Справа № 0540/6069/18-а
Суддя: Голуб В.А.
Дата ухвалення: 2018-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 жовтня 2018 р. Справа№0540/6069/18-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Голуб В.А., розглянувши у судовому засіданні матеріали адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про зобовязання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про зобовязання вчинити певні дії.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначено, що йому протиправно призначена пенсія у розмірі 50 % від грошового забезпечення. Так, на думку позивача, він має право на 5 5% від грошового забезпечення, оскільки на нього поширюються норми п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 31.08.2018 року №2462-VIII (далі- Закон №2462), а саме особам офіцерського складу, звільненим зі служби в поліції на підставі пунктів 2, 3 частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" пенсія призначається у розмірі 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43). Оскільки, з 01.01.2016 року набрав чинності Закон України «Про національну поліцію», відповідно до якого за колишніми працівниками міліції, у тому числі пенсіонерами, а також членами їхніх сімей, іншими особами зберігаються пільги, компенсації і гарантії, передбачені цим Законом для колишніх поліцейських, членів їхніх сімей, інших осіб , ОСОБА_1 просив зобовязати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щомісячно з 01.01.2016 року здійснювати перерахунок та виплату пенсії в розмірі 55 % відповідних сум грошового забезпечення, а також встановити судовий контроль за виконанням судового рішення.

В матеріалах справи наявний відзив відповідача на позовну заяву, відповідно до якого представник Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області просив відмовити у задоволенні позовних вимог, з огляду на те, що ОСОБА_1 звільнено з військової служби у запас за хворобою, а не у відставку, як передбачено приписами п. «а» ст.13 Закону № 2462 для отримання пенсії у розмірі 55 % від грошового забезпечення.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 30.07.2018 року позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про зобовязання вчинити певні дії залишено без руху. Надано ОСОБА_1 строк - десять днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення недоліків позовної заяви, шляхом надання до суду: копій додатків до позовної заяви до суду відповідно до кількості учасників справи, засвідчених відповідно до вимог чинного законодавства.

Ухвалою суду від 08.08.2018 року у задоволенні клопотання позивача про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників, - відмовлено. Прийнято до розгляду позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про зобовязання вчинити певні дії та відкрито провадження по справі № 0540/6069/18-а. Призначено підготовче засідання по адміністративній справі № 0540/6069/18-а за правилами загального позовного провадження на 10 годину 20 хвилин 19.09.2018 року. Ухвалою суду від 19.09.2018 року закрито підготовче провадження по адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про зобовязання вчинити певні дії та призначено судовий розгляд по суті на 09 годину 15 хвилин 17.10.2018 року.

Позивач та представник відповідача, належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, до суду не зявились.

Згідно з частиною четвертою статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Позивач - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, є громадянином України, відповідно до паспорта серії ВС № 789492 (а.с.22-23).

З матеріалів справи слідує, що згідно свідоцтва про хворобу № 365 від 01 грудня 2008 року, виданого військово-лікарською комісією Донецької області, позивач непридатний до військової служби в мирний час, обмежено придатний у воєнний час (а.с.26-27) .

25.12.2008 року ОСОБА_1Р звільнено з органів внутрішніх справ у запас через хворобу, відповідно до витягу з наказу Головного управління МВС у Донецькій області № 541 о/с від 25.12.2008 року (а.с.25).

Згідно пенсійного посвідчення позивача № НОМЕР_1 (серія ААД № 462787), він має право на отримання пенсії за вислугою років, як працівник МВС України (а.с.24).

Відповідно до приписів постанови Кабінету Міністрів України № 103 від 21 лютого 2018 року «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» ОСОБА_1 перераховано розмір пенсії, на підставі довідки Головного управління МВС України в Донецькій області від 13.03.2018 року № 7209лк та визначено її розмір - 50% від грошового забезпечення, оскільки позивача звільнено у запас за станом здоровя із вислугою років 19 років 06 місяців 03 дні, пільгова - 20 років 02 місяці 05 днів (а.с.33-36).

21.06.2018 року відповідач відмовив ОСОБА_1 в перерахунку пенсії відповідно до п. «а» ст. 13 Закону № 2462 в розмірі 55 % відповідних сум грошового забезпечення, у зв'язку тим, що його звільнено у запас через хворобу, а не у відставку (а.с.21-22).

Не погодившись зі встановленням розміру пенсії (50 % від грошового забезпечення) позивач звернувся до суду з позовом.

Проаналізувавши встановлені обставини справи та норми законодавства України, яке регулює спірні правовідносини, суд вважає позовну заяву такою, що підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

За приписами статті 13 Закону № 2462 (в редакції, чинній на момент звільнення позивача зі служби в ОВС) пенсії за вислугу років призначаються в таких розмірах - особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають вислугу 20 років і більше (пункт "а" статті 12): за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров'я - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення.

02.07.2015 року Верховна Рада України прийняла Закон України "Про Національну поліцію", який згідно пункту 1 його розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" набирає чинності через три місяці з дня, наступного за днем його опублікування.

Закон опубліковано 06.08.2015 року в газеті "Голос України", тому датою набрання ним чинності та одночасно датою втрати чинності Законом України "Про міліцію" є 07.11.2015 року.

Пунктом 15 "Прикінцеві та перехідні положення" вказаного Закону (в редакції згідно із Законом України від 23.12.2015 року № 900-VIII) визначено, що за колишніми працівниками міліції, у тому числі пенсіонерами, а також членами їхніх сімей, іншими особами зберігаються пільги, компенсації і гарантії, передбачені цим Законом для колишніх поліцейських, членів їхніх сімей, інших осіб.

Відповідно до вимог статті 13 Закону № 2462 (в редакції, чинній на момент звернення позивача до відповідача щодо перерахунку та виплати йому пенсії в розмірі 55%) пенсії за вислугу років призначаються в таких розмірах: особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають вислугу 20 років і більше (пункт "а" статті 12): за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров'я, особам, звільненим зі служби в поліції на підставі пунктів 2, 3 частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію", звільненим зі служби у Службі судової охорони за віком чи через хворобу - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення.

Згідно зі статтею 77 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється, зокрема, через хворобу - за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції (пункт 2 частини першої статті 77 Закону).

Днем звільнення зі служби в поліції вважається день видання наказу про звільнення або дата, зазначена в наказі про звільнення.

Як свідчить аналіз норм чинного законодавства, право на призначення пенсії з урахуванням додаткових 5 % відповідних сум грошового забезпечення має особа, яка звільнена за станом здоров'я відповідно до Закону України "Про Національну поліцію".

Водночас, відмовляючи позивачу у перерахунку пенсії з врахуванням додаткових 5 % до пенсії через непридатність до служби через стан здоров'я відповідач зазначив, що оскільки останній звільнений через хворобу у запас, а не у відставку, він не має права на вказану доплату.

Проте, суд не погоджується з вказаною позицією пенсійного органу, оскільки Законом України "Про Національну поліцію" чітко передбачені підстави звільнення поліцейських і такого визначення як звільнення у відставку за станом здоров'я цей Закон не містить.

Крім того, суд звертає увагу, що після набрання чинності Законом України "Про Національну поліцію" підзаконних нормативно-правових актів, які б регулювали порядок проходження служби в Національній поліції України, порядок проведення лікарської та військово-лікарської експертиз, повноваження відповідних комісій, вимоги до прийнятих ними документів прийнято не було.

Між тим, до набрання чинності Законом України "Про Національну поліцію", діяв Закон України "Про міліцію", яким були врегульовані правовідносини щодо пенсійного забезпечення працівників міліції, які за своїм змістом є аналогічними тим, що викладені в Законі України "Про Національну поліцію".

Таким чином, на думку суду, юридично визначальним у даних правовідносинах є захворювання позивача, яке спричинило подальшу непридатність останнього до проходження служби, що було установлено та зафіксовано у відповідному документі - свідоцтві про хворобу від 01.12.2008 року № 365. Хоча формулювання "непридатний до військової служби в мирний час, обмежено придатний у воєнний час" і містить розбіжність із формулюванням, викладеним у пункті 2 частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" - "непридатність до служби в поліції", однак, наявність такої розбіжності жодним чином не спростовує самого факту непридатності позивача до подальшої служби через хворобу.

Відтак, суд вважає, що Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області безпідставно відмовило позивачу у перерахунку йому пенсії за вислугою років з урахуванням додаткових 5 % відповідних сум грошового забезпечення у зв'язку зі звільненням через хворобу.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов'язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме: у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 06.07.1999 року № 8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20.03.2002 року № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов'язана з ризиком для життя і здоров'я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення.

Положеннями ч.2 ст.6 КАС України визначено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

У справі "Кечко проти України" (заява № 63134/00) Європейський Суд з прав людини зазначив, що в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувані своїм працівникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни до законодавства. Однак, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок і дотримано всі вимоги, необхідні для нього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах, доки відповідні положення є чинними.

Разом з тим, суд не вбачає підстав для здійснення відповідачем перерахунку пенсії позивача з урахуванням додаткових 5 % відповідних сум грошового забезпечення саме з 01.01.2016 року, оскільки за приписами частини другої статті 51 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" перерахунок пенсій, призначених особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей, провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців.

Отже, позовні вимоги позивача в частині зобов'язання Головного управління Пенсійного Фонду України в Донецькій області щомісячно з 1 січня 2016 року здійснювати нарахування та виплату пенсії в розмірі 55 % відповідних сум грошового забезпечення, суд вважає за необхідне задовольнити частково шляхом зобов'язання управління провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії за вислугою років з урахуванням додаткових 5 % відповідних сум грошового забезпечення починаючи з 01 червня 2017 року (12 місяців з моменту звернення позивача із заявою від 01.06.2018 року про перерахунок пенсії на адресу відповідача).

Відтак, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.

Щодо клопотання позивача про встановлення судового контролю, суд зауважує, що відповідно до частини 1 статті 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

У суду відсутні підстави вважати, що відповідач буде ухилятись від виконання судового рішення після набрання ним законної сили, а тому вжиття заходів судового контролю не є необхідним.

Зважаючи на встановлені у справі обставини та, з огляду на приписи норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про часткове задоволення адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про зобовязання вчинити певні дії.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Позивачем за подання даного адміністративного позову сплачено судовий збір у розмірі 704,80 грн.

Відповідно до ст.139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати субєкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

На підставі викладеного, враховуючи, що позов підлягає частковому задоволенню, стягненню з відповідача на користь ОСОБА_1Р підлягає судовий збір у розмірі 352,40 грн.

Згідно ч.3 ст.243 КАС України у виняткових випадках залежно від складності справи складення рішення, постанови у повному обсязі може бути відкладено на строк не більш як десять, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - п'ять днів з дня закінчення розгляду справи.

Керуючись ст.ст. 2,5-10, 72-80, 159, 160, 171, 199-204, 205, 246, 250, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (84122, Донецька обл., місто Слов'янськ, площа Соборна, будинок 3, ) про зобовязання вчинити певні дії, - задовольнити частково.

Зобовязати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 в розмірі 55 % відповідних сум грошового забезпечення з 01 червня 2017 року.

У задоволенні іншої частини позовних вимог, - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору у розмірі 352,40 грн (триста пятдесят дві гривні сорок копійок).

Повний текст рішення складено 26 жовтня 2018 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Голуб В.А.