Справа № 826/8249/17
Суддя: Кравчук В.М.
Дата ухвалення: 2018-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

31 жовтня 2018 року

Київ

справа №826/8249/17

адміністративне провадження №К/9901/57193/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого – Кравчука В.М.,

суддів: Анцупової Т.О., Стародуба О.П.,

розглянув в порядку письмового провадження справу № 826/8249/17 за касаційною скаргою Міністерства економічного розвитку і торгівлі України на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 19.06.2018 (колегія суддів у складі Сорочка Є.О., Літвіної Н.М,. Федотова І.В.) у справі за позовом Державного підприємства "Морський торговельний порт "Южний" до Міністерства економічного розвитку і торгівлі України за участю третьої особи - Державної фіскальної служби України про визнання протиправним та скасування наказу.

І. ПРОЦЕДУРА

1. 29.06.2017 Державне підприємство «Морський торгівельний порт «Южний» (далі – ДП «МТП «Южний», позивач) звернулось до Окружного адміністративного суду м. Києва з адміністративним позовом до Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, третя особа - Державна фіскальна служба України, в якому просить визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства економічного розвитку і торгівлі України № 692 від 13.05.2017 «Про застосування спеціальної санкції - індивідуального режиму ліцензування зовнішньоекономічної діяльності до суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності України» в частині застосування спеціальної санкції - індивідуального режиму ліцензування до Державного підприємства «Морський торговельний порт «Южний».

2. Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 28.02.2018 у задоволенні позову відмовлено.

3. В апеляційній скарзі позивач просив рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 28.02.2018 скасувати та ухвалити нове про задоволення адміністративного позову, посилаючись на неповне з’ясування судом першої інстанції обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також неправильне застосування норм матеріального права.

4. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 19.06.2018, з урахуванням ухвали про виправлення описки від 03.07.2018, апеляційну скаргу Державного підприємства "Морський торговельний порт "Южний" задоволено; скасовано рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 28.02.2018 та ухвалено нове судове рішення, яким позов Державного підприємства "Морський торговельний порт "Южний" задоволено, визнано протиправним та скасовано наказ Міністерства економічного розвитку і торгівлі України № 692 від 13.05.2017 «Про застосування спеціальної санкції – індивідуального режиму ліцензування зовнішньоекономічної діяльності до суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності України» в частині застосування спеціальної санкції – індивідуального режиму ліцензування до Державного підприємства «Морський торговельний порт «Южний»; стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства економічного розвитку і торгівлі України на користь Державного підприємства "Морський торгівельний порт "Южний" судовий збір у розмірі 4 000 грн.

5. 23.07.2018 до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга Міністерства економічного розвитку і торгівлі України та Державної фіскальної служби України на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 19.06.2018 у справі № 826/8249/17.

6. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 27.07.2018 у даній справі визначено колегію у складі: судді-доповідача - Шипуліної Т.М., суддів: Бившеву Л.І., Ханову Р.Ф.

7. До відкриття провадження у справі суддя-доповідач Шипуліна Т.М., судді Бившева Л.І., Ханова Р.Ф. заявили самовідводи, які мотивовані тим, що вказану касаційну скаргу було передано на розгляд колегії без дотримання порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 КАС України (недотримання спеціалізації колегії, оскільки дана справа не стосується податків, зборів та інших обов’язкових платежів).

8. Ухвалою Верховного Суду у складі вказаної колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 06.08.2018 заяви про самовідвід задоволено.

9. Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 16.08.2018, вказані касаційні скарги передано колегії суддів у складі: судді-доповідача – Кравчука В. М., суддів Анцупової Т.О., Стародуба О.П.

10. Ухвалою Верховного Суду від 27.08.2018 касаційну скаргу Державної фіскальної служби України залишено без руху.

11. Ухвалою Верховного Суду від 27.08.2018 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою Міністерства економічного розвитку і торгівлі України.

12. Ухвалою Верховного Суду від 26.10.2018 касаційну скаргу Державної фіскальної служби України повернуту у зв'язку із неусуненням недоліків.

13. У касаційній скарзі Міністерство економічного розвитку і торгівлі України, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права, зокрема, статті 37 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність» та положень Податкового кодексу України, просить скасувати постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 19.06.2018 та постановити нову про відмову у задоволенні апеляційної скарги у повному обсязі.

14. Позивачем надано відзив на касаційну скаргу Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, в якому зазначено, що з огляду на недоведеність порушень з боку ДП «МТП «Южний», які можуть бути підставою для застосування до суб’єктів господарської діяльності спеціальної санкції у вигляді індивідуального режиму ліцензування зовнішньоекономічної діяльності, а також невідповідність подання ДФС України вимогам статті 37 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність», Київський апеляційний адміністративний суд в постанові від 19.06.2018 дійшов правильного висновку про визнання протиправним та скасування наказу Міністерства економічного розвитку і торгівлі України № 692 від 13.05.2017 в частині застосування до Державного підприємства «Морський торговельний порт «Южний» спеціальної санкції – індивідуального режиму ліцензування.

II. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

15. Судом першої інстанції встановлено, що Міністерством економічного розвитку і торгівлі України прийнято наказ № 692 від 13.05.2017, яким за порушення законів України, що встановлюють порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті, пов'язані із Законом України «Про зовнішньоекономічну діяльність», а саме статей 1 і 2 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті», у 40-денний строк з дня набрання чинності цим наказом до суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності України, зазначених у додатку до цього наказу, в тому числі до ДП «МТП «Южний» (номер 21 додатку) застосовано спеціальну санкцію – індивідуальний режим ліцензування зовнішньоекономічної діяльності.

16. Зазначений наказ винесено на підставі подання Державної фіскальної служби України вих. від 24.03.2017 №4701/5/99-99-14-06-16, вх. від 27.03.2017 №03/20959-17, в якому зазначено, що за даними перевірки по розрахунку між ДП «МТП «Южний» та нерезидентом - «Alekon Holding Aktsiaselts» в рамках виконання сторонами умов зовнішньоекономічного контракту № СД/Т/СН-2В від 12.12.2013 рахується прострочена дебіторська заборгованість у сумі 1 140 000 євро.

17. Висновок про наявність простроченої дебіторської заборгованості зроблено Державною фіскальною службою України на підставі висновків Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників податків у м. Одесі Міжрегіонального головного управління ДФС, викладених в акті № 183/28-08-14-0/04704790 від 21.11.2016 про результати планової виїзної перевірки Державного підприємства «Морський торговельний порт «Южний» з питання своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати усіх передбачених Податковим кодексом України податків і зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, за період з 01.01.2013 по 31.03.2016, а також з питання визначення, нарахування та сплати ЄСВ за період з 01.11.2011 по 31.03.2016.

18. У зазначеному акті перевірки податковим органом встановлено, що позивачем згідно умов контракту № СД/Т/СН-2В від 12.12.2013 було перераховано на користь Alekon Holding Aktsiaselts (Естонія) 1.140.000 євро відповідно до платіжного доручення № 228 від 24.12.2015. Проте, на думку перевіряючих, операції з надання позивачу послуг з монтажу придбаного обладнання від Alekon Holding Aktsiaselts були нереальними та фактично не відбулися. При цьому, граничний строк надання послуг настав 28.03.2016.

19. З огляду на встановлені під час перевірки обставини податковий орган дійшов висновку про порушення ДП «МТП «Южний» статті 2 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті», оскільки останнім були перераховані кошти на рахунок нерезидента, однак у визначені строки послуги нерезидентом фактично надані не були.

20. На підставі висновків акту перевірки Спеціалізованою державною податковою інспекцією з обслуговування великих платників податків у м. Одесі Міжрегіонального головного управління ДФС 14.12.2016 винено податкові повідомлення-рішення №№ , , 2, 000110140, а також № , що безпосередньо стосується порушення позивачем статті 2 Закону «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті».

21. Не погодившись з податковими повідомленнями-рішеннями, прийнятими за результатами перевірки, позивач оскаржив їх в адміністративному порядку, а також звернувся до Міністерства економічного розвитку і торгівлі України з клопотанням № 24691/01/102/17 від 15.05.2017 про скасування дії санкції – індивідуального режиму ліцензування.

22. Посилаючись на те, що протягом визначеного п. 56.8 статті 56 Податкового кодексу України строку не отримав від податкового органу відповіді на скаргу, що свідчить про її повне задоволення на користь підприємства у відповідності до п. 56.9 статті 56 Податкового кодексу України, позивач 29.06.2017 звернувся до суду з позовом про скасування наказу Міністерства економічного розвиту і торгівлі України № 692 від 13.05.2017.

ІІІ. АРГУМЕНТИ СТОРІН

23. Позивач зазначив, що оскаржуваний наказ № 692 від 13.05.2017 видано Міністерством економічного розвиту і торгівлі України на підставі незаконного подання Державної фіскальної служби України вих. від 24.03.2017 №4701/5/99-99-14-06-16, в якому зазначено про порушення позивачем вимог статті 2 Закону «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті».

24. В обґрунтування своєї позиції, позивач посилається на те, що оскаржив податкові повідомлення-рішення Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників податків у м. Одесі Міжрегіонального головного управління ДФС №№ , , 2, 000110140 від 14.12.2016, а також № від 14.12.2016, яке безпосередньо стосується порушення статті 2 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті», в адміністративному порядку шляхом подання скарги від 26.12.2016 до Офісу великих платників податків ДФС, яка була отримана податковим органом 18.01.2017.

25. Натомість, рішення про розгляд поданої скарги позивач не отримав.

26. На думку позивача, оскільки рішення Офісу великих платників податків ДФС за результатами розгляду скарги або рішення про продовження строку її розгляду не приймалися та позивачу у встановлений строк не направлялися, то скарга останнього вважається задоволеною, а податкові повідомлення-рішення Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників податків у м. Одесі Міжрегіонального головного управління ДФС від 14.12.2016 №№ , , 2, 000110140, № – скасованими з 08.02.2017 (після спливу двадцяти календарних днів, наступних з дня отримання скарги).

27. Позивач стверджує, що вказані обставини підтверджено листом Офісу великих платників податків ДФС від 19.04.2017 № 21757/10/28-10-10-4-33, у якому зазначено, що у разі задоволення скарги платника податків податкове повідомлення-рішення вважається відкликаним.

28. Посилаючись на викладене, позивач стверджує, що Державною фіскальною службою України при направленні подання, а Міністерством економічного розвитку і торгівлі України при прийнятті оскаржуваного наказу неправомірно використано результати перевірки позивача, викладені в акті Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників податків у м. Одесі Міжрегіонального головного управління ДФС від 21.11.2016 №183/28-08-14-0/04704790 щодо взаємовідносин Державного підприємства «Морський торговельний порт «Южний» та компанії-нерезидента Alekon Holding Aktsiaselts (Естонія), що мало наслідком неправомірне застосування до Державного підприємства «Морський торговельний порт «Южний» спеціальної санкції – індивідуального режиму ліцензування.

ІV. ОЦІНКА СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

29. Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позову, виходив з того, що за приписами частини 13 статті 16 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність» (далі – Закон № 959-ХІІ), у разі порушення суб'єктом зовнішньоекономічної діяльності порядку здійснення такої діяльності, встановленого цим Законом або іншими законами України, до нього може бути застосовано індивідуальний режим ліцензування відповідно до статті 37 цього Закону.

30. Санкції застосовуються Міністерством економічного розвитку і торгівлі України до суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності, що порушили Закон України «Про зовнішньоекономічну діяльність» та пов'язані з ним закони України, зокрема в разі порушення суб'єктами зовнішньоекономічної діяльності валютного, митного, податкового, іншого законодавства, що встановлює певні заборони, обмеження або порядок здійснення зовнішньоекономічних операцій, та в разі проведення ними дій, які можуть зашкодити інтересам національної економічної безпеки (п. 1.2 розділу 1 Положення про порядок застосування до суб’єктів зовнішньоекономічної діяльності України та іноземних суб’єктів господарської діяльності спеціальних санкцій, передбачених статтею 37 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність», затвердженого наказом Міністерства економіки № 52 від 17.04.2000) (далі – Положення № 52).

31. При цьому, у п.4.3 Положення № 52 встановлено, що відповідальність за недостовірність інформації, зазначеної в поданнях, щодо застосування (скасування, зміни виду, тимчасового зупинення дії) санкцій, на підставі яких видаються відповідні накази Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, несе ініціатор подання у порядку, передбаченому законом.

32. Як зазначено судом першої інстанції, позивачем не заперечується наявність у поданні ДФС України 24.03.2017 №4701/5/99-99-14-06-16 всіх необхідних даних, передбачених п.4.2 Положення № 52, а тому у Міністерства економічного розвитку і торгівлі України не було передбачених законодавством підстав для незастосування до позивача спеціальної санкції - індивідуального режиму ліцензування на підставі зазначеного подання.

33. Крім того, у Міністерства економічного розвитку і торгівлі України відсутні повноваження щодо проведення перевірки даних, викладених у поданні Державної фіскальної служби України.

34. Підставою для внесення ДФС України до Мінекономрозвитку подання стала наявність простроченої дебіторської заборгованості у сумі 1.140.000,00 євро за здійсненою зовнішньоекономічною операцією за контрактом від 12.12.2013 № СД/Т/СН-2В, укладеним з «Alekon Holding Aktsiaselts» (Естонія).

35. Порушення статті 2 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» встановлено за результатами проведеної перевірки ДП «МТП «Южний» відповідно до акту перевірки № 183/28-08-14-0/04704790 від 21.11.2016, за висновками якого підтверджено наявність простроченої дебіторської заборгованості у сумі 1.140.000,00 євро, що виникла при здійсненні зовнішньоекономічних операцій позивача з «Alekon Holding Aktsiaselts» (Естонія).

36. Як слідує з рішення суду, до матеріалів справи позивачем не надано жодних належних доказів спростування встановленого контролюючим органом порушення, не надано доказів усунення такого порушення та не надано доказів скасування висновків ДФС України щодо наявності простроченої дебіторської заборгованості у сумі 1.140.000,00 євро в адміністративному або судовому порядку.

37. Судом також зазначено, що посилання позивача на оскарження податкових повідомлень-рішень за наслідками проведеної перевірки не беруться до уваги, оскільки судовий розгляд справи № 815/3959/17 триває, судових рішень по суті спору не приймалось.

38. Таким чином, суд дійшов висновку про те, що приймаючи спірний наказ про застосування спеціальної санкції до позивача, Міністерство економічного розвитку і торгівлі України діяло на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

V. ОЦІНКА СУДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ

39. Суд апеляційної інстанції з вищевказаними висновками суду першої інстанції не погодився, вважаючи, що останнім прийнято помилкове рішення про відмову у задоволенні позову, оскільки наказ Міністерства економічного розвитку і торгівлі України № 692 від 13.05.2017 «Про застосування спеціальної санкції - індивідуального режиму ліцензування зовнішньоекономічної діяльності до суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності України» в частині застосування спеціальної санкції – індивідуального режиму ліцензування до Державного підприємства «Морський торговельний порт «Южний» є протиправним та підлягає скасуванню.

40. Як встановлено судом апеляційної інстанції, спірний наказ прийнято на підставі подання Державної фіскальної служби України вих. від 24.03.2017 № 4701/5/99-99-14-06-16, вх. від 27.03.2017 №03/20959-17. В останній графі пункту 30 додатку до цього подання щодо виявленого порушення зазначено, що «Відповідно до платіжного доручення № 228 від 24.12.2015 перераховано на користь нерезидента суму 1.140. 000 євро. За даними перевірки по розрахунку між ДП «МТП «Южний» та нерезидентом - «Alekon Holding Aktsiaselts» в рамках виконання сторонами умов зовнішньоекономічного контракту № СД/Т/СН-2В від 12.12.2013 рахується прострочена дебіторська заборгованість у сумі 1.140.000 євро».

41. Відповідно до частини третьої статті 37 Закону № 959-XII подання щодо застосування санкцій повинно містити такі дані: найменування та реквізити суб'єкта зовнішньоекономічної діяльності (для іноземних суб'єктів господарювання - мовою країни їхнього місцезнаходження), відомості про зміст порушення з посиланням на конкретні положення законодавства України, вид спеціальної санкції, яку пропонується застосувати, найменування та реквізити контрагента, при виконанні контракту з яким порушено законодавство, іншу доцільну інформацію.

42. Водночас, судом встановлено, що подання, на підставі якого відповідачем приймалося оскаржуване рішення, не містить посилань на конкретні положення законодавства України, вид спеціальної санкції, яку пропонується застосувати. При цьому, вимоги частини третьої статті 37 Закону № 959-XII досить чітко описують зміст подання щодо застосування санкцій та не містять положень про можливість зазначення відповідної інформації у іншому вигляді, у тому числі у вигляді коду.

43. Поряд із цим, висновок про наявність у позивача простроченої дебіторської заборгованості перед нерезидентом Alekon Holding Aktsiaselts Державною фіскальною службою України зроблено на підставі висновків акту Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників податків у м. Одесі Міжрегіонального головного управління ДФС № 183/28-08-14-0/04704790 від 21.11.2016.

44. У вказаному акті перевірки контролюючий орган встановив, що позивачем згідно умов контракту від 12.12.2013 № СД/Т/СН-2В було перераховано на користь Alekon Holding Aktsiaselts (Естонія) 1.140.000 євро відповідно до платіжного доручення № 228 від 24.12.2015. Проте, на думку перевіряючих, операції з надання Alekon Holding Aktsiaselts послуг з монтажу придбаного обладнання позивачу були неареальними та фактично не відбулися. В акті перевірки також зазначено, що граничний строк надання послуг настав 28.03.2016.

45. З огляду на це, податковий орган дійшов висновку про порушення позивачем статті 2 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті», оскільки ДП «МТП «Южний» були перераховані кошти на рахунок нерезидента, однак в установлений строк послуги нерезидентом фактично надані не були.

46. На підставі висновків зазначеного акту перевірки Спеціалізованою державною податковою інспекцією з обслуговування великих платників податків у м. Одесі Міжрегіонального головного управління ДФС винено податкові повідомлення-рішення від 14.12.2016: №№ , , 2, 000110140, а також повідомлення-рішення № , яке безпосередньо стосується порушення позивачем статті 2 Закону «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті».

47. Не погодившись з податковими повідомленнями-рішеннями, позивач оскаржив їх в адміністративному порядку.

48. Зокрема, як вбачається з матеріалів справи, позивачем 26.12.2016 до Офісу великих платників податків ДФС направлено скаргу на податкові повідомлення-рішення, яку отримано останнім 18.01.2017.

49. Відомостей про прийняття та отримання позивачем рішення Офісу великих платників податків ДФС за результатами розгляду скарги або рішення про продовження строку її розгляду матеріали справи не містять.

50. Згідно абзаців другого-третього пункту 56.9 статті 56 Податкового кодексу України, якщо вмотивоване рішення за скаргою платника податків не надсилається платнику податків протягом 20-денного строку або протягом строку, продовженого за рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, така скарга вважається повністю задоволеною на користь платника податків з дня, наступного за останнім днем зазначених строків.

51. Скарга вважається також повністю задоволеною на користь платника податків, якщо рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу про продовження строків її розгляду не було надіслано платнику податків до закінчення 20-денного строку, зазначеного в абзаці першому цього пункту.

52. За таких обставин, оскільки рішення Офісу великих платників податків ДФС за результатами розгляду скарги або рішення про продовження строку її розгляду не приймалися та позивачу у встановлений строк не направлялися, то скарга останнього є задоволеною, а податкові повідомлення-рішення Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників податків у м. Одесі Міжрегіонального головного управління ДФС від 14.12.2016 №№ , , 2, 000110140, скасованими з 08.02.2017.

53. Зазначене підтверджено листом Офісу великих платників податків ДФС від 19.04.2017 № 21757/10/28-10-10-4-33, у якому зазначено про те, що у разі задоволення скарги платника податків податкове повідомлення-рішення вважається відкликаним.

54. Таким чином, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку про те, що Державною фіскальною службою України при направленні подання, а Міністерством економічного розвитку і торгівлі України при прийнятті оскаржуваного наказу неправомірно використано результати перевірки позивача, викладені в акті Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників податків у м. Одесі Міжрегіонального головного управління ДФС від 21.11.2016 №183/28-08-14-0/04704790 щодо взаємовідносин Державного підприємства «Морський торговельний порт «Южний» та компанії-нерезидента Alekon Holding Aktsiaselts (Естонія).

VІ. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

55. Позивач у касаційній скарзі не погоджується з рішенням суду апеляційної інстанції, вважаючи, що суд апеляційної інстанції неправильно застосував норми матеріального права, зокрема, статті 37 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність» та норми Податкового кодексу України.

56. Зокрема, позивач зазначає, що судами попередніх інстанцій вірно встановлено, що підставою для прийняття оскаржуваного наказу стало подання Державної фіскальної служби України вих. № 4701/5/99-99-14-06-16 від 24.03.2017.

57. Натомість, суд апеляційної інстанції видання оскаржуваного наказу поставив в залежність від необхідності перевірки відомостей, що містяться в поданні, що не відповідає статті 37 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність».

58. Крім того, висновок суду апеляційної інстанції про відсутність у поданні необхідних для застосування відомостей, на думку відповідача, є невірним, оскільки ініціатором подання у повній мірі виконано вимоги частини 3 статті 37 Закону в частині наведення інформації таким чином, щоб Мінекономрозвитку могло ідентифікувати особу, до якої пропонується застосувати відповідну санкцію, та її вид.

59. Також, відповідач зазначив, що Мінекономрозвитку ніколи не використовувало результати перевірки позивача при прийнятті оскаржуваного наказу, а керувалось лише тими матеріалами, які надійшли від ініціатора застосування санкцій.

VI. ВИСНОВКИ ВЕРХОВНОГО СУДУ

60. Надаючи оцінку наведеним сторонами аргументам та висновкам оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції, Верховний Суд виходить з такого.

61. У відповідності до частини першої та другої статті 37 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність» (далі – Закон № 959-ХІІ), за порушення цього або пов'язаних з ним законів України до суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності або іноземних суб'єктів господарської діяльності може бути застосовано спеціальну санкцію – індивідуальний режим ліцензування у випадках порушення такими суб'єктами цього Закону та/або пов'язаних з ним законів України, що встановлюють певні заборони, обмеження або порядок здійснення зовнішньоекономічних операцій. Санкції, зазначені у цій статті, застосовуються центральним органом виконавчої влади з питань економічної політики за поданням органів державної податкової та контрольно-ревізійної служб, митних, правоохоронних органів, органів Антимонопольного комітету України, національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, та Національного банку України або за рішенням суду.

62. Згідно з пп. 1.2 пункту 1 Положення про порядок застосування до суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності України та іноземних суб'єктів господарської діяльності спеціальних санкцій, передбачених статтею 37 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність», затвердженим наказом Міністерства економіки України № 52 від 17.04.2000 (далі – Положення № 52), санкції застосовуються Міністерством економічного розвитку і торгівлі України до суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності, що порушили Закон України «Про зовнішньоекономічну діяльність» та пов'язані з ним закони України, зокрема, в разі порушення суб'єктами зовнішньоекономічної діяльності валютного, митного, податкового, іншого законодавства, що встановлює певні заборони, обмеження або порядок здійснення зовнішньоекономічних операцій, та в разі проведення ними дій, які можуть зашкодити інтересам національної економічної безпеки.

63. Відповідно до п. 4.8. Положення № 52 про застосування санкцій, передбачених статтею 37 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність» № 959-ХІІ, видається наказ Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, у якому вказуються норми чинного законодавства, які було порушено, матеріали, на підставі яких видано наказ, реквізити суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності, до яких застосовані санкції, та вид санкції, дата, з якої санкція починає діяти.

64. Тобто, підставою для видання наказу про застосування до суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності санкцій, передбачених ч. 1 статті 37 Закону України № 959-ХІІ, є порушення певним суб'єктом зовнішньоекономічної діяльності Закону України № 959-ХІІ та/або пов'язаних з ним законів, зокрема, Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» № 185/94-ВР.

65. Частинами третьою, четвертою статті 217 Господарського кодексу України визначено, що за порушення суб'єктами господарювання правил здійснення господарської діяльності застосовуються адміністративно-господарські санкції. Зазначені санкції застосовуються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування.

66. Статтею 239 Господарського кодексу України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування відповідно до своїх повноважень та у порядку, встановленому законом, можуть застосовувати до суб'єктів господарювання такі адміністративно-господарські санкції, як, зокрема, застосування індивідуального режиму ліцензування на умовах та в порядку, визначених законом.

67. Частиною першою статті 218 Господарського кодексу України визначено, що підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

68. Верховний Суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що на момент прийняття наказу Міністерства економічного розвитку і торгівлі України № 692 від 13.05.2017, відповідно до положень частини 1 статті 37 Закону № 959-ХІІ передбачені діючим законодавством підстави для переведення суб'єкта господарювання на спеціальний режим індивідуального ліцензування були наявні.

69. Зокрема, наявність правопорушення, передбаченого статтею 1, 2 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків і іноземній валюті», підтверджується податковими повідомленнями-рішеннями Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників податків у м. Одесі Міжрегіонального головного управління ДФС від 14.12.2016 №№ , , 2, 000110140, № , винесеними за результатами податкової перевірки, оформленої актом від 21.11.2016 №183/28-08-14-0/04704790.

70. Зазначені податкові повідомлення-рішення на момент прийняття Міністерством економічного розвитку і торгівлі України оскаржуваного наказу № 692 від 13.05.2017 не були скасовані або змінені в порядку адміністративного або судового оскарження.

71. При цьому, доводи позивача, з якими погодився і суд апеляційної інстанції, про те, що зазначені податкові повідомлення-рішення вважаються скасованими з підстав, визначених у пункті 56.9 статті 56 Податкового кодексу України, Верховний Суд не приймає, оскільки інформація щодо результатів розгляду Офісом великих платників податків ДФС скарги позивача від 26.12.2016 у податкового органу судом не запитувалась, та в матеріалах справи відсутня.

72. Натомість, з листа Офісу великих платників податків ДФС від 19.04.2017 № 21757/10/28/-10-10-4-33, на який позивач посилається як підтвердження задоволення відповідачем його скарги, такий висновок не вбачається. Зокрема, цим листом позивачу надається загальне роз’яснення положень чинного податкового законодавства з питань, що стосуються порушення контролюючим органом строків розгляду скарг платників податків, не торкаючись питань розгляду конкретної скарги платника податків. Зокрема, зазначеним листом податковий орган не підтверджує факт порушення строків розгляду скарги позивача від 26.12.2016, та, відповідно, відкликання з цих підстав спірних податкових повідомлень-рішень.

73. З огляду на викладене, висновок суду апеляційної інстанції про те, що Державною фіскальною службою України при направленні подання, а Мінекономрозвитку при прийнятті оскаржуваного наказу неправомірно використано результати перевірки позивача, викладені в акті Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників податків у м. Одесі Міжрегіонального головного управління ДФС від 21.11.2016 №183/28-08-14-0/04704790 щодо взаємовідносин Державного підприємства «Морський торговельний порт «Южний» та компанії-нерезидента Alekon Holding Aktsiaselts (Естонія), не відповідають обставинам справи.

74. Вищенаведене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду, висловленим у постанові від 17.07.2018 у справі №809/4403/15 (провадження №К/9901/7570/18).

75. Крім того, Суд не погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про те, що подання ДФС України, на підставі якого відповідачем прийнято оскаржуваний наказ, не відповідало у повній мірі вимогам частини третьої статті 37 Закону № 959-ХІІ, а саме, не містило посилань на конкретні положення законодавства України та вид спеціальної санкції, яку пропонується застосувати.

76. Матеріалами справи підтверджено, що у додатку до подання ДФС України від 24.03.2017 № 4701/5/99-99-14-06-16 зазначено:

- назву та реквізити суб’єкта зовнішньоекономічної діяльності – ДП «МТП «Южний», Одеська область, м. Южне, порт Южний, код 04704790;

- код порушення – 00011, що означає порушення вимог статті 2 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» (згідно листа ДПА від 16.07.2007 № 8747/5/22-6016 щодо тлумачення кодів порушень, що використовуються ДПА для при наданні пропозицій на застосування спеціальних санкцій до суб’єкта зовнішньоекономічної діяльності);

- вид спеціальної санкції, яку пропонується застосувати – індивідуальний режим ліцензування (літера «І»);

- назва і реквізити контрагентів – зокрема, Alekon Holding Aktsiaselts (Естонія) з усіма реквізитами, дата та номер контракту;

- код валюти – 978, що згідно з Класифікатором іноземних валют, затвердженим постановою Правління НБУ № 34 від 04.02.1998 означає «євро»;

- сума заборгованості – 1 140 тис. грошових одиниць.

77. Отже, подання ДФС України містило всі обов’язкові реквізити, передбачені п. 4.2 Положення № 52, що не було враховано судом апеляційної інстанції.

78. Відповідно до ст. 352 КАС України, суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.

79. За таких обставин, колегія суддів дійшла до висновку про те, що рішення суду апеляційної інстанції у цій справі підлягає скасуванню в повному обсязі, із залишенням в силі судового рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. 345, 349, 352, 355, 356 КАС України, Суд, –

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Міністерства економічного розвитку і торгівлі України на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 19.06.2018 - задовольнити.

Постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 19.06.2018 – скасувати. Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 28.02.2018 – залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач В.М. Кравчук

Суддя Т.О. Анцупова

Суддя О.П. Стародуб