Справа № 1240/2698/18
Суддя: К.О. Пляшкова
Дата ухвалення: 2018-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

30 жовтня 2018 рокуСєвєродонецькСправа № 1240/2698/18

Головуючий суддя Луганського окружного адміністративного суду Пляшкова К.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справу за позовом адвоката ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до Старобільського обєднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобовязання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

10 вересня 2018 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшла позовної заяви ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 (далі - позивач) до Старобільського обєднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області (далі відповідач, Старобільське ОУПФУ Луганської області) з такими вимогами:

1) визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 16.06.2018 про відмову в призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах за нормами абзацу 1 частини третьої статті 114 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» у зв'язку з відсутністю загального та пільгового стажу;

2) зобов'язати відповідача зарахувати до страхового стажу, який дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах позивача, період його перебування на інвалідності у зв'язку з нещасним випадком на виробництві з 23.01.2014 по день звернення із заявою та період роботи з 17.04.2000 по 20.11.2014 як прохідника із врахуванням роз'яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 № 8 «Про порядок врахування трудового стажу, що дає право на пенсію незалежно від віку працівникам, безпосередньо зайнятим повний робочий день на роботах, передбачених статтею 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» щодо обрахування стажу із зарахуванням до нього за рік роботи за провідною професією 3 місяців, додатково зарахувавши 3 роки 6 місяців, та повторно розглянути заяву позивача від 07.06.2018 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

В обґрунтування вимог зазначено, що 07.06.2018 позивач звернувся до відповідача із заявою щодо переведення з пенсії по інвалідності 3 групи в разі трудового каліцтва на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до абзацу 1 частини третьої статті 114 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Рішенням відповідача від 16.06.2018 вих. № 9074/03-04 від 10.07.2018 позивачу відмовлено у призначені пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до абзацу 1 частини третьої статті 114 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» у зв'язку з відсутністю загального та пільгового стажу.

В рішенні відповідач зазначив, що згідно з даними електроної пенсійної справи загальний стаж роботи позивача складає 18 років 5 місяців 1 днів, в тому числі пільговий стаж 16 років 6 місяців 9 днів згідно з роз'ясненнями Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 № 8 - пільговий стаж складає 20 років. Документи про підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу для призначення пенсії за віком на пільгових умовах відсутні. У зв'язку з відсутністю оригіналу паперової пенсійної справи виплата пенсії позивачу проводиться згідно електронної пенсійної справи з 01.08.2014.

Відповідно до матеріалів пенсійної справи позивач отримує пенсію по інвалідності в разі трудового каліцтва. Цей факт підтверджується довідками МСЕК про встановлення інвалідності у зв'язку з нещасним випадком на виробництві. Час перебування на інвалідності рахується з 23.01.2014, тобто з дати, яка зазначена в довідці МСЕК № 422409 від 23.01.2014.

Таким чином, позивач вважає, що час з 23.01.2014 по день звернення із заявою до відповідача (час перебування на інвалідності) підлягає зарахуванню, як стаж роботи із шкідливими умовами. Крім того, роз'яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 № 8 підлягає застосуванню до спірних правовідносин, а саме: до пільгового стажу позивача за кожний повний рік роботи прохідником необхідно додатково додати по 3 місяці. Прохідником позивач працював з 17.04.2000 по 20.11.2014, а це 14 повних років, що додатково становить пільгового страхового стажу - 3 роки 6 місяців.

На підставі вищевикладеного позивач вважає, що відповідач своїми діями порушує конституційне право позивача на соціальний захист, яке передбачено статтею 46 Конституції України, та на отримання пенсії при досягненні певного віку та умов.

Ухвалою суду від 12.09.2018 позовну заяву адвоката ОСОБА_1 в інтересах в інтересах ОСОБА_2 залишено без руху та надано строк для усунення недоліків (арк. спр. 31-32).

25 вересня 2018 року до суду представником позивача надано заяву про усунення недоліків (арк. спр. 35).

Ухвалою суду від 01.10.2018 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; визначено, що справа розглядатиметься за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (арк. спр. 1-2).

Від Старобільського обєднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області через відділ діловодства, обліку та звернень громадян (канцелярію) суду електронною поштою надійшов відзив на позовну заяву (арк. спр. 45-47), в якому відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог з підстав, аналогічних викладеному у рішенні відповідача від 16.06.2018 про відмову позивачу у призначенні пенсії.

Суд зауважує, що, оскільки відзив на адміністративний позов не підписаний електронним цифровим підписом відповідача, цьому документу згідно з положеннями Інструкції з діловодства в адміністративних судах, затвердженої наказом Державної судової адміністрації від 17.12.2013 № 174, надано статус інформаційний.

При цьому, під час розгляду та вирішення даної адміністративної справи, суд вважає за необхідне врахувати інформацію, зазначеному у відзиві на позов.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-77, 90 КАС України, суд встановив таке.

З копії паспорта громадянина України (арк. спр. 7-8), картки платника податків (арк. спр. 9), довідки від 24.11.2016 № 651 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи (арк. спр. 10) встановлено такі відомості про позивача: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, є внутрішньо переміщеною особою, фактичне місце проживання/перебування: 92709, АДРЕСА_1.

Позивачем 07.06.2018 подано до Старобільського ОУПФУ Луганської області заяву щодо переведення з пенсії по інвалідності 3 групи в разі трудового каліцтва на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до абзацу 1 частини третьої статті 114 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», до якої додано копії: паспорта (арк. спр. 7-8), ідентифікаційного номера (арк. спр. 9), довідки від 24.11.2016 № 651 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи (арк. спр. 10), трудової книжки (арк. спр. 14-16), повідомлення про наслідки нещасного випадку; акта № 3 про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом; акта проведення розслідування нещасного випадку.

За наслідками розгляду заяви та доданих до неї документів відповідачем прийнято рішення від 16 червня 2018 року про відмову позивачу в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до абзацу 1 частини третьої статті 114 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», зміст якого викладено у листі відповідача від 10.07.2018 № 9074/03-01 (арк. спр. 11-12).

Дослідженням змісту рішення встановлено, що Старобільським ОУПФУ Луганської області з посиланням на положення статті 24, абзацу 1 частини третьої статті 114 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», пункт 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637, у звязку з відсутністю оригіналу паперової пенсійної справи та документів про підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу для призначення пенсії за віком на пільгових умовах, відмовлено позивачу в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до абзацу 1 частини третьої статті 114 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Також, позивачем до матеріалів справи надано індивідуальні відомості про застраховану особу форми ОК-5, в яких наявні відомості про страховий стаж позивача, починаючи з 1999 року (арк. спр. 17-19).

Дослідженням змісту рішення встановлено, що єдиною підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до абзацу 1 частини третьої статті 114 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» стала відсутність у позивача документів про підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу для призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і відзив учасників справи, суд виходить з такого.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із статтею 46 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до частини першої, другої статті 5 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон № 1058-IV) цей Закон регулює відносини, що виникають між суб'єктами системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Виключно цим Законом визначаються: принципи та структура системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування; коло осіб, які підлягають загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню; види пенсійних виплат; умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат; пенсійний вік чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на призначення пенсії за віком; мінімальний розмір пенсії за віком; порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов'язковим державним пенсійним страхуванням; порядок використання коштів Пенсійного фонду та накопичувальної системи пенсійного страхування; організація та порядок здійснення управління в системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування.

Частиною першою статті 21 Закону № 1058-IV визначено, що персоніфікований облік у системі загальнообовязкового державного пенсійного страхування здійснюється з метою обліку застрахованих осіб, учасників накопичувальної системи пенсійного страхування та їх ідентифікації, а також накопичення, зберігання та автоматизованої обробки інформації про облік застрахованих осіб і реалізацію ними права на страхові виплати у солідарній системі загальнообовязкового державного пенсійного страхування та накопичувальній системі пенсійного страхування.

Для формування інформаційної бази системи персоніфікованого обліку використовуються відомості, що надходять від: державних реєстраторів юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців; роботодавців; застрахованих осіб; фондів загальнообовязкового державного соціального страхування; центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації актів цивільного стану, виконавчих органів сільських, селищних, міських (крім міст обласного значення) рад та уповноважених субєктів для обліку даних Єдиного державного демографічного реєстру; органів доходів і зборів, територіальних органів Пенсійного фонду за результатами перевірок платників єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування та/або в порядку міжвідомчого обміну інформацією; державної служби зайнятості; інших підприємств, установ, організацій та військових частин; компаній з управління активами; зберігачів; інших джерел, передбачених законодавством.

Згідно з частиною другою статті 21 Закону № 1058-IV на кожну застраховану особу відкривається персональна електронна облікова картка, якій присвоюється унікальний номер електронної облікової картки.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 21 Закону № 1058-IV персональна електронна облікова картка застрахованої особи повинна містити такі відомості: частина персональної електронної облікової картки, яка відображає страховий стаж, заробітну плату (дохід, грошове забезпечення), розмір сплачених страхових внесків та інші відомості, необхідні для обчислення та призначення страхових виплат:

код згідно з ЄДРПОУ або реєстраційний номер облікової картки платника податків, або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки та офіційно повідомили про це відповідний орган доходів і зборів і мають відмітку в паспорті) страхувальника (платника);

рік, за який внесено відомості;

розмір страхового внеску за відповідний місяць;

сума сплачених страхових внесків за відповідний місяць;

страховий стаж;

кількість відпрацьованих застрахованою особою календарних днів (годин) за відповідний місяць;

ознака особливих умов праці, що дають право на пільги в системі пенсійного забезпечення;

сума заробітної плати (доходу, грошового забезпечення), з якої сплачено страхові внески за відповідний місяць.

Частиною четвертою статті 21 Закону № 1058-IV визначено, що персоніфіковані відомості, внесені до персональної електронної облікової картки застрахованої особи, зберігаються в Пенсійному фонді протягом усього життя цієї особи, а після її смерті - протягом 75 років на паперових носіях та/або в електронній формі за наявності засобів, що гарантують ідентичність паперової та електронної форм документа.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 22 Закону № 1058-IV відомості, що містяться в системі персоніфікованого обліку, використовуються виконавчими органами Пенсійного фонду для: підтвердження участі застрахованої особи в системі загальнообовязкового державного пенсійного страхування; обчислення страхових внесків; визначення права застрахованої особи або членів її сімї на отримання пенсійних виплат згідно з цим Законом; визначення розміру, перерахунку та індексації пенсійних виплат, передбачених цим Законом; […].

Відповідно до частини першої статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. […]

Час перебування на інвалідності у зв'язку з нещасним випадком на виробництві або професійним захворюванням зараховується до стажу роботи із шкідливими умовами, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах і у пільгових розмірах.

Згідно з частиною другою статті 26 Закону № 1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Статтею 44 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон № 1058-IV) визначено, що:

- заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально (частина перша);

- заява про призначення пенсії за віком може бути подана застрахованою особою не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку (частина друга);

- органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообовязковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності (частина третя).

Частиною третьою статті 45 Закону № 1058-IV визначено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Згідно з частиною пятою статті 45 Закону № 1058-IV документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Частиною першою статті 114 Закону № 1058-IV визначено, що право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Відповідно до частини третьої статті 114 Закону № 1058-IV працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років. Такий самий порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) на шахтах з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або перебувають у стадії ліквідації, але не більше двох років.

За наявності стажу на підземних роботах менше 10 років у чоловіків і менше 7 років 6 місяців у жінок та страхового стажу, встановленого абзацами першим і пятнадцятим - двадцять третім пункту 1 частини другої цієї статті, за кожний повний рік зазначених робіт пенсійний вік, встановлений абзацом першим статті 26 цього Закону, зменшується на один рік. При цьому пенсійний вік для жінок не може бути нижчим за вік, встановлений абзацом першим пункту 1 частини другої цієї статті.

Відповідно до розяснення Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 № 8 «Про порядок врахування трудового стажу, що дає право на пенсію незалежно від віку працівникам, безпосередньо зайнятим повний робочий день на роботах, передбачених статтею 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення», працівникам, зайнятим на підземних роботах та в металургії, які мають не менше 10 років стажу роботи, що дає право на пенсію незалежно від віку у відповідності зі статтею 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення», але не відпрацювавших повного стажу, передбаченого зазначеною статтею Закону, пенсія незалежно від віку може призначатися при наявності не менше 25 років стажу підземної та в металургії роботи із зарахуванням до нього: кожного повного року роботи гірничим очисного забою, прохідником, забійником на відбійних молотках, машиністом гірничих виємочних машин, сталеваром, горновим, агломератником, вальцювальником гарячого прокату за 1 рік такої роботи 3 місяці; кожного повного року роботи, передбаченої у відповідних розділах Списку № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, які дають право на пільгове забезпечення, - за 9 місяців.

Згідно зі статтею 62 Закону України від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пунктом 2.1 розділу ІІ Порядку подання та оформлення документів про призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 (далі Порядок № 22-1), до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи: документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок підтвердження наявного трудового стажу). За період роботи, починаючи з 01 січня 2004 року, структурний підрозділ, відповідальний за ведення персоніфікованого обліку (далі - відділ персоніфікованого обліку), надає структурному підрозділу, відповідальному за призначення пенсії, довідку з бази даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообовязкового державного соціального страхування (далі - реєстр застрахованих осіб) за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообовязкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року № 10-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за № 785/25562 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27 березня 2018 року № 8-1) (далі - Положення), а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення.

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня1993 року № 637 (далі Порядок № 637), визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до пункту 20 Порядку № 637, у тих випадках, коли і трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, встановлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ організацій або їх правонаступників (додаток № 5).

У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованій території України або в районах проведення антитерористичної операції, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообовязкового державного соціального страхування.

Наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383 затверджено Порядок застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (далі - Порядок № 383).

Зазначений Порядок № 383 регулює застосування Списків під час обчислення стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Відповідно до пункту 3 Порядку № 383 при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно в дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць умовами праці після 21 серпня 1992 року.

З огляду на вищевикладене суд дійшов висновку, що уточнююча довідка може бути основним доказом підтвердження пільгового стажу в період роботи на відповідних посадах або за професіями лише в тих випадках, коли відсутня трудова книжка або відсутні відповідні записи трудовій книжці та в тих випадках, коли такий пільговий стаж виник до 21 серпня 1992 року. Після 21 серпня 1992 року основними документами, які підтверджують пільговий стаж - період роботи на відповідних посадах або за професіями, які включені до Списків, є трудова книжка та документи, що підтверджують проведення атестації робочих місць за умовами праці.

При цьому, значення трудової книжки та результатів атестації як основних документів, що підтверджують пільговий стаж роботи, встановлено статтею 62 Закону № 1788-ХІІ, і будь-які підзаконні нормативно-правові акти, які суперечать цьому положенню, не можуть бути застосовані до спірних правовідносин.

Дослідженням трудової книжки позивача (арк. спр. 14-16) встановлено, що у ній наявні всі необхідні записи щодо роботи позивача із повним робочим днем під землею, а також щодо проведення атестації робочих місць.

Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідач безпідставно вимагає від позивача надання уточнюючих довідок.

Більш того, з вищеописаних норм Закону № 1058-IV та Порядку № 637 судом встановлено, що у разі відсутності уточнюючих довідок, відповідач має використовувати відомості, що містяться в системі персоніфікованого обліку - персональній електронній обліковій картці застрахованої особи.

Так, випискою з індивідуальних відомостей про застраховану особу позивача форми ОК-5 (арк. спр. 17-19), сформованої відповідачем, підтверджено, що у період 1999 по 2014 рік позивач має спеціальний стаж за кодами ЗПЗ014А1, ЗПЗ014А2.

Згідно із довідником категорій страхувальників, які сплачують страхові внески на загальнообовязкове державне пенсійне страхування, затвердженим постановою Правління Пенсійного фонду України від 05.11.2009 № 26-1 «Про порядок формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованих внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування органам Пенсійного фонду України» (Додаток 8),

код ЗПЗ014А1 - працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, за Списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 25 років;

код ЗПЗ014А2 - працівники, провідних професій: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбийних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, які безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 20 років.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що у відповідача були наявні всі необхідні відомості для обрахунку пільгового стажу позивача, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно з частиною третьою статті 114 Закону № 1058-IV, із зарахуванням до цього стажу за кожний рік роботи за провідною професією 3 місяців.

Крім того, судом встановлено, що позивач отримує пенсію по інвалідності в разі трудового каліцтва. Час перебування на інвалідності обраховується з 23.01.2014, тобто з дати, яка зазначена у довідці МСЕК від 23.01.2014 серія 10 ААВ № 422409 (арк. спр. 21).

Відповідно, час з 23.01.2014 по день звернення із заявою до відповідача про переведення з пенсії по інвалідності 3 групи в разі трудового каліцтва на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до абзацу 1 частини третьої статті 114 Закону № 1058-IV 07.06.2018, має бути зарахований до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно з частиною третьою статті 114 Закону № 1058-IV.

Таким чином, судом встановлено рішення відповідача від 16 червня 2018 року без номера про відмову у переведенні позивача з пенсії по інвалідності 3 групи в разі трудового каліцтва на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до абзацу 1 частини третьої статті 114 Закону № 1058-IV не відповідає критеріям правомірності, визначеним частиною другою статті 2 КАС України, та підлягає скасуванню.

Відповідно, вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Що стосується обраного способу захисту порушених прав позивача в частині зобовязання відповідача зарахувати до страхового стажу, який дає право на призначення пенсії, періоду його перебування на інвалідності у звязку з нещасним випадком на виробництві та періоду роботи з 17.04.2000 по 20.11.2014 прохідником із додатковим зарахуванням до стажу позивач за кожен рік роботи за цією професією 3 місяців, а також повторно розглянути заяву позивача про переведення на інший вид пенсії від 07.06.2018, суд зазначає таке.

Згідно з пунктом 2 частини другої статті 245 КАС України, у разі задоволення позову суд може прийняти рішення, зокрема, про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Відповідно до частини третьої статті 245 КАС України у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобовязати субєкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Частиною четвертою цієї статті визначено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобовязати відповідача субєкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права субєкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право субєкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобовязує субєкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Частиною другою статті 9 КАС України визначено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод інтересів людини і громадянина, інших субєктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Зважаючи на те, що позивач на день звернення до відповідача мав достатній стаж, що дає йому право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно з частиною третьою статті 114 Закону № 1058-IV, та для прийняття рішення про переведення позивача з пенсії по інвалідності 3 групи в разі трудового каліцтва на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до абзацу 1 частини третьої статті 114 Закону № 1058-IV виконано всі умови, визначені законом, суд вважає, що у даному випадку ефективним способом захисту порушених прав позивача є саме зобовязання Старобільського ОУПФУ Луганської області прийняти рішення про переведення ОСОБА_2 з пенсії по інвалідності 3 групи в разі трудового каліцтва на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до абзацу 1 частини третьої статті 114 Закону № 1058-IV.

Щодо окремої вимоги про зобовязання відповідача зарахувати спірний період до стажу роботи позивача, суд вважає за необхідне зазначити таке.

У даному випадку обєктом порушення є право позивача на переведення на пенсію згідно з частиною третьою статті 114 Закону № 1058-IV. Таке порушення сталося внаслідок прийняття відповідачем рішення про відмову у переведенні на інший вид пенсії. Відповідно, способом захисту прав позивача від порушень з боку відповідача, є зобовязання відповідача прийняти рішення про переведення позивача на інший вид пенсії.

У свою чергу, обставини, встановлені судом, мотиви, з яких виходить суд, надаючи оцінку аргументам, наведеним учасниками справи щодо наявності та відсутності підстав для задоволення позову, правомірності прийнятого відповідачем рішення, у тому числі щодо наявності у позивача необхідного для призначення пенсії згідно з частиною третьою статті 114 Закону № 1058-IV стажу, за правилами визначеними частиною четвертою статті 246 КАС України зазначаються у мотивувальній частині рішення. Зазначення таких мотивів у резолютивній частині рішення Кодексом адміністративного судочинства не передбачено. Відповідно, суд вважає, що у резолютивній частині рішення суду не зазначається період роботи позивача, що включається до стажу роботи позивача, що дає право на призначення пенсії згідно з частиною третьою статті 114 Закону № 1058-IV.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем при зверненні до суду з даним адміністративним позовом сплачено судовий збір у загальному розмірі 704,80 грн, що підтверджено квитанцією від 07.09.2018 № 16.

Оскільки вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню лише з коригування обраного способу захисту порушених прав, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір, сплачений позивачем при зверненні до суду, - 704,80 грн.

Керуючись статтями 2, 72, 77, 90, 94, 139, 241-246, 250, 255, 262, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов адвоката ОСОБА_1 в інтересах в інтересах ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: 94415, АДРЕСА_2; фактичне місце проживання: 84401, АДРЕСА_3, РНОКПП НОМЕР_1) до Старобільського обєднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області (місце знаходження: 92704, Луганська область, Старобільський район, місто Старобільськ, квартал Дружби, будинок 1А, код за ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобовязання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Старобільського обєднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області від 16 червня 2018 року без номера про відмову у переведенні ОСОБА_2 з пенсії по інвалідності 3 групи в разі трудового каліцтва на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до абзацу 1 частини третьої статті 114 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Зобовязати Старобільське обєднане управління Пенсійного фонду України Луганської області прийняти рішення про переведення ОСОБА_2 з пенсії по інвалідності 3 групи в разі трудового каліцтва на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до абзацу 1 частини третьої статті 114 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

У задоволенні вимоги про зобовязання Старобільського обєднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області повторно розглянути заяву ОСОБА_2 про призначення пенсії на пільгових умовах відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Старобільського обєднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області на користь ОСОБА_2 судовий збір у сумі 704,80 грн (сімсот чотири гривні 80 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя ОСОБА_3