Справа № 823/864/18
Суддя: Сорочко Євген Олександрович
Дата ухвалення: 2018-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 823/864/18 Суддя (судді) суду 1-ї інстанції:
ПОСТАНОВА

Іменем України

30 жовтня 2018 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Сорочка Є.О.,

суддів Ганечко О.М.,

Федотова І.В.,

за участю секретаря с/з Грисюк Г.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 18 липня 2018 року, що прийнята о 17 год. 25 хв. у місті Черкаси, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив

- визнати неправомірними дії відповідача щодо відмови провести розслідування травми, яку позивач отримав під час виконання службових обов'язків 02.12.2009;

- зобов'язати відповідача провести розслідування травми, яку позивач отримав під час виконання службових обов'язків 02.12.2009.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 18 липня 2018 року позов задоволено.

Відповідач в апеляційній скарзі просить скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову, оскільки вважає, що судом першої інстанції неповно з'ясовано обставини справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, судом неправильно застосовано норми матеріального права, порушено норми процесуального права.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що підстави для проведення спірного службового розслідування відсутні.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу просить відмовити у її задоволенні, посилаючись на необґрунтованість доводів скаржника. При цьому, позивачем до відзиву на апеляційну скаргу не долучено доказів його надсилання (вручення) відповідачу.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджується, що вночі 02 грудня 2009 року, перебуваючи на посаді інспектора патрульної служби батальйону патрульної служби УМВС України в Черкаській області ОСОБА_4, заступивши водієм разом з дільничним інспектором Соснівського РВ УМВС України в Черкаській області ОСОБА_5 в наряд пересувної поліцейської групи, прибув за викликом на місце події в приватний сектор неподалік від райвідділу, вийшов з машини, зробив кілька кроків і в темноті наштовхнувся лівим оком на гілку дерева, внаслідок чого отримав травму ока.

Після отримання травми позивач звернувся до поліклініки УМВС України в Черкаській області, де йому був встановлений діагноз «травматична ерозія лівого ока». У період з 02.12.2009 до 04.12.2009 позивач перебував на лікарняному у зв'язку з травмою ока.

Після звільнення зі служби в органах внутрішніх справ, ОСОБА_4 звернувся до ліквідаційної комісії УМВС України в Черкаській області із заявою від 24.03.2017 щодо проведення розслідування нещасного випадку, який стався з ним 02.12.2009. За наслідками розгляду заяви позивача, 31 березні 2017 року головою ліквідаційної комісії УМВС України в Черкаській області затверджено висновок, в якому зазначено, що правових підстав для проведення ліквідаційною комісією УМВС України в Черкаській області розслідування нещасного випадку, який стався 02.12.2009 з ОСОБА_4, немає. Листом відповідача від 04.04.2017 №373/02/31-2017 позивача повідомлено про результати розгляду його заяви від 24.03.2017.

Позивачем 12 червня 2017 року до управління МВС України в Черкаській області подано заяву, в якій просить повідомити чи проводилось розслідування його травми, отриманої 02.12.2009 при виконанні службових обов'язків відповідно до Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах та підрозділах системи МВС України, затвердженого наказом МВС України від 27.12.2002 №1346; якщо проводилось, то які акти були складені; якщо не проводилось - повідомити причини.

Листом голови ліквідаційної комісії управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області від 30.06.2017 №16/1-21 позивача повідомлено, що 06.11.2015 зареєстровано припинення юридичної особи - УМВС України в Черкаській області. Відповідно до частини четвертої статті 105 Цивільного кодексу України, ліквідаційна комісія не виконує функції УМВС України в Черкаській області, а лише згідно законодавства наділена повноваженнями управління його справами; інших обов'язків ліквідаційна комісія немає. Виходячи з вищевикладеного, правових підстав для проведення ліквідаційною комісією УМВС України в Черкаській області розслідування вказаного нещасного випадку не вбачається.

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з позовом.

Суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні дійшов висновків про те, що відповідачем не доведено, а судом не встановлено, що у період з 03 грудня 2009 року УМВС України в Черкаській області було забезпечено проведення розслідування нещасного випадку, що стався з позивачем 02 грудня 2009 року.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції при прийнятті цієї постанови виходить з такого.

Постановою Кабінету Міністрів України від 16.09.2015 № 730 «Про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідацію територіальних органів Міністерства внутрішніх справ» вирішено ліквідувати як юридичні особи публічного права територіальні органи Міністерства внутрішніх справ за переліком згідно з додатком 2 (у тому числі Управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області).

До Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців 06.11.2015 внесено запис про перебування юридичної особи - Управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області в стані припинення.

Відповідно до частини першої статті 104 Цивільного кодексу України (далі - ЦК), юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації.

Положеннями частини другої зазначеної статті передбачено, що юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Згідно частини третьої статті 105 ЦК, учасники, суд або орган, що прийняв рішення про припинення юридичної особи, відповідно до цього Кодексу призначають комісію з припинення юридичної особи (комісію з реорганізації, ліквідаційну комісію), голову комісії або ліквідатора та встановлюють порядок і строк заявлення кредиторами своїх вимог до юридичної особи, що припиняється.

Відповідно до частини четвертої статті 105 ЦК до комісії з припинення юридичної особи (комісії з реорганізації, ліквідаційної комісії) або ліквідатора з моменту призначення переходять повноваження щодо управління справами юридичної особи. Голова комісії, її члени або ліквідатор юридичної особи представляють її у відносинах з третіми особами та виступають у суді від імені юридичної особи, яка припиняється.

Посилання відповідача на те, що в силу приписів частини четвертої статті 105 ЦК ліквідаційна комісія не має повноважень проведення розслідувань нещасного випадку, суд оцінює критично, оскільки чинне законодавство не містить застережень щодо неможливості здійснити організацію проведення розслідування нещасного випадку ліквідаційною комісією органу Міністерства внутрішніх справ України, яка в силу частини четвертої статті 105 ЦК наділена повноваженнями щодо управління справами юридичної особи, представляє її у відносинах з третіми особами.

Таким чином, перебування відповідача у стані ліквідації не є перешкодою проведення розслідувань нещасних випадків, що сталися з колишніми працівниками міліції відповідною ліквідаційною комісією Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 27.12.2002 № 1346 (далі - Порядок № 1346).

Враховуючи вищевикладене, з огляду на те, що юридична особа УМВС України в Черкаській області наразі перебуває в стані припинення, розслідуванням нещасного випадку, що стався з позивачем, як колишнім працівником міліції, повинна займатися саме ліквідаційна комісія відповідача.

Відмова відповідача у проведенні спірного розслідування була обґрунтована виключно відсутністю у ліквідаційної комісії відповідних повноважень (а.с. 10), а в силу абзацу другого частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) відповідач не вправі посилатися на інші підстави оскаржуваної відмови.

Поряд із цим, колегія суддів в порядку надання оцінки доводам апеляційної скарги вважає за необхідне зазначити таке.

Відповідно до пункту 2.1 Порядку № 1346 розслідуванню підлягають раптові погіршення стану здоров'я, поранення, травми, у тому числі отримані внаслідок тілесних ушкоджень, заподіяних іншою особою, гострі професійні захворювання і гострі професійні та інші отруєння, теплові удари, опіки, обмороження, утоплення, ураження електричним струмом, блискавкою та іонізуючим випромінюванням, інші ушкодження, отримані внаслідок аварій, пожеж, стихійного лиха (землетруси, зсуви, повені, урагани та інші надзвичайні події), контакту з тваринами, комахами та іншими представниками фауни і флори, що призвели до втрати працівником працездатності на один робочий день чи більше або до необхідності переведення потерпілого на іншу (легшу) роботу терміном не менш як на один робочий день, а також випадки смерті в підрозділі.

Згідно пункту 2.2 Порядку № 1346 за результатами розслідування складаються акти за формою Н-1* і беруться на облік нещасні випадки (у тому числі поранення), які сталися з працівниками в період проходження служби при виконанні службових обов'язків.

Пункт 3.1 Порядку № 1346 визначає, що про кожний нещасний випадок (у тому числі поранення) працівник, який його виявив, або сам потерпілий повинні негайно повідомити безпосереднього керівника робіт чи іншу посадову особу підрозділу і вжити заходів до надання необхідної допомоги.

Відповідно до пункту 3.4 Порядку № 1346 лікувально-профілактичний заклад системи МВС про кожне звернення потерпілого з посиланням на нещасний випадок (у тому числі поранення) повинен протягом доби повідомити керівника підрозділу, де працює потерпілий, а в разі виявлення гострого професійного захворювання (отруєння) - відповідну СЕС системи МВС, терміново надсилаючи відповідне повідомлення про кожного потерпілого за встановленою формою (додаток 3).

Приписи пункту 3.5 Порядку № 1346 закріплюють, що керівник підрозділу, одержавши повідомлення про нещасний випадок (у тому числі поранення), крім випадків зі смертельним наслідком та групових випадків травматизму, наказом або розпорядженням організовує його розслідування комісією не менше ніж три особи, до складу якої включаються: керівник (спеціаліст) служби охорони праці підрозділу (голова комісії), керівник (безпосередній або прямий начальник) структурного підрозділу, де працює потерпілий, інші посадові особи, а в разі гострих професійних захворювань (отруєнь) - також спеціаліст СЕС. До складу комісії не може входити керівник, що безпосередньо керував проведенням робіт, при виконанні яких стався нещасний випадок (у тому числі поранення).

Комісія з розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення) зобов'язана протягом трьох діб після утворення комісії: обстежити місце події, опитати свідків і осіб, причетних до неї, і одержати пояснення потерпілого, якщо це можливо; визначити відповідність умов служби (праці, навчання) вимогам нормативно-правових актів про охорону праці; з'ясувати обставини і причини, що призвели до нещасного випадку (у тому числі поранення), визначити осіб, які припустилися порушення нормативно-правових актів, а також розробити заходи щодо запобігання подібним випадкам; визначити, чи трапився нещасний випадок (у тому числі поранення) у період проходження служби при виконанні службових обов'язків (не пов'язаний з виконанням службових обов'язків); скласти акт розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення) за формою Н-5* (додаток 4) у трьох примірниках, а також акт за формою Н-1* (НТ*) у п'яти примірниках і передати їх на затвердження керівнику підрозділу, який призначив комісію. У разі необхідності встановлений термін розслідування може бути продовжений керівником, який призначив комісію (пункт 3.8 Порядку № 1346).

Аналіз наведених положень Порядку № 1346 свідчить, що умовами для проведення розслідування нещасного випадку є: раптові погіршення стану здоров'я, поранення, травми, у тому числі отримані внаслідок тілесних ушкоджень, що призвели до втрати працівником працездатності на один робочий день чи більше; звернення до лікувально-профілактичного закладу системи МВС з посиланням на нещасний випадок (у тому числі поранення); повідомлення про нещасний випадок.

При цьому, безпосередньою підставою для початку розслідування є наявність відповідного повідомлення керівника підрозділу, де працює потерпілий про нещасний випадок.

Колегія суддів звертає увагу на те, що за твердженням позивача, під час проходження служби 02.12.2009 ним отримано тілесне ушкодження, що призвело до втрати працездатності більше ніж на один робочий день.

На підтвердження отримання позивачем травми - травматичної ерозії лівого ока 02.12.2009 та його лікування тривалістю 2 дні (02-04.12.2009) до матеріалів справи долучено амбулаторну карткоу ОСОБА_4 №1673 ППСМ; журнал обліку травм офтальмологічного кабінету поліклініки УМВС в Черкаській області, де також визначений вид травми - на службі; журналом реєстрації травм, отриманих під час виконання службових обов'язків.

Колегія суддів підтримує доводи апеляційної скарги про те, що у відповідності до пунктів 3.1, 3.4 Порядку № 1346, про нещасний випадок, що стався з позивачем 02.12.2009, не було негайно повідомлено безпосереднього керівника чи іншу посадову особу управління, лікувально-профілактичний заклад МВС (поліклініка УМВС в Черкаській області) також не направило відповідного повідомлення, оскільки доказів протилежному матеріали справи не містять.

Не зважаючи на це, відсутність зазначених негайних повідомлень не свідчить про відсутність підстав для проведення розслідування, оскільки відповідно до пункту 3.19 Порядку № 1346 нещасний випадок (у тому числі поранення), про який безпосереднього керівника потерпілого чи керівника підрозділу своєчасно не повідомили, або якщо втрата працездатності від нещасного випадку настала не одразу, незалежно від терміну, коли він стався, розслідується згідно з цим Порядком протягом місяця після одержання заяви потерпілого чи особи, яка представляє його інтереси. Питання про складання акта за формою Н-1* (НТ*) вирішується комісією з розслідування, а в разі незгоди потерпілого чи особи, яка представляє його інтереси, з рішенням комісії - в порядку, передбаченому чинним законодавством.

Таким чином, Порядком № 1346 чітко врегульований випадок, за якого нещасний випадок, про який безпосереднього керівника потерпілого чи керівника підрозділу своєчасно не повідомили має бути розслідуваний протягом місяця після одержання заяви потерпілого. При цьому, час, коли стався нещасний випадок не має значення.

Як зазначалося, 24.03.2017 позивач звернувся до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області із заявою щодо розслідування нещасного випадку, що стався з ним 02.12.2009.

Таким чином, були наявні передбачені пунктом 3.19 Порядку № 1346 підстави для проведення спірного службового розслідування Управлінням Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області (зокрема його ліквідаційною комісією).

Відповідно до частини першої статті 2 КАС завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Підсумовуючи викладене, за результатами розгляду апеляційної скарги колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв правильне рішення про задоволення позову шляхом визнання протиправними дій та зобов'язання відповідача провести розслідування нещасного випадку, що стався 02.12.2009 з позивачем.

Посилання в апеляційній скарзі на те, у ліквідаційної комісії були відсутні документи на підтвердження факту настання нещасного випадку колегія суддів відхиляє, оскільки дані обставини і підлягають встановленню у ході розслідування, окрім того, зазначені мотиви не були підставою для відмови у проведенні розслідування.

Відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Згідно п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов'язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов'язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, оскільки гуртуються на невірному трактуванні фактичних обставин та норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

За змістом частини першої статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Керуючись статтями 34, 243, 316, 321, 325, 328, 329, 331 КАС, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області залишити без задоволення, а рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 18 липня 2018 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена у випадках, передбачених пунктом другим частини п'ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду. В інших випадках постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя Є.О. Сорочко

Суддя О.М. Ганечко

Суддя І.В. Федотов

Повний текст постанови складений 31.10.2018.