Справа № 607/599/16-а
Суддя: Кравчук В.М.
Дата ухвалення: 2018-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

31 жовтня 2018 року

м. Київ

справа №607/5991/16-а

провадження №К/9901/43166/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Кравчука В.М.,

суддів Берназюка Я.О., Стародуба О.П.,

розглянув у попередньому судовому засіданні адміністративну справу за касаційною скаргою Тернопільського обєднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14.12.2016 (головуючий суддя Сташків Н.М.) та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 23.03.2017 (колегія суддів у складі головуючого судді Глушка І.В., суддів Большакової О.О., Коваля Р.Й.) у справі №607/5991/16 за позовом ОСОБА_2 до Тернопільського обєднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області, Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання дій протиправними, скасування рішень та зобовязання вчинити дії.

I. ПРОЦЕДУРА

1. ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Тернопільського обєднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області про визнання протиправними дій відповідача щодо відмови в призначенні пенсії на пільгових умовах та зобовязання відповідача призначити таку пенсію.

2. Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14.12.2016, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 23.03.2017, позов задоволено:

а) визнано протиправною відмову Тернопільського обєднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області в призначенні ОСОБА_2 пенсії за віком на пільгових умовах, оформлену протоколом від 11 травня 2016 року № 7 засідання комісії Тернопільського обєднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області по розгляду спірних питань щодо призначення та перерахунку пенсій;

б) зобовязано Тернопільське обєднане управління Пенсійного фонду України Тернопільської області та Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, відповідно до їх компетенції, з 18 лютого 2016 року призначити, нарахувати та виплатити ОСОБА_2 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

3. У поданій касаційній скарзі Тернопільське обєднане управління Пенсійного фонду України Тернопільської області із посиланням на порушення судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просило скасувати оскаржувані судові рішення та постановити нове, яким у задоволенні позову відмовити.

II. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

4. Судами попередніх інстанцій встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 18 лютого 2016 року позивач звернувся до Тернопільського обєднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області з заявою про призначення пенсії на пільгових умовах згідно з п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення»

5. Відповідно до протоколу від 11 травня 2016 року № 7 засідання комісії Тернопільського обєднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області по розгляду спірних питань щодо призначення та перерахунку пенсій, відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» ОСОБА_2 відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. «б» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

6. Відмова мотивована тим, що періоди роботи позивача з 07 вересня 1984 року по 21 серпня 1992 року, з 11 листопада 1993 року по 31 березня 1996 року, з 02 травня 1996 року по 31 березня 1999 року зараховано до пільгового стажу ОСОБА_2 з урахуванням атестації робочих місць та фактично відпрацьованого часу в шкідливих умовах праці з 01 січня 1992 року, у звязку з чим пільговий стаж позивача становить 12 років 03 місяці 02 дні, який є недостатнім для призначення пенсії за віком на пільгових умовах при досягненні 55 років.

7. Вважаючи зазначені дії відповідача незаконними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

III. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ.

8. Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з позицією якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що ОСОБА_2 працював на посадах, які дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2, а саме: з 07 вересня 1984 року до 11 листопада 1993 року на посаді слюсаря, слюсаря-ремонтника та з 11 листопада 1993 року по 29 листопада 2006 року на посаді випалювача. Пільговий стаж позивача, з урахуванням періодів його роботи на Тернопільському фарфоровому заводі, а згодом у ТОВ «Тернопільфарфор», дає ОСОБА_2 право на пільгову пенсію.

IV. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

9. Відповідач у своїй касаційній скарзі стверджує, що пільговий стаж позивача є недостатнім для призначення пенсії відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Пенсійний орган наголошує, що пільговий стаж позивача становить 12 років 03 місяці 02 дні, який є недостатнім для призначення пенсії за віком на пільгових умовах при досягненні 55 років.

10. Позивач відзиву на касаційну скаргу не подав.

V. ОЦІНКА ВЕРХОВНОГО СУДУ

11. Верховний Суд, перевіривши і обговоривши доводи касаційної скарги, виходячи з меж касаційного перегляду, визначених ст. 341 Кодексу адміністративного судочинства України, вважає за необхідне зазначити наступне.

12. Відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, зокрема, працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах.

13. Колегія суддів звертає увагу, що доводи заявника касаційної скарги, викладені у п. 8 даного рішення, дублюють позицію Пенсійного органу, викладену в запереченнях на позов та в апеляційній скарзі.

14. Оцінюючи наведені в касаційній скарзі доводи, Суд виходить з того, що всі аргументи скаржника, наведені в касаційній скарзі, були ретельно перевірені та проаналізовані судами першої та апеляційної інстанції, та їм була надана належна правова оцінка.

15. Так, судами встановлено, що відповідно до записів у трудовій книжці ОСОБА_2 прийнятий на Тернопільський фарфоровий завод» з 07 вересня 1984 року в пічний цех слюсарем 3 розряду, з 01 квітня 1983 року йому присвоєно 4 розряд слюсаря-ремонтника цеху випалу, 01 січня 1989 року - 5 розряд слюсаря-ремонтника цеху випалу, з 11 листопада 1993 року призначений випалювачем цеху випалу по 4 розряду, з 01 квітня 1996 року по 01 травня 1996 року переведений випалювачем фарфорових виробів по 5 розряду живописного цеху тимчасово, 02 травня 1996 року поновлено роботу випалювачем фарфорових та фаянсових виробів, випалювачем по 5 розряду з шкідливими умовами праці, що відповідає списку № 2, 29 листопада 2006 року звільнений за угодою сторін.

16. З довідки від 23.01.2007 № 27 про характер виконуваної роботи на посадах, які дають право на пенсію на пільгових умовах за Списком № 2 суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_2 працював повний робочий день з 11 листопада 1993 року по 29 листопада 2006 року на виробництві фарфорових виробів у якості обпалювача, що передбачено Списком №2. На зазначених посадах виконував обпалювання фарфорових виробів у тунельних і конвеєрних печах.

17. Факт проведення атестації робочих місць, на який працював позивач у спірний період, сторонами не заперечувався.

18. Наказом від 31.03.1994 №52А та висновком державної експертизи умов праці від 10.03.2004 №142/05 підтверджено право на пільгову пенсію за Списком №2 працівникам посади випалювача (незалежно від цеху).

19. Наведене свідчить, що період роботи ОСОБА_2 на зазначеній посаді з 11 листопада 1993 року до 31 березня 1999 року повинен бути зарахованим до пільгового стажу позивача в повному обсязі. Разом із тим, із зазначеного періоду до його стажу Пенсійним органом не зараховано січень 1994 року, квітень та липень 1996 року, червень 1997 року, в червні 1995 року та у липні 1998 року зараховано лише по 3 дні, у січні 1995 року лише 5 днів.

20. За таких обставин, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованих висновків, що стаж роботи позивача на Тернопільському фарфоровому заводі, а згодом у ТОВ «Тернопільфарфор», на посадах, передбачених списком №2, дає йому право на призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

21. Відповідно до ст. 24 КАС України Верховний Суд переглядає судові рішення місцевих та апеляційних адміністративних судів у касаційному порядку як суд касаційної інстанції.

22. Як зазначено у ч. 4 ст. 328 КАС України, підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

23. Відповідно до ч. 1 ст. 36 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» Верховний Суд є найвищим судом у системі судоустрою України, який забезпечує сталість та єдність судової практики у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом.

24. До повноважень Верховного Суду не входить дослідження доказів, встановлення фактичних обставин справи або їх переоцінка, тобто обєктом перегляду касаційним судом є виключно питання застосування права.

25. Враховуючи наведене, Суд не встановив неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні оскаржуваних судових рішень і погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій щодо наявності підстав для задоволення позову.

26. Відповідно до ст. 343 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

27. З огляду на результат касаційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв'язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись ст. 341, 343, 356 КАС України, Суд

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Тернопільського обєднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області залишити без задоволення, а постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14.12.2016 та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 23.03.2017 у справі №607/5991/16 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач В.М. Кравчук

Суддя Я.О. Берназюк

Суддя О.П. Стародуб