Справа № 2040/5335/18
Суддя: Панченко О.В.
Дата ухвалення: 2018-11-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

01 листопада 2018 р. № 2040/5335/18

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Панченко О.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом

Головного управління ДФС у Харківській області
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Поліграфпак Плюс"
про підтвердження обгрунтованості адміністративного арешту майна та зупинення видаткових операцій;-

В С Т А Н О В И В:

Позивач - Головне управління ДФС у Харківській області, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:

- підтвердити обґрунтованість адміністративного арешту майна платника податків;

- зупинити видаткові операції платника податків на рахунках платника податків, відкритих в банківських установах, які обслуговують Товариство з обмеженою відповідальністю "Поліграфпак Плюс".

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що посадовими особами Головного управління ДФС у Харківській області, згідно з пп. 80.2.2, п.п. 80.2,7 п. 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-УІ (зі змінами та доповненнями), на підставі направлень на проведення перевірки від 21.06.2018 року №5989, №5990, №5999, №6000 та наказу на проведення перевірки від 21.06.2018 року №4519 виданого Головним управлінням ДФС у Харківській області, з метою здійснення контролю за дотриманням суб'єктами господарювання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, свідоцтв, виробництва та обігу підакцизних товарів, проведення перевірок дотримання норм законодавства з питань наявності ліцензій, оформлення трудових відносин з працівниками, 22.06.2018 року було здійснено вихід на ТОВ "Поліграфпак Плюс" за адресою: м. Харків, вул. Шевченко, 24, для проведення фактичної перевірки. Однак, представником ТОВ «Поліграфпак Плюс» (податковий номер 40917786) ОСОБА_2 було відмовлено в отриманні під розпис копії наказу від 21.06.18 № 4519, та пред'явлення направлень на перевірку від 21.06.2018 року №№ 5989, 5990, 5999, 6000 Також, представником ТОВ «Поліграфпак Плюс» (податковий номер 40917786) ОСОБА_3 було відмовлено в допуску до перевірки. Внаслідок вище зазначених обставин 03.07.2018р., Головним управлінням ДФС у Харківській області прийнято рішення про застосування арешту майна Товариства з обмеженою відповідальністю "Поліграфпак Плюс". Для підтвердження обґрунтованості умовного адміністративного арешту майна відповідача Головне управління ДФС у Харківській області звернулось до суду з даним позовом.

В судове засідання представник позивача не прибув, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Представник відповідача в судове засідання також не прибув, на адресу суду надав пояснення в яких зазначив, що наказ від 21.06.2018 № 4519 «Про проведення фактичної перевірки ТОВ «Поліграфпак Плюс» оскаржувався останнім у судовому порядку, за результатами якого Харківським окружним адміністративним судом винесено рішення від 14.08.2018р. у справі № 820/4891/18, яким спірний наказ визнано не законним та скасовано. Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 18.10.2018 року по справі № 820/4891/18 рішення Харківського окружного адміністративного суду залишено без змін, у зв'язку з чим проси суд відмовити у задоволенні позову.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 205 КАС України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Відповідно до ч. 9 ст. 205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд визнає можливим справу розглянути без участі в судовому засіданні представників сторін в порядку письмового провадження на підставі наявних у ній доказів.

З матеріалів справи вбачається, що 21.06.2018 року ГУ ДФС у Харківській області прийнято наказ №4519 "Про проведення фактичної перевірки ТОВ «Поліграфпак Плюс» (а.с.12).

21.06.2018 року ГУ ДФС у Харківській області сформовано направлення на перевірку № 5989, 5990, 5999, 6000 (13-16).

22.06.2018 року відповідачем здійснено вихід за податковою адресою ТОВ «Поліграфпак Плюс» з метою здійснення контролю за дотриманням суб'єктами господарювання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, свідоцтв, виробництва та обігу підакцизних товарів, проведення перевірок дотримання норм законодавства з питань наявності ліцензій, оформлення трудових відносин з працівниками, однак посадові особи ГУ ДФС у Харківській області не були допущені до перевірки, за результатом чого складено акт відмови платника податків у допуску посадових осіб контролюючого органу до проведення фактичної перевірки № 4736/20-40-14-10/40917786 від22.06.2018 року (а.с.11).

Матеріалами справи підтверджено, що відповідач не погодився з наказом ГУ ДФС у Харківській області від 21.06.2018 року №4519 "Про проведення фактичної перевірки ТОВ «Поліграфпак Плюс» та звернувся до суду з позовом про визнання протиправним та скасування наказу Головного управління ДФС в Харківській області №4519 від 21.06.2018 року "Про проведення фактичної перевірки ТОВ «Поліграфпак Плюс».

Так, рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 14.08.2018р. у справі № 820/4891/18, позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано наказ №4519 від 21.06.2018 року "Про проведення фактичної перевірки ТОВ «Поліграфпак Плюс».

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 18.10.2018 року по справі № 820/4891/18 рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14.08.2018р залишено без змін.

Вищезазначена постанова набрала законної сили з 18.10.2018 року.

Окрім того, слід зазначити, що відповідно ч.4 ст.78 Кодексу адміністративного судочинства України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Так, судовими рішеннями по справі від 14.08.2018р визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління ДФС у Харківській області від 21.06.2018 р. №4519, яким призначено проведення фактичної перевірки відповідача, в ході якої представників контролюючого органу не було допущено до перевірки, та внаслідок чого прийнято рішення, на підставі якого позивач в даній справі просить суд підтвердити обґрунтованість умовного адміністративного арешту майна відповідача - ТОВ «Поліграфпак Плюс».

Згідно з ст.94 Податкового кодексу України, адміністративний арешт майна платника податків є винятковим способом забезпечення виконання платником податків його обов'язку, визначених законом.

Відповідно до п.п.94.2.3 п.94.2 ст.94 Податкового кодексу України, арешт майна може бути застосовано, якщо платник податків відмовляється від проведення документальної або фактичної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу.

Положеннями п.п.94.19.1 п.94.19 ст.94 Податкового кодексу України передбачені підстави припинення адміністративного арешту майна платника податків. Отже, припинення адміністративного арешту майна платника податків здійснюється у зв'язку з відсутністю протягом строку, зазначеного у пункті 94.10, рішення суду про визнання арешту обґрунтованим.

Пунктом 94.10 ст.94 Податкового кодексу України визначено, що арешт на майно може бути накладено рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, обґрунтованість якого протягом 96 годин має бути перевірена судом. Зазначений строк не може бути продовжений в адміністративному порядку, у тому числі за рішенням інших державних органів, крім випадків, коли власника майна, на яке накладено арешт, не встановлено (не виявлено). У цих випадках таке майно перебуває під режимом адміністративного арешту протягом строку, визначеного законом для визнання його безхазяйним, або у разі якщо майно є таким, що швидко псується, - протягом граничного строку, визначеного законодавством. Порядок операцій з майном, власника якого не встановлено, визначається законодавством з питань поводження з безхазяйним майном. (п.94.10 Податкового кодексу України)

Враховуючи викладені обставини справи, та у зв'язку з розглядом даної справи протягом тривалого терміну часу, суд вважає доцільним застосування п.п.94.19.1 п.94.19 ст.94 Податкового кодексу України.

Крім того, суд враховує рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14.08.2018р. по справі №820/4891/18, яким скасовано наказ Головного управління ДФС у Харківській області №4519 від 21.06.2018 року, відповідно до якого призначено проведення фактичної перевірки відповідача, в ході якої представників контролюючого органу не було допущено до перевірки, та внаслідок чого прийнято рішення, на підставі якого позивач в даній справі просить суд підтвердити обґрунтованість умовного адміністративного арешту майна відповідача - ТОВ «Поліграфпак Плюс».

На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що оскільки скасовано наказ позивача №4519 від 21.06.2018 року, в ході реалізації якого виникли суперечки між контролюючим органом та представниками підприємства, що слугували підставою для прийняття рішення про підтвердження обґрунтованості умовного адміністративного арешту майна, яке є предметом даної справи, та враховуючи що, на час розгляду справи арешт майна платника податків від 03.07.2018 року є припиненим в силу закону, то у задоволенні вимоги про підтвердження обґрунтованості умовного адміністративного арешту майна Товариства з обмеженою відповідальністю «Поліграфпак Плюс», застосованого на підставі рішення начальника Головного управління ДФС у Харківській області від 03.07.2018р. - слід відмовити.

Щодо вимоги позивача про зупинення видаткових операцій платника податків на рахунках платника податків, відкритих в банківських установах, які обслуговують Товариство з обмеженою відповідальністю "Поліграфпак Плюс", суд зазначає наступне.

З позовної заяви ГУ ДФС у Харківській області вбачається, що вимогу про зупинення видаткових операцій платника податків на рахунках платника податків відкритих в банківських установах представником відповідача обґрунтовано положеннями ПК України, які регулюють арешт коштів, в порядку ст. 94 Податкового кодексу України.

Відповідно до вимог ст. 283 Кодексу адміністративного судочинства України, провадження у справах за зверненням органів доходів і зборів при здійсненні ними визначених законом повноважень здійснюється на підставі заяви таких органів щодо: зупинення видаткових операцій платника податків на рахунках платника податків.

Підпунктом 94.6.2 п. 96.4 ст. 96 Податкового кодексу України закріплено, що арешт коштів на рахунку платника податків здійснюється виключно на підставі рішення суду шляхом звернення контролюючого органу до суду.

Згідно з положеннями п. 1, 3 Розділу 7 Порядку застосування адміністративного арешту майна платника податків затвердженого наказом МФУ від 14.07.2017, №632, арешт коштів на рахунку платника податків здійснюється виключно на підставі рішення суду у разі звернення контролюючого органу до суду. Для застосування арешту коштів на рахунку платника податків контролюючий орган подає до суду позовну заяву в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України, у день прийняття рішення про застосування адміністративного арешту майна платника податків.

Тобто, чинним законодавством визначено різні порядки застосування цих засобів податкового примусу. Якщо для зупинення видаткових операцій платника податків на рахунках платника податків контролюючий орган подає заяву, яка має відповідати ч. 2 ст. 283 Кодексу адміністративного судочинства України, то для застосування арешту коштів - до суду подається позовна заява, яка має відповідати вимогам ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України. Крім того, право звернутися з вимогами до суду про зупинення видаткових операцій на рахунках платника податків в загальному порядку у контролюючого органу виникає лише в разі відмови судом у відкритті провадження за заявою, згідно ч. 5 ст. 283 Кодексу адміністративного судочинства України.

Так, Податковим кодексом України можливість застосування такого заходу податкового примусу, як зупинення видаткових операцій передбачена щодо наступних правовідносин, які закріплені наступними положеннями: пп.20.1.32. п.20.1. ст.20 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право звертатися до суду, якщо платник податків перешкоджає виконанню податковим керуючим повноважень, визначених цим Кодексом, щодо зупинення видаткових операцій на рахунках платника податків; абз.2, 3 п.89.4. ст.89 Податкового кодексу України, контролюючий орган звертається до суду щодо зупинення видаткових операцій на рахунках платника податків, заборону відчуження таким платником податків майна та зобов'язання такого платника податків допустити податкового керуючого для опису майна у податкову заставу. Зупинення видаткових операцій на рахунках платника податків та заборона відчуження таким платником податків майна діють до дня складення акта опису майна платника податків у податкову заставу податковим керуючим або акта про відсутність майна, що може бути описано у податкову заставу, або погашення податкового боргу в повному обсязі. Податковий керуючий не пізніше робочого дня, що настає за днем складення цих актів, зобов'язаний надіслати банкам, іншим фінансовим установам, а також платнику податків рішення про складення актів, яке є підставою для поновлення видаткових операцій та скасування заборони на відчуження майна; абз. 2, 3 п. 91.4. ст. 91 Податкового кодексу України, контролюючий орган звертається до суду щодо зупинення видаткових операцій на рахунках платника податків та зобов'язання такого платника податків виконати законні вимоги податкового керуючого, передбачені цим Кодексом. Строк, на який можуть бути зупинені видаткові операції, визначається судом, але не більше двох місяців. Зупинення видаткових операцій на рахунках платника податків може бути достроково скасовано за рішенням податкового керуючого або суду.

Тобто, законодавцем згадано про такий захід податкового примусу як зупинення видаткових операцій на рахунках платника, пп.20.1.31,20.1.32 п.20.1. ст.20, п.89.4 ст.89, п.91.4 ст.91 Податкового кодексу України, але не визначено, що відмова від проведення фактичної перевірки є приводом для його застосування, натомість Податковим кодексом України чітко визначено, що такий захід стосується податкового керуючого та здійснюваних ним повноважень.

Також, щодо визначення контролюючим органом способу накладення арешту на кошти платника саме шляхом зупинення видаткових операцій, то слід зазначити, що і статтею 94 Податкового кодексу України, якою унормовано можливість прийняття рішення виключно про арешт коштів на рахунку платника податків, не передбачено можливості здійснення арешту шляхом зупинення видаткових операцій на рахунках платника податків.

Більш того, Верховний суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в постанові від 06.02.2018, по справі №813/4401/16, аналізуючи положення підпункту 20.1.33 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України, пункту 94.2 статті 94 Податкового кодексу України вказав, що за змістом наведених правових норм законодавець передбачив два види арешту майна залежно від підстав та порядку його застосування: арешт на кошти та інші цінності платника податків, що перебувають у банку, який застосовується за рішенням, суду як спосіб забезпечення погашення податкового боргу, підставою для застосування якого є відсутність або недостатність у платника податків майна для погашення податкового боргу; адміністративний арешт майна, в тому числі коштів на банківському рахунку, як спосіб забезпечення виконання платником податків його обов'язків, визначених законом (не виключно обов'язку сплатити податкове зобов'язання), який застосовується за адміністративним або судовим рішенням (залежно від виду майна). При цьому, право у контролюючого органу для звернення до суду з вимогою про застосування арешту коштів на рахунку платника податків виникає, якщо: 1) у платника податків наявний податковий борг; 2) у платника податків відсутнє майно для погашення цього податкового боргу та/або його балансова вартість менша суми податкового боргу, та/або таке майно не може бути джерелом погашення податкового боргу.

Таким чином, навіть застосування арешту коштів платника податків можливе лише за наявності підстав визначених підпунктом 20.1.33 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України, який є спеціальним щодо норм пункту 94.2 статті 94 Податкового кодексу України. Однак, до заяви ГУ ДФС в Харківській області не додано доказів наявності в відповідача податкового боргу.

Крім того, частиною четвертою статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України, встановлено, що суб'єкти владних повноважень мають право звернутися до адміністративного суду виключно у випадках, визначених Конституцією та законами України.

Відповідно до підпункту 20.1.33 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо накладення арешту на кошти та інші цінності, що знаходяться в банку, платника податків, який має податковий борг, у разі якщо у такого платника податків відсутнє майно та/або його балансова вартість менша суми податкового боргу, та/або таке майно не може бути джерелом погашення, податкового боргу.

З огляду на правовий зміст та аналіз наведених норм матеріального права у їх взаємному зв'язку, вбачається, що законодавством чітко встановлена не тільки процесуальна можливість на звернення до суду з законодавчо визначеним предметом позову, що складає суть вимог, але ж і за наявністю підстав (умов), за яких існує правова можливість для задоволення таких вимог.

В даному випадку такими правовими підставами (умовами) є саме, або наявність податкового боргу, у разі якщо у такого платника податків відсутнє майно та/або його балансова вартість менша суми податкового боргу, та/або таке майно не може бути джерелом погашення податкового боргу.

В той же час, для звернення з позовними вимогами щодо накладення арешту на кошти, що знаходяться в банку платника податків з підстав не допуску перевіряючих до перевірки, не є передбаченою правовою підставою визначених положеннями податкового законодавства для накладання арешту на кошти, які перебувають на рахунках платника податків, відкритих в банківських установах.

Відтак, висновки щодо наявності правових підстав для задоволення позовних вимог в частині накладення арешту на кошти, які перебувають на рахунках платника податків, відкритих в банківських установах, шляхом зупинення видаткових операцій на таких рахунках, є помилковими.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду по справі №820/2312/17 від 15.05.2018.

Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги Головного управління ДФС у Харківській області до Товариства з обмеженою відповідальністю "Поліграфпак Плюс" про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків та зупинення видаткових операцій на рахунках платника податків, відкритих у банківських установах, які обслуговують відповідача є такими, що не підлягають задоволенню.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до приписів ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 9, 10, 47, 77, 241, 242-246, 251, 295, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову Головного управління ДФС у Харківській області до Товариства з обмеженою відповідальністю "Поліграфпак Плюс" про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення безпосередньо до Харківського апеляційного адміністративного суду. Або в порядку, передбаченому п. 15.5 Розділу VII КАС України, а саме: до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Панченко