Справа № 812/1048/18
Суддя: Шишов Олег Олексійович
Дата ухвалення: 2018-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2018 року справа №812/1048/18

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії:головуючого судді Шишова О.О., суддів Сіваченка І.В., Блохіна А.А., ,при секретарі судового засідання Романченко Г.О., за участю представника відповідача Матусевич Р.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Луганській області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 18 липня 2018 р. у справі № 812/1048/18 (головуючий І інстанції С.В. Борзаниця), яке складено в повному обсязі 23 липня 2018 року у м.Сєвєродонецьк Луганської області, за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Національної поліції в Луганській області про визнання дій протиправними щодо відмови у задоволенні заяви про підготовку та направлення відповідних документів для призначення пенсії, зобов'язання оформити та направити документи для призначення пенсії за вислугу років,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 (далі - позивач) звернувся до Луганського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Луганській області (далі - відповідач, апелянт) в якому просив суд: визнати протиправною відмову Головного управління Національної поліції в Луганській області щодо направлення заяви та подання про призначення пенсії до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві для призначення пенсії за вислугу років; зобов'язати Головне управління Національної поліції в Луганській області оформити та подати до органів Пенсійного фонду відповідно до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України № 3-1 від 30.01.2007, необхідні документи щодо призначення пенсії за вислугу років.

В обґрунтуванні позову зазначив, що згідно наказу ГУНП в Луганській області № 482 о/с від 25.07.2016 відповідно до Закону України «Про Національну поліцію» позивача звільнено зі служби в поліції за ст.77 ч. 1 п.7 (за власним бажанням) з 28.07.2016, з вислугою років на день звільнення у календарному обчисленні: 18 років 11 місяців 16 днів.

Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 13.09.2017 по справі № 812/1100/17, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 14.12.2017, встановлено, що зазначена вислуга років обчислена без урахування часу участі Позивача в АТО та зобов'язано ГУНП в Луганській області внести зміни до зазначеного наказу із зарахуванням до вислуги років часу участі в антитерористичній операції.

На виконання вказаної постанови суду наказом ГУНП в Луганській області № 70 о/с від 19.02.2018 внесена часткова зміна пункту наказу ГУНП в Луганській області № 482 о/с від 25.07.2016, відповідного до якого Позивача звільнено зі служби в поліції за ст.77 ч. І п.7 (за власним бажанням) з 28.07.2016, з вислугою років на день звільнення у календарному обчисленні: 18 років 11 місяців 16 днів, у пільговому обчисленні за час участі в антитерористичній операції: 04 роки 00 місяців 10 днів.

Таким чином, вислуга років Позивача на день звільнення складала 22 роки 11 місяців 26 днів (18 років 11 місяців 16 днів + 04 роки 00 місяців 10 днів).

01 березня 2018 року Позивач відповідно до Порядку подання та оформлення документів дня призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 30 січня 2007 р. № 3-1, звернувся до ГУНП в Луганській області із заявою, в якій просив оформити та подати необхідні документи до органів Пенсійного фонду для призначення йому пенсії за вислугу років.

Згідно відповіді ГУНП в Луганській області № 884/111/19-2018 від 21.03.2018 Позивачу відмовлено в направленні його заяви та подання про призначення пенсії до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві у зв'язку з відсутністю у Позивача необхідної календарної вислуги років.

Позивач вважає, що жодною нормою чинного законодавства не передбачено обмежень щодо зарахування вислуги років вказаної категорії осіб у пільговому обчисленні до стажу, який надає право на призначення пенсії за вислугу років.

Таким чином, вислуга років Позивача на день звільнення відповідно до наказу ГУНП в Луганській області № 70 о/с від 19.02.2018 складала 22 роки 11 місяців 26 днів (18 років 11 місяців 16 днів + 04 роки 00 місяців 10 днів), якої достатньо для призначення йому пенсії за вислугу років.

Суд першої інстанції позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнив.

Визнав протиправною відмову Головного управління Національної поліції в Луганській області, оформлену листом від 21.03.2018 за № 884/111/19-2018, щодо розгляду заяви ОСОБА_2 від 01.03.2018 про оформлення та направлення необхідних документів до органів Пенсійного фонду України для призначення пенсії за вислугу років.

Зобов'язав Головне управління Національної поліції в Луганській області оформити та подати до органів Пенсійного фонду відповідно до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України № 3-1 від 30.01.2007, необхідні документи стосовно ОСОБА_2 згідно його заяви від 01.03.2018 щодо призначення пенсії за вислугу років з урахуванням правової позиції суду.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що положеннями Постанови КМУ № 393, обов'язковість застосування якої передбачено статтею 17-1 Закону № 2262, передбачено зарахування до вислуги років для призначення пенсій одного місяця служби за три місяці, протягом якого особа брала участь в антитерористичній операції. Таким чином, суд вважає, що Позивач на час звільнення з Національної поліції України, тобто станом на 28.07.2016, мав для призначення пенсії за вислугою років 22 роки 11 місяців 26 днів.

Не погодившись з таким рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що рішення місцевого суду є необґрунтованим, винесеним з порушенням норм матеріального та процесуального права. Просив скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове, яким відмовити у задоволені позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтуванні апеляційної скарги зазначив, що нормами Закону України № 2262, для призначення пенсії саме за п. «а» ст.12 Закону України № 2262 необхідно набути відповідних умов, а саме на час коли позивач звільнився з лав Національної поліції його вислуга повинна була становити 22 календарних роки та 6 місяців і більше. Оскільки позивачу для призначення пенсії за п. «а» ст.12 Закону України № 2262 не вистачає зазначеної вислуги, суд першої інстанції безпідставно задовольнив в цій частині позовні вимоги. Таким чином, ГУНП в Луганській області діяло виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачений чинним законодавством України, а вимоги позивача є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

У судовому засіданні представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги в повному обсязі.

Позивач у судове засідання не прибув, хоча належним чином повідомлений про час час і місце судового засідання. При таких обставинах суд апеляційної інстанції розглянув справу у відсутність особи, яка не з'явилася.

Відповідно до вимог частини 1 статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

ОСОБА_2 згідно наказу ГУНП в Луганській області № 482 о/с від 25.07.2016 відповідно до Закону України «Про Національну поліцію» звільнений зі служби в поліції за ст. 77 ч.1 п.7 (за власним бажанням) з 28.07.2016. Вислуга років на день звільнення у календарному обчисленні становить 18 років 11 місяців 16 днів (арк. спр. 7).

Наказом ГУНП в Луганській області № 70 о/с від 19.02.2018 внесені часткові зміни до пункту наказу ГУНП в Луганській області № 482 о/с від 25.07.2016 року, відповідно до якого позивача звільнено зі служби в поліції за ст. 77 ч. 1 п. 7 (за власним бажанням) з 28.07.2016 року, з вислугою років на день звільнення у календарному обчисленні: 18 років 11 місяців 16 днів, у пільговому обчисленні за час участі в антитерористичній операції: 04 роки 00 місяців 10 днів (арк. спр. 8).

01.03.2018 позивач звернувся із заявою до ГУНП України в Луганській області з проханням оформити та подати необхідні документи до органів Пенсійного фонду України для призначення пенсії за вислугу років (арк. спр. 9). До вказаної заяви були додані наступні документи: заява про призначення пенсії; копія паспорта та ідентифікаційного коду; копія довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи № 18443 від 02.06.2017; копія витягу наказу № 482 о/с від 25.07.2016 та витягу з наказу № 70 о/с від 19.02.2018; копія картки реквізитів АТ «Ощадбанк».

Згідно відповіді ГУНП в Луганській області № 884/111/19-2018 від 21.03.2018 Позивачу відмовлено в направленні його заяви та подання про призначення пенсії до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві у зв'язку з відсутністю у Позивача необхідної календарної вислуги років (арк. спр. 10).

Не погоджуючись із вказаною відмовою, позивач звернувся до суду з відповідним адміністративним позовом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що пільгова вислуга враховується при призначенні пенсій згідно з пунктом «а» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ».

Однак, колегія суддів апеляційного суду не може погодитися з таким висновком суду першої інстанції.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд керується таким.

Відповідно до пункту «а» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-XII (далі - Закон № 2262 ), пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах «б» - «д», «ж» статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби з 1 жовтня 2017 року по 30 вересня 2018 року і на день звільнення мають вислугу 23 календарних роки та 6 місяців і більше.

Частиною другої статті 17 Закону № 2262 передбачено, що до вислуги років поліцейським, особам офіцерського складу, особам середнього, старшого та вищого начальницького складу органів внутрішніх справ, державної пожежної охорони, Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби України при призначенні пенсії на умовах цього Закону додатково зараховується час їхнього навчання (незалежно від форми навчання) у цивільних вищих навчальних закладах, а також в інших навчальних закладах, після закінчення яких присвоюється офіцерське (спеціальне) звання, до вступу на військову службу, службу до органів внутрішніх справ, Національної поліції, державної пожежної охорони, Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби України або призначення на відповідну посаду в межах до п'яти років із розрахунку один рік навчання за шість місяців служби.

Календарний рік - це рік, який особа фактично відпрацювала на займаній посаді.

Суд апеляційної інстанції вважає безпідставним застосування судом першої інстанції постанови Кабінету Міністрів України "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей" від 17 липня 1992 р. №393, відповідно до якої позивачу (на думку суду) для призначення пенсії у вислугу років має зараховуватися пільговий стаж.

Так, згідно ч.4 ст.9 КАС України, у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Відтак, приписи п.3 Постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 р. № 393 суперечать приписам п."а" ст.12 Закону №2262 застосуванню підлягає саме Закон України, оскільки у відповідності до ч.4 ст.9 КАС України має вищу юридичну силу.

При цьому законодавець у назві статті 17 використовує формулювання: види служби та періоди часу, які зараховуються до вислуги років "для призначення пенсії". Однак саме календарна вислуга років є визначальною для набуття права на призначення такої пенсії.

Вищезазначений висновок суду відповідає позиції Верховного Суду, щодо застосування норм матеріального права у спорах цієї категорії, викладеної у постановах від 27.03.2018 та 19.09.2018 відповідно у справах № 295/6301/17, 725/1959/17.

Відповідно до п. 1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України 30.01.2007 № 3-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15 лютого 2007 року за № 135/13402 (далі - Порядок № 3-1), заяви про призначення пенсії за вислугу років та по інвалідності особам, звільненим зі служби, які мають право на пенсію згідно із Законом (2262-12), та особам, які мають право на пенсійне забезпечення відповідно до міжнародних договорів у галузі пенсійного забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, подаються цими особами до головних управлінь Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - органи, що призначають пенсії) через уповноважені структурні підрозділи Міністерства оборони України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства надзвичайних ситуацій України, Міністерства інфраструктури України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України, Державної прикордонної служби України, Державної податкової служби України, Державної пенітенціарної служби України, Державної інспекції техногенної безпеки України (далі - міністерства та інші органи). Міністерства та інші органи, їх територіальні підрозділи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі визначають уповноважені структурні підрозділи, на які за їх рішенням покладаються функції щодо підготовки та подання до органів, що призначають пенсії, необхідних для призначення пенсії документів (далі - уповноважені структурні підрозділи).

Пунктом 12 Порядку № 3-1 уповноважений структурний підрозділ у 10-денний термін з дня одержання заяви про призначення пенсії оформляє всі необхідні документи своє подання про призначення пенсії (додаток 2), ознайомлює з ним особу, якій оформлюється пенсія, і направляє до органу, що призначає пенсії за місцем проживання особи.

За п.п. 5 п. 4 Положення про головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 № 28-2, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15 січня 2015 року за № 40/26485, головне управління Фонду відповідно до покладених на нього завдань здійснює призначення (перерахунок) та виплату пенсій військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу та іншим особам (крім військовослужбовців строкової служби та членів їх сімей), які мають право на пенсію згідно із Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Згідно з частиною другою статті 9 КАС України, суд розглядає адміністративній справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідач при розгляді звернення позивача про оформлення та подання документів до відповідного органу Пенсійного фонду України для призначення пенсії позивачу правомірно враховував вислугу в календарному обчисленні (а.с.10) а тому діяв лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд першої інстанції не звернув уваги на вказані обставини, що призвело до ухвалення судового рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, що є підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового про відмову у задоволенні позову.

Пунктом 4 частини 1 ст. 317 КАС України передбачено, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції при ухваленні судового рішення, неправильно застосував норми матеріального права, тому рішення суду підлягає скасуванню.

Повний текст постанови складений та підписаний 31 жовтня 2018 року.

Керуючись статями 309, 311, 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Луганській області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 18 липня 2018 р. у справі № 812/1048/18- задовольнити.

Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 18 липня 2018 р. у справі № 812/1048/18- скасувати.

Прийняти нове судове рішення.

У задоволені позову ОСОБА_2 до Головного управління Національної поліції в Луганській області про визнання дій протиправними щодо відмови у задоволенні заяви про підготовку та направлення відповідних документів для призначення пенсії, зобов'язання оформити та направити документи для призначення пенсії за вислугу років - відмовити.

На підставі частини 3 статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України складення рішення у повному обсязі відкласти на строк - до 5 днів.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку передбаченому ст.328 КАС України.

Головуючий суддя О.О.Шишов

Судді І.В. Сіваченко

А.А.Блохін