки не усунуті.

Відповідно до частини другої статті 298 КАС України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 296 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.

Згідно пункту 1 частини четвертої статті 169 КАС України встановлено, що позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

На підставі викладеного, суд апеляційної інстанції дійшов правомірного висновку про наявність підстав для повернення апеляційної скарги, оскільки скаржником не усунуто недоліків поданої ним апеляційної скарги.

Доводи касаційної скарги ОСОБА_2 зводяться до того, що суд апеляційної інстанції безпідставно відмовив у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору та обмежив його право на звернення до суду, передбачене Конституцією України.

Суд критично ставиться до таких доводів скаржника з огляду на таке.

Частиною першою статті 133 КАС України встановлено, що суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Відповідно до частини першої статті 8 Закону №3674-VI враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім'ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров'ю.

Частиною другою цієї ж статті встановлено, що суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Звільнення від сплати судового збору (відстрочення, розстрочення його сплати або зменшення його розміру) з підстав, передбачених статтею 133 КАС України та статтею 8 Закону №3674-VI, є прерогативою суду, який вирішує питання відкриття провадження (прийняття заяви, скарги тощо).

Зазначені норми є диспозитивними і встановлюють не обов'язок, а повноваження суду звільнити особу від сплати судового збору (відстрочити, розстрочити його сплату або зменшити його розмір).

Звільнення від сплати судового збору на певній стадії судового процесу не створює пільг щодо його сплати на інших його стадіях чи в інших судових провадженнях.

При цьому, суд вирішуючи питання про звільнення особи від сплати судового збору (відстрочення, розстрочення його сплати або зменшення його розміру) обмежений статтею 8 Закону №3674-VI, в якій зазначено вичерпний перелік підстав для вказаних процесуальних дій.

За таких обставин, ОСОБА_2 не дотримано вимог пункту 1 частини першої статті 8 Закону №3674-VI та не надано суду доказів того, що розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру його річного доходу за попередній календарний рік.

Отже, Верховний Суд констатує, що суд апеляційної інстанції, повертаючи апеляційну скаргу, вірно застосував положення статей 298, 169 КАС України, правильне їх застосовування є очевидним, а доводи касаційної скарги не викликають сумніву щодо застосування чи тлумачення зазначених норм процесуального права.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо суд у порядку, передбаченому частинами другою, третьою цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.

За змістом пункту 2 частини другої статті 333 КАС України у справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), а також у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи), суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

За такого правового регулювання та обставин справи Верховний Суд дійшов висновку про необґрунтованість касаційної скарги та необхідність відмови у відкритті касаційного провадження.

Керуючись статтею 333 КАС України,

У Х В А Л И В:

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 27.08.2018 у справі №500/1669/18 за позовом ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення Ізмаїльської міської ради про визнання неправомірною бездіяльність, зобов'язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди.

2. Копію даної ухвали разом з касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач В.М. Кравчук

Суддя Т.О. Анцупова

Суддя О.П. Стародуб