Справа № 2-а-563/10
Суддя: Казак С. Ю.
Дата ухвалення: 2010-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Кіровський районний суд м.Дніпропетровська
Справа №2а-563/2010
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2010 року Кіровський районний суд м.Дніпропетровська у складі:

Судді - Казака С.Ю.

при секретарі - Бабка Г.Г.

за участю позивачки - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Дніпропетровську справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Кіровському районі м.Дніпропетровська про визнання відмови у виплаті допомоги до пенсії неправомірною, зобовязання здійснити нарахування допомоги та стягнення недоплаченої допомоги до пенсії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулась до суду із зазначеним позовом в обґрунтування якого зазначила, що відповідно до ОСОБА_2 України «Про соціальний захист дітей війни» є дитиною війни. Згідно ОСОБА_2 України «Про Державний бюджет України» на 2006-2007 роки було призупинено дію ст.6 ОСОБА_2 України «Про соціальний захист дітей війни». ОСОБА_2 України «Про Державний бюджет України на 2008 рік» положення ст.6 ОСОБА_2 України «Про соціальний захист дітей війни» було викладено в редакції, якою право на державну соціальну допомогу дітям війни було обмежено. Рішеннями Конституційного Суду України від 09.07.2007 року та від 22.05.2008 року положення ОСОБА_2 України "Про Державний бюджет України на 2007 рік", ОСОБА_2 України «Про Державний бюджет України на 2008 рік» щодо обмеження виплат допомоги, були визнані такими, що не відповідають Конституції України. Відповідно до ст.6 ОСОБА_2 України «Про соціальний захист дітей війни» розмір соціальної допомоги, яка повинна їй виплачуватись становить 30% мінімальної пенсії за віком. З урахуванням зазначеного просила визнати відмову відповідача у виплаті щомісячної соціальної допомоги в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком неправомірною, зобовязати відповідача здійснити нарахування щомісячної соціальної допомоги за 2006-2008 роки в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком та стягнути недоплачену допомогу за цей період в сумі 4471 грн. 20 коп.

В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала та, посилаючись на викладені в позові підстави, просила задовольнити останній в повному обсязі.

Представник відповідача - Управління Пенсійного фонду України в Кіровському районі м.Дніпропетровська в судове засідання не зявився. В наданих письмових запереченнях просили розгляд справи проводити без участі представника Управління, позов не визнали у повному обсязі та просили відмовити в задоволенні позову посилаючись на пропуск позивачкою строку для звернення до суду. Також в письмових запереченнях зазначили, що були внесені відповідні зміни до ОСОБА_2 України, якими регулювалися спірні правовідносини та з 01.01.2008 року позивачці нараховується та виплачується надбавка до пенсії у розмірі, визначеному постановою Кабінету міністрів України №530 від 28.05.2008 року. Крім того посилались на неврегульованість законодавства в частині виплат дітям війни, передбачених в ст.6 ОСОБА_2 України «Про соціальний захист дітей війни».

З урахуванням зазначеного та думки позивачки, яка не заперечувала проти розгляду справи у відсутності представника відповідача, суд вважає за можливе провести розгляд справи у відсутності останнього.

Заслухавши позивачку, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.2 ст.100 КАС України, якщо суд визнає причину пропуску строку звернення до суду поважною, адміністративна справа розглядається і вирішується в порядку, встановленому цим кодексом.

Позивачка в судовому засіданні пояснила, що про право на 30% підвищення до пенсії вона дізналась лише в листопаді 2009 року через засоби масової інформації. Відповідач її про право на підвищення до пенсії не розяснював, а на її письмове звернення про проведення перерахунку в грудні 2009 року відмовив в цьому.

Враховуючи пенсійний вік позивачки, її юридичну необізнаність, мінливість законодавства, а також той факт, що про порушення своїх прав позивачка дізналась лише в грудні 2009 року після отримання відповіді відповідача про відмову в проведенні перерахунку, суд. з урахуванням положень ч.2 ст.99 КАС України, вважає, що позивачкою фактично не було пропущено річний строк для звернення до суду з позовом, а тому позовні вимоги підлягають розгляду навіть за умови наполягання представника відповідача про пропуск строку для звернення до суду з позовом, як на підставу для відмови у задоволенні останнього.

Як встановлено в судовому засіданні позивачка має статус дитини війни, що підтверджується довідкою №43/Є від 28.11.2008 року (а.с.10).

Відповідно до ст.6 ОСОБА_2 України «Про соціальний захист дітей війни» (в редакції до 28.12.2007 року) дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на 30% мінімальної пенсії за віком.

Згідно ст.ст.77,110 ОСОБА_2 України «Про Державний бюджет України на 2006 рік» та п.12 ст.71, ст.111 ОСОБА_2 України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» було призупинено дію ст.6 ОСОБА_2 України «Про соціальний захист дітей війни».

Рішенням Конституційного Суду України від 9 липня 2007 року №6-рп/2007 положення п.12 ст.71, ст.111 ОСОБА_2 України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» щодо призупинення дій ст.6 ОСОБА_2 України «Про соціальний захист дітей війни» визнані неконституційними.

Частина друга ст.152 Конституції України закріплює принцип, за яким закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Тобто, за вказаним принципом закони, інші правові акти мають юридичну силу до визнання їх неконституційними окремим рішенням органу конституційного контролю.

Відповідно до п.3 рішення Конституційного суду України від 09.07.2007 року № 6-рп/2007 визначено, що положення ст.71 ОСОБА_2 України «Про державний бюджет України на 2007 рік» втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Таким чином, оскільки ст.ст.77,110 ОСОБА_2 України «Про Державний бюджет України на 2006 рік» було призупинено дію ст.6 ОСОБА_2 України «Про соціальний захист дітей війни», ці норми закону в установленому порядку не визнані неконституційними, вимога позивачки про стягнення з відповідача недоплаченої щомісячної соціальної допомоги до пенсії за 2006 рік задоволенню не підлягає.

Крім того, надаючи перевагу ОСОБА_2 України «Про Державний бюджет на 2006 рік» від 20.12.2005 року та «Про внесення змін до ОСОБА_2 України «Про Державний бюджет на 2006 рік» від 19.01.2006 року, суд виходить з того, що закони є актами єдиного органу законодавчої влади - Верховної Ради України. Конституція України не встановлює пріоритету в застосуванні того чи іншого закону, в тому числі залежно від предмета правового регулювання. Немає такого закону України, який би регулював питання подолання колізії норм законів, що мають однакову юридичну силу.

Конституційний Суд України у п.3 мотивувальної частини рішення від 03.10.1997 року №4-зп (справа про набуття чинності Конституцією) зазначив: «Конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однопредметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному. Звичайною є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше».

Виходячи з наведених норм законодавства, суд не знаходить підстав для задоволення позовних вимог позивачки, які стосуються виплат доплати до пенсії за 2006 рік. Відповідач по справі протягом 2006 року діяв у відповідності з діючим законодавством та не мав підстав здійснювати позивачці щомісячні доплати до пенсії, оскільки до 15.03.2006 року дія ст.6 ОСОБА_2 України «Про соціальний захист дітей війни» була зупинена, а з 15.03.2006 року здійснення доплат, визначено у інший спосіб, тобто поставлено в залежність від виконання у другому півріччі 2006 року ОСОБА_2 України «Про Державний бюджет на 2006 рік».

ОСОБА_2 України "Про державний бюджет України на 2007 рік", які визнані неконституційними, втратили чинність з 09.07.2007 року. Відповідно, категоріям осіб які підпадають під поняття "діти війни" згідно ОСОБА_2 України "Про соціальний захист дітей війни" з цього моменту поновлено право на отримання пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи соціальної допомоги, які виплачуються замість пенсії, та підвищуються на 30% мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до ст.6 ОСОБА_2 України «Про соціальний захист дітей війни» в редакції ОСОБА_2 України «Про державний бюджет України на 2008 рік», дітям війни до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни. Тому відповідач нараховував та виплачував позивачці в 2008 році надбавки, визначені постановою Кабінету Міністрів України №530 від 28.05.2008 року, що вбачається з письмових заперечень відповідача.

Разом з тим, рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року дію ст.6 ОСОБА_2 України «Про соціальний захист дітей війни» відновлено в первісній редакції щодо підвищення пенсії на 30% мінімальної пенсії за віком. Тому при визначенні розміру надбавки до пенсії дітям війни повинні застосовуватись саме положення ст.6 зазначеного ОСОБА_2, яки мають вищу юридичну силу відносно постанови Кабінету Міністрів України №530.

А у відповідності до п.4 ст.9 КАС України у разі невідповідності нормативно-правового акту Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обовязковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту, суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Між тим, до 22.05.2008 року, тобто до ухвалення зазначеного рішення Конституційним Судом, ОСОБА_2 України «Про соціальний захист дітей війни» в редакції від 01.01.2008 року, з урахуванням п.п.41 розділу 2 ОСОБА_2 України «Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», відповідач діяв на підставі та у відповідності з діючою нормою зазначених законів.

Заперечення відповідача стосовно відсутності на законодавчому рівні механізму згідно з яким можливо було визначити величину мінімальної пенсії за віком, що застосовується для обчислення підвищення пенсії особам, яким встановлено статус "дитина війни" судом не приймаються до уваги оскільки зазначене не звільняє суб'єкта владних повноважень в особі Управління пенсійного фонду України в Кіровському районі м.Дніпропетровська діяти на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачено Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Згідно ч.ч.3 та 4 ст.8 Кодексу адміністративного судочинства України звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Забороняється відмова в розгляді та вирішенні адміністративної справи з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні правовідносини.

Таким чином, доводи відповідача, в частині неврегульованості на законодавчому рівні порядку здійснення доплат особам, які мають статус дітей війни, не можуть бути підставою для їх не здійснення або відмови в задоволенні позову.

За чинним законодавством, розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими ст.28 ОСОБА_2 України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає.

З огляду на викладене, суд вважає не обґрунтованими доводи відповідача щодо застосування положення ч.3 ст.28 зазначеного ОСОБА_2, з якої випливає, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом 1 частини 1 цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсії, призначених згідно з цим ОСОБА_2, оскільки наявність такої норми та відсутність іншого мінімального розміру пенсії за віком, не є підставою для відмови в реалізації позивачем конституційної гарантії, встановленої ст.46 Конституції України та права на отримання доплати до пенсії, передбаченої ст.6 ОСОБА_2 України «Про соціальний захист дітей війни».

Згідно п.п.1,2 ч.2 ст.162 КАС України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання не чинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення; зобов'язання відповідача вчинити певні дії.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 КАС України, суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

З урахуванням зазначених вище обставин, встановлених судом та положень закону, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню та слід визнати протиправною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в Кіровському районі м.Дніпропетровська щодо не проведення нарахування та не виплати щомісячної соціальної допомоги позивачці відповідно до ст.6 ОСОБА_2 України „Про соціальний захист дітей війни за період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року, з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року; зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Кіровському районі м.Дніпропетровська провести перерахунок та здійснити виплати пенсії позивачці з підвищенням її на 30% мінімальної пенсії за віком з розміру, встановленого ч.1 ст.28 ОСОБА_2 України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування за період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року, з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року з урахуванням виплачено за період з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року надбавки.

В іншій частині позовних вимог, щодо стягнення з відповідача недоплаченої допомоги до пенсії за 2006-2008 роки в сумі 4471 грн. 20 коп., слід відмовити, оскільки такі виплати позивачу не були нараховані, а суд не може підміняти функції здійснення перерахунку та нарахування пенсії замість органу (пенсійного фонду), якому надані такі повноваження законом.

Керуючись ст.6 ОСОБА_2 України «Про соціальний захист дітей війни», ч.1 ст.28 ОСОБА_2 України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», ст.ст.8,9,11,128,160-163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Кіровському районі м.Дніпропетровська про визнання відмови у виплаті допомоги до пенсії неправомірною, зобовязання здійснити нарахування допомоги та стягнення недоплаченої допомоги до пенсії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Управління пенсійного фонду України в Кіровському районі м.Дніпропетровська щодо не проведення нарахування та не виплати щомісячної соціальної допомоги ОСОБА_1 відповідно до ст.6 ОСОБА_2 України „Про соціальний захист дітей війни за період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року, з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року.

Зобовязати Управління пенсійного фонду України в Кіровському районі м.Дніпропетровська провести перерахунок та здійснити виплати пенсії ОСОБА_1 з підвищенням її на 30% мінімальної пенсії за віком з розміру, встановленого ч.1 ст.28 ОСОБА_2 України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування за період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року, з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року, з урахуванням виплаченої за період з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року надбавки.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Постанова суду може бути оскаржена до Апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження та апеляційної скарги через Кіровський районний суд м.Дніпропетровська. Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а апеляційна скарга - протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Повний текст постанови складений 21.05.2010 року.

Суддя С.Ю.Казак