Справа № 120/3850/18-а
Суддя: Дончик Віталій Володимирович
Дата ухвалення: 2018-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

м. Вінниця

29 жовтня 2018 р. Справа № 120/3850/18-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дончика Віталія Володимировича, розглянувши в порядку письмового провадження заяву Публічного акціонерного товариства «Сабарівський кар’єр» (далі - ПАТ «Сабарівський кар’єр», заявник) про забезпечення їх позову до Державної служби геології та надр України про визнання протиправним та скасування наказу, зобов'язання вчинити певні дії

в с т а н о в и в :

26.10.2018 року ПАТ «Сабарівський кар’єр» звернулось в суд з адміністративним позовом до Державної служби геології та надр України про визнання протиправним та скасування наказу, зобов'язання вчинити певні дії.

Також, 26.10.2018 року ПАТ «Сабарівський кар’єр» подало до суду заяву про забезпечення позову, в якій вказували, що наказом Державної служби геології та надр України № 5 від 11.01.2017 року, зупинено дію Дозволу на користування надрами Сабарівського родовища для видобування корисних копалин (промислова розробка родовищ) № 926 та надано 30 календарних днів для усунення порушень. В послідуючому, дату зупинення дії дозволу неодноразово було відтерміновано.

Вважаючи наказ №5 від 11.01.2017 року Державної служби геології та надр України незаконним, а дії цієї ж служби щодо невидачі наказу про поновлення дії спеціального дозволу на користування надрами №926 від 25.06.1997 року неправомірними, заявник звернувся до суду з відповідним адміністративним позовом.

Крім того, посилаючись на те, що оскаржуваний наказ є очевидно протиправним, про що свідчить відсутність підтвердження його обґрунтованості адміністративним судом, в порядку ч. 5 ст. 4 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», ПАТ «Сабарівський кар’єр» просило зупинити дію пункту 1 Наказу Державної служби геології та надр України від 11.01.2017 року №5 «Про зупинення дії спеціальних дозволів на користування надрами та встановлення термінів для усунення порушень» в частині зупинення дії спеціального дозволу на користування надрами №926 від 25.06.1997 року наданого ПАТ «Сабарівський кар'єр».

Ухвалою суду заяву про забезпечення позову призначено до розгляду у судове засідання з викликом сторін на 29.10.2018 року на 12-00 год.

Представники заявника та Державної служби геології та надр України у судове засідання не з'явились, повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

29.10.2018 року до суду надійшли заперечення на заяву про забезпечення адміністративного позову (вх. 48307) від Державної служби геології та надр України. Зазначали, що наявність у надрокористувача тридцяти денного строку на усунення недоліків та обов’язку проведення на ділянці надр робіт, пов’язаних із запобіганням виникненню аварійної ситуації або усуненням її наслідків, передбаченого п.22 Порядку № 615, спростовує посилання позивача на те, що зупинення дії спецдозволу № 926 від 25.06.1997 р. повністю зупиняє роботу надрокористувача, та підтверджує відсутність порушення його прав. Крім того вказували, що оскаржуваним наказом позивачу надавався 30-денний строк на усунення порушень, відтак, на переконання Державної служби геології та надр України, станом на момент подання заяви про забезпечення позову, перебіг строку, обумовленого в Наказі закінчився більш ніж 1,5 роки тому, відповідно, оскаржуваний Наказ вичерпав свою дію виконанням.

Надавши оцінку доводам заяви про забезпечення адміністративного позову та наведеним запереченням на неї, суд дійшов висновку про відсутність підстав для її задоволення виходячи з наступних міркувань.

Забезпечення позову – це заходи адміністративного процесуального припинення дій, які можуть утруднити виконання майбутнього рішення суду чи зробити його виконання неможливим. Вони повинні гарантувати можливість реалізації позовних вимог у разі задоволення позову.

Значення цього інституту адміністративного процесуального права в тому, що ним захищаються законні інтереси (права) позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли неприйняття заходів може призвести до невиконання судового рішення.

Забезпечення позову не порушує принципів змагальності і процесуального рівноправ’я сторін.

Мета забезпечення позову – це хоча і негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акта, а також перешкоджання спричинення значної шкоди заявнику. Таким чином, заходи забезпечення позову не мають якогось дискримінаційного характеру стосовно якоїсь із сторін у спорі; їх застосування здійснюється в рамках дискреційних повноважень суду і на основі принципів змагальності та процесуального рівноправ’я сторін.

Відповідно до частини першої, другої статті 150 КАС України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред’явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб’єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Із процитованої норми видно, що законодавець визначив підстави для постановлення ухвали про забезпечення позову у справі, зокрема, такими є:

- невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду;

- наявні ознаки очевидної протиправності оскаржуваного рішення, дій чи бездіяльності;

- наявні ознаки очевидного порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду.

У пункті 17 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України “Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ” № 2 від 06.03.2008 р., надано роз’яснення, що в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування обставин, які б свідчили про наявність зазначених вище підстав для забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову адміністративний суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення адміністративного суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Із аналізу наведеного видно, що обов'язковою передумовою вжиття заходів для забезпечення позову є обґрунтована заява сторони в тому рахунку й з зазначенням очевидних ознак протиправності оскаржуваного рішення та неможливість в подальшому без вжиття таких заходів відновлення прав особи.

З цією метою обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Тому, у вирішенні питання про забезпечення позову адміністративний суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення адміністративного суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Як вбачається з поданого клопотання позивач просить зупинити дію пункту 1 Наказу Державної служби геології та надр України від 11.01.2017 року №5 «Про зупинення дії спеціальних дозволів на користування надрами та встановлення термінів для усунення порушень» в частині зупинення дії спеціального дозволу на користування надрами №926 від 25.06.1997 року наданого ПАТ «Сабарівський кар'єр».

Однак, суд зауважує, що подання адміністративного позову предметом якого є визнання протиправним та скасування наказу про зупинення дії спеціального дозволу на користування надрами №926 від 25.06.1997 року наданого ПАТ «Сабарівський кар'єр» та зобов'язання видати наказ про поновлення дії такого дозволу, без встановлення обставин, що слугували підставою для його зупинення та обґрунтованості доводів заявника про їх повне усунення не є єдиним та беззаперечним доказом того, що таке (рішення) є протиправним.

З огляду на викладене, суд не вбачає підстав для забезпечення позову, відтак, доходить висновку про відмову у задоволенні клопотання про забезпечення позову.

З огляду на викладене, керуючись ст.ст. 9, 150, 151, 154, 243, 248, 256 КАС України, суд, -

у х в а л и в :

У задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Сабарівський кар’єр» про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала з питань забезпечення адміністративного позову може бути оскаржена. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 256 КАС України. Відповідно до ст. 295 КАС України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п’ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Дончик Віталій Володимирович