Справа № 0940/1601/18
Суддя: Микитюк Р.В.
Дата ухвалення: 2018-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"25" жовтня 2018 р. справа № 0940/1601/18
м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:
судді Микитюка Р.В.,
за участю секретаря судового засідання - Костюк О.С.,
представника відповідача - ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом: ОСОБА_2
до відповідача: Головного управління ДФС в Івано-Франківській області
ВСТАНОВИВ:
Позовні вимоги мотивовано тим, що не маючи жодних даних про технічні характеристики автомобіля, відповідачем визначено вартість марки "Land Rover" модель "Disсovery Sport" 2017 року випуску, чим порушено вимоги підпункту 267.2.1 пункту 267.2 статті 267 Податкового кодексу України та "Методики визначення середньо ринкової вартості легкових автомобілів", затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 18.02.2016 №66.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 10.09.2018 дану позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків (а.с.23-24).
Позивачем у зазначений строк недоліки усунуто, відтак ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 18.09.2018 відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено справу до судового розгляду (а.с.1-2).
Позивач у судове засідання не з`явився, однак на адресу суду направив клопотання про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив позов задовольнити (а.с. 53).
У судовому засіданні представник відповідача проти позову заперечила з підстав відзиву на позовну заяву, що надійшов на адресу суду 08.10.2018, який міститься в матеріалах справи (а.с.39-41). Суду пояснила, що відповідач не погоджується з заявленими позовними вимогами, оскільки позивач є платником транспортного податку, має у власності об'єкт оподаткування, що стало підставою визначення грошового зобов'язання. Просила суд в задоволенні позову відмовити.
Розглянувши справу за правилами спрощеного позовного провадження відповідно до вимог ст.ст.260-262 КАС України, заслухавши представника відповідача, дослідивши в сукупності письмові докази, якими сторони обґрунтовують позовні вимоги, відзив на позовну заяву, судом встановлено наступне.
ОСОБА_2 є власником транспортного засобу, марки "Land Rover" модель "Disсovery Sport" 2017 року випуску, дата першої реєстрації: 31 березня 2017 року, дата реєстрації 12.05.2018, реєстраційний номер НОМЕР_1, з об`ємом двигуна 1999 куб. см., що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу СXК 673051, а також договором купівлі-продажу №ЛСФ-2017-1642 від 30.03.2017, вартістю з ПДВ - 1 116 770,00 грн. (а.с.18-20).
18.07.2018 позивачем отримано лист ДФС України за №937 в від 27.06.2018 "Про залишення скарги без розгляду", який обґрунтовано пропуском десятиденного строку на оскарження та долучення до скарги не належним чином засвідченої копії довіреності представника скаржника (а.с. 15).
Не погоджуючись з прийнятим рішенням позивач звернувся до суду за захистом свого порушеного права.
Суд, у відповідності до статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України, вирішуючи питання про те, яку правову норму слід застосувати до спірних правовідносин, виходить з положень нормативних актів в редакціях, що діяли на момент виникнення цих правовідносин та зазначає зміст норм права відповідно до них.
Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За приписами частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно з частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Отже, суд вважає за необхідне зазначити, що під час розгляду спорів щодо оскарження рішень (дій) суб`єктів владних повноважень, суд зобов`язаний незалежно від підстав, наведених у позові, перевіряти оскаржувані рішення (дії) на їх відповідність усім зазначеним вимогам.
Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" від 28 грудня 2014 року винесено зміни до статті 267 Податкового кодексу України, що набули чинності з 01 січня 2015 року, та викладено статтю 267 Податкового кодексу України в іншій редакції та запроваджено транспортний податок.
Відповідно до пп. 267.1.1 п. 267.1 ст. 267 Податкового кодексу України, платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті є об'єктами оподаткування.
Згідно пп. 267.2.1 п. 267.1 ст. 267 Податкового кодексу України, об`єктом оподаткування є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.
Така вартість визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику економічного, соціального розвитку і торгівлі, за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, станом на 1 січня податкового (звітного) року виходячи з марки, моделі, року випуску, об`єму циліндрів двигуна, типу пального".
Щороку до 1 лютого податкового (звітного) року центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику економічного, соціального розвитку і торгівлі, на своєму офіційному веб-сайті розміщується перелік легкових автомобілів, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, який повинен містити такі дані щодо цих автомобілів: марка, модель, рік випуску, об`єм циліндрів двигуна, тип пального.
Законом України "Про Державний бюджет України на 2018 рік" розмір мінімальної заробітної плати з 01 січня 2018 року встановлено у розмірі 3723,00 грн.
Отже, середньоринкова вартість транспортних засобів, які є об`єктом оподаткування транспортним податком в розумінні підпункту 267.2.1 пункту 267.2 статті 267 Податкового кодексу (в редакції Закону №1797-VIII), починається з розміру 1 396 125 грн. (375 х 3 723 = 1 396 125 грн.).
Так, відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 статті 267 Податкового кодексу України постановою Кабінету Міністрів України №66 18.02.2016 було затверджено "Методику визначення середньо ринкової вартості легкових автомобілів", яка встановлює механізм визначення середньо ринкової вартості легкових автомобілів (далі автомобілі) для цілей віднесення таких автомобілів до обєктів оподаткування транспортним податком.
Відповідно до пункту 2 цієї Методики, середньоринкова вартість автомобіля розраховується за методом аналогії цін ідентичних автомобілів за формулою, визначеною у пункті 3 Порядку визначення середньо ринкової вартості легкових автомобілів, мотоциклів, мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10 04.2013 №403, де за ціну нового транспортного засобу (Цн) береться ціна нового автомобіля з урахуванням марки, моделі, обєму циліндрів двигуна, типу пального.
Зокрема, згідно пункту 3 "Порядку визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, мотоциклів, мопедів", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №403 від 10.04.2013, середньо ринкова вартість транспортного засобу розраховується за методом аналогії цін ідентичних транспортних засобів за такою формулою: Сср = Цн х (Г / 100), де Цн - ціна нового транспортного засобу в Україні з урахуванням марки, моделі, обєму циліндрів двигуна, типу пального, Г - коефіцієнт коригування ринкової ціни транспортних засобів з урахуванням строку експлуатації транспортних засобів у роках згідно з додатком 1 до Порядку визначення середньо ринкової вартості легкових автомобілів, мотоциклів, мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10 квітня 2013 р. № 403.
Джерелом інформації про ціни нових транспортних засобів в Україні є офіційні прайс -листи (дилерів) або довідкові дані про ціни щодо ідентичних або аналогічних нових транспортних засобів в Україні чи країнах-виробниках (експортерах) з урахуванням податків та зборів, що визначаються відповідно до законодавства (пункт 14 Порядку, №403).
Згідно пункту 5 Методики, ідентичними є автомобілі в яких збігаються такі ознаки і параметри: марка; країна-виробник; тип кузова (седан, універсал тощо); модель; конструкція привода тягових коліс; тип та робочий обєм двигуна; потужність двигуна; тип коробки переключення передач та інших складників силової передачі; габаритні розміри; рік випуску; комплектація. Розбіжності можуть стосуватися комплектації, пробігу та технічного стану.
Мінекономрозвитку відповідно до цієї Методики розраховує середньоринкову вартість автомобіля та щороку до 1 лютого податкового (звітного) року розміщує на своєму офіційному веб-сайті перелік легкових автомобілів, з року випуску яких минуло не більше пяти років (включно) та середньо ринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, який повинен містити такі дані щодо зазначених автомобілів: марка, модель, рік випуску, обєм циліндрів двигуна, тип пального. (пункт 13 Методики).
Наведені положення свідчать, що при визначенні середньоринкової вартості легкових автомобілів повинні враховуватись певні ознаки, параметри і характеристики транспортного засобу.
Відповідно до розрахунку вартості автомобіля із сайту Мінекономіки середньоринкова вартість автомобіля марки "Land Rover" модель "Disсovery Sport" 2017 року випуску, об`єм циліндрів двигуна 2,0 (дизель), рік випуску включно до 1 року становила понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня 2018 року, розраховану відповідно до Методики визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 18.02.2016 №66.
В розрахунку вартості автомобіля із сайту економічного розвитку і торгівлі України при визначенні вартості автомобіля позивача та віднесенні його до об`єкту оподаткування зазначено об`єм циліндрів двигуна 2,0.
Хоча, судом встановлено, що об`єм циліндрів двигуна автомобіля марки "Land Rover" модель "Disсovery Sport" 2017 року, який належить позивачу, становить 1999, що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу СXК 673051 та актом огляду реалізованого транспортного засобу №4543/17/001550 від 31.03.2017 (а.с. 22, 54).
В акті огляду реалізованого транспортного засобу №4543/17/001550 від 31.03.2017 вартість легкового автомобіля марки "Land Rover" модель "Disсovery Sport", 2017 року випуску, номер кузова (шасі) SALCA2BN7HH686932, тип двигуна дизель, №161207W10022004DT, робочий об`єм циліндрів двигуна 1999 куб. см., колір білий, становить 1 103 429,00 грн.
З наведеного вбачається, що автомобіль "Land Rover" модель "Disсovery Sport", 2017 року випуску не може бути об`єктом оподаткування, оскільки його середньоринкова вартість нижча 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня податкового (звітного періоду).
Однак, відповідач при винесенні оскаржуваного податкового повідомлення-рішення не встановив вищезазначені дані.
Відповідно до пп.267.5.1 п. 267.1 ст. 267 Податкового кодексу України, базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.
Підпунктом 267.6.1 пункту 267.6 ст. 267 Податкового кодексу України передбачено, що обчислення суми податку з об'єкта/об'єктів оподаткування фізичних осіб здійснюється контролюючим органом за місцем реєстрації платника податку.
Згідно пп. 267.6.2 п. 267.6 ст. 267 Податкового кодексу України податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку та відповідні платіжні реквізити надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його реєстрації до 1 липня року базового податкового (звітного) періоду (року).
Щодо об'єктів оподаткування, придбаних протягом року, податок сплачується фізичною особою-платником починаючи з місяця, в якому виникло право власності на такий об'єкт. Контролюючий орган надсилає податкове повідомлення-рішення новому власнику після отримання інформації про перехід права власності.
Як встановлено судом з матеріалів справи, згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу СХК 673051, реєстраційний номер НОМЕР_1, зазначено дату реєстрації автомобіля марки "Land Rover" модель "Disсovery Sport" 2017 року випуску, 31.03.2017 року та дата реєстрації 12.05.2018.
Отже, лише з квітня 2018 року позивач повинен сплачувати транспортний податок, натомість, з оскаржуваного податкового повідомлення-рішення випливає, що транспортний податок нарахований за 12 місяців, що є порушенням пункту 267.4 ст.267, підпункту 267.5.1 п.267.5 ст. 267, підпункту 267.6.2 п.267.6 ст. 267 Податкового кодексу України.
У пункті 110 рішення Європейського Суду з прав людини від 23 липня 2002 року у справі "Компанія "Вестберґа таксі Актіеболаґ" та "Вуліч проти Швеції" суд визначив, що "…адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління".
Частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України закріплено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78цього Кодексу.
Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Поряд із цим, відповідно до положень статі 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23 лютого 2006 року №3477-VI суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Так, Європейський суд з прав людини у рішеннях у справах "Серков проти України" та "Щокін проти України" встановив порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року на підставі того, що органи держаної влади віддали перевагу найменш сприятливому тлумаченню національного законодавства, що, в свою чергу, призвело до накладення на заявника додаткових зобов'язань зі сплати податку.
Таким чином, з урахуванням практики Європейського Суду з прав людини, яка сформувалась з питань імперативності правила про прийняття рішення на користь платників податків при існуванні неоднозначності у тлумаченні прав та/чи обов'язків такого платника, а також необхідності використання рішень Європейського Суду з прав людини як джерела права в Україні, суд прийшов до висновку, що визначення позивачу суми податкового зобов'язання з транспортного податку з фізичних осіб за 2018 рік у розмірі 25 000,00 грн. не відповідає положенням Податкового кодексу України та є протиправним.
Отже, даних щодо обєму циліндрів двигуна автомобіля позивача марки "Land Rover" модель "Disсovery Sport" 2017 року випуску при визначенні середньоринкової вартості даного автомобіля, відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 статті 267.2 Податкового кодексу України, з використанням "Методики визначення середньо ринкової вартості легкових автомобілів" та у "Порядку визначення середньо ринкової вартості легкових автомобілів, мотоциклів, мопедів", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №403 від 10.04.2013 контролюючим органом не застосовано.
Водночас, позивачем доведено, що використовуючи Методику визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів шляхом введення даних про автомобіль марки "Land Rover" модель "Disсovery Sport" 2017 року випуску, обєм циліндрів двигуна транспортного засобу позивача суттєво впливає на віднесення його до об'єкта оподаткування, визначеного підпунктом 267.2.1 пункту 267.2 статті 267 Податкового кодексу України.
Згідно статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ВИРІШИВ:
Позов задовольнити повністю.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС в Івано-Франківській області на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Відповідно до статей 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції або через Івано-Франківський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасники справи:

позивач: ОСОБА_2, адреса: АДРЕСА_1, 76018, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2.

відповідач: Головне управління ДФС в Івано-Франківській області, адреса: вул. Незалежності, 20, м. Івано-Франківськ, Івано-Франківська область, 76018, .

Суддя Микитюк Р.В.

Рішення складене в повному обсязі 30 жовтня 2018 р.