Справа № 448/216/18
Суддя: Торська І. В.
Дата ухвалення: 2018-11-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Єдиний унікальний номер:448/216/18
Провадження № 2-а/448/90/18
РІШЕННЯ

Іменем України

01.11.2018 року Мостиський районний суд Львівської області в особі:

головуючого судді Торської І.В.

з участю секретаря Рушеляк Г.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Мостиська справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Львівської митниці ДФС, третя особа заступник начальника Львівської митниці ДФС ОСОБА_2, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

за участі:

позивача ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеним адміністративним позовом, в якій просить скасувати постанову у справі про порушення митних правил 6441/20900/17 від 30.01.2018 року щодо притягнення її до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 470 МК України. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що постанову якою притягнено її до адміністративної відповідальності вона отримала 13.02.2018 року. Вважає дану постанову незаконною, оскільки при винесені оскаржуваної постанови не було з'ясовано всіх обставин, не враховано характеру вчиненого правопорушення, ступінь вини. Постанову було винесено без врахування її письмових пояснень які вона надала працівникам митниці. Крім того, зазначила, що у неї відсутні документи на право керування транспортними засобами. Враховуючи наведене, просить постанову у справі про порушення митних правил скасувати.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_3 позов підтримала та пояснила, що 01.11.2015 року не ввозила транспортного засобу марки MERCEDES-BENZ 190, реєстраційний номер GKS67SC,VIN код WDB2011221А465605, а тому не вчиняла порушень митних правил.

Відповідач участі уповноваженого представника в судові засідання не забезпечив, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив, відзиву на адміністративний позов, заперечень та доказів на заперечення позовних вимог суду не надав, а тому суд розглянув справу у відсутності відповідача на підставі доказів, що знаходяться у справі, відповідно до вимог ч.3 ст.205 КАС України.

Третя особа в судові засідання не зявлялась, про причини неявки суду не повідомила, хоча належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи.

Заслухавши пояснення позивача, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши докази, які мають значення для вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини та дав їм правову оцінку.

Судом встановлено, що 17.12.2017 року близько 08:43 години в зону митного контролю по смузі руху «зелений коридор» пункту пропуску «Шегині-Медика» митного поста «Мостиська» Львівської митниці ДФС заїхав транспортний засіб марки Opel Astra реєстраційний номер RPR14NF, VIN код W0L0TGF35X2249851, в якому громадянка України ОСОБА_3 слідувала, як пасажир. В ході митного контрою вказаного транспортного засобу та внесення даних про цей транспортний засіб та осіб, які слідували в ньому, в АСМО «Інспектор» спрацювала АСАУР (коди:401-1,801-1 «По даній особі наявна інформація про ввезення у попередніх періодах інших ТЗ, по яких відсутні відомості щодо подальшого вивезення»), шляхом здійснення оперативного запиту до єдиної автоматизованої інформаційної системи (ЄАІС), на підставі аналізу переміщень за даними ФМ «пасажирський пункт пропуску», ФМ «Диспетчер зони митного контролю» АСМО «Інспектор» зясовано, що громадянка України ОСОБА_3 01.11.2015 року о 17:16 годині через пункт пропуску «Шегині Медика» митного поста «Мостиська» Львівської митниці ДФС ввезла на митну територію України автомобіль марки MERCEDES-BENZ 190, реєстраційний номер GKS67SC,VIN код WDB2011221a465605 по смузі руху «зелений коридор» без письмового декларування та сплати всіх митних платежів, які відповідно до закону підлягають сплаті при імпорті транспортних засобів, на строк, передбачений нормами ст. 95 МК України. Одночасно згідно інформації, яка міститься в базі даних АСМО «Інспектор» та ЄАІС ДМС України станом на 17.12.2017 року вказаний транспортний засіб з митної території України не вивозився. Таким чином, термін вивезення (транзиту) вищевказаного автомобіля з митної території України закінчився ще 12.11.2015р., адже максимально становив 10 днів перебування під митним контролем ДФС України. Постановою від 30.01.2017 року ОСОБА_3 визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 470 МК України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 8500 грн.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст. 381 МК України (в редакції чинній на час виникнення спірних відносин) громадянам дозволяється ввозити транспортні засоби особистого користування з метою транзиту через митну територію України за умови їх письмового декларування в порядку, передбаченому для громадян, та внесення на рахунок органу доходів і зборів, що здійснив пропуск таких транспортних засобів на митну територію України, грошової застави в розмірі митних платежів, що підлягають сплаті при ввезенні таких транспортних засобів на митну територію України з метою вільного обігу.

Статтею 90 МК України встановлено, що транзит - це митний режим, відповідно до якого товари або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома органами доходів і зборів України або в межах зони діяльності одного органу доходів і зборів без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Згідно з ч.1 ст. 93 МК України товари, транспортні засоби комерційного призначення, що переміщуються у митному режимі транзиту, повинні, зокрема, бути доставленими у орган доходів і зборів призначення до закінчення строку, визначеного статтею 95 цього Кодексу.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 95 МК України встановлюються такі строки транзитних перевезень залежно від виду транспорту: для автомобільного транспорту - 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - 5 діб).

Відповідно до ч.3 ст. 470 МК України перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу органу доходів і зборів - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Нормами ч.2 ст. 95 МК України передбачено, що до строків, зазначених у ч.1 даної статті, не включається час дії обставин, зазначених у ст. 192 МК України. Проте, всупереч ст. 192 МК України та розділу VІІІ «Порядку виконання митних формальностей відповідно до заявленого митного режиму», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.05.2012 №657, позивач до найближчого митного органу до завершення визначеного митницею строку транзиту про обставини подій, у звязку з якими порушено ці строки, та місцезнаходження товарів і транспортних засобів у випадку порушення строку транзиту внаслідок поломки транспортного засобу та і його ремонту не звернулася. Будь-яких підтверджуючих документів щодо аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб у відповідності до вимог ст. 460 МК України ОСОБА_3 не надала. Таким чином, позивач не доставила автомобіль MERCEDES-BENZ 190, реєстраційний номер GKS67SC,VIN код WDB2011221А465605, до митного органу призначення, чим перевищила встановлений МК України строк доставки транспортних засобів, що перебувають під митним контролем, до митного органу призначення терміном більше ніж на 10 діб. Отже, в діях позивача наявний склад порушення митних правил, відповідальність за яке передбачено ч.3 ст. 470 МК України.

Щодо тверджень позивача в частині того, що вона не ввозила легковий автомобіль марки MERCEDES-BENZ 190, реєстраційний номер GKS67SC,VIN код WDB2011221А465605 на митну територію України, не надавала митному органу жодних документів та дозволу на ввезення та оформлення вказаного автомобіля, то такі є безпідставними з огляду на наступне.

Так, згідно пункту 7 розділу І «Правил митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України», затверджених наказом Державної митної служби України від 17.11.2005 №1118, (далі Правила №118) встановлено, що власник транспортного засобу або вповноважена особа, який переміщує транспортний засіб через митний кордон України, пред'являє його митному органу для проведення митного огляду й подає оригінали та ксерокопії таких документів, що підтверджують право власності на ТЗ або користування ним (у тому числі з правом розпорядження). Згідно пункту 9 Правил №1118 не підлягає пропуску через митний кордон України ТЗ, увезення якого в Україну заборонено згідно із законодавством або на який відсутні документи, що підтверджують право власності на ТЗ або користування ним (у тому числі з правом розпорядження). Отже, при оформленні зобов'язання про транзит визначальним є не факт знаходження особи за кермом автомобіля, а факт зазначення такої особи у поданих документах власником транспортного засобу або уповноваженою особою.

Також, відповідно до п.3.1 ч.3 Розділу ІV Правил №118, у разі ввезення громадянином-нерезидентом з метою транзиту на митну територією України транспортного засобу, зареєстрованого у відповідному реєстраційному органі іноземної держави, або ввезення з цією самою метою громадянином-резидентом транспортного засобу, зареєстрованого постійно в цьому органі та який йому належить, що підтверджується відповідним документом про право власності на такий транспортний засіб та реєстраційним документом, декларування такого транспортного засобу здійснюється в усній формі, відтак безпідставними є покликання позивача на відсутність документів, що підтверджують право власності на транспортний засіб або користування ним.

Щодо покликань позивача про вчинення щодо неї третьою особою незаконних дій, що полягали у ввезенні на її імя та без її згоди автомобіля з іноземною реєстрацією, у звязку з чим вона звернулася із заявою в органи поліції, яка зареєстрована за реєстраційним номером 4587 в журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення Мостиського ВП Яворівського ВП ГУНП у Львівській області, то такі не можуть бути прийняті до уваги з огляду на те, що згідно з ч.6 ст. 78 КАС України підставою для звільнення від доказування може бути вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили. Сам факт звернення у правоохоронні органи не є достатньою підставою вважати, що проти позивача вчинені злочинні дії.

Твердження позивача щодо відсутності у неї права на керування транспортним засобом не можна вважати обґрунтованими, оскільки наявність права на керування транспортним засобом не входить до переліку документів, необхідних для здійснення митного контролю та оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України. Відсутність у позивача посвідчення водія на право керування транспортним засобом не спростовує факту ввезення нею на територію України транспортного засобу, оскільки з її слів вона перетинала кордон у присутності інших осіб, що не виключає обєктивних можливостей залучити для ввезення в Україну автомобіля одного із цих осіб в якості водія, чого не заборонено законодавством України.

Суд звертає увагу і на те, що позивач не заперечувала самого факту свого перетину кордону в цьому транспортному засобі, про що нею і зазначено в самій позовній заяві.

Суд наголошує, що необізнаність особи, яка ввезла автомобіль на територію України, про теперішнє місцезнаходження автомобіля не звільняє її від відповідальності за вчинення правопорушення за частиною 3 статті 470 МК України.

Згідно з ч.1,2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Аналізуючи чинне законодавство та обставини справи суд приходить до переконання, що посадовою особою митного органу правомірно було прийнято рішення про наявність в діях позивача складу правопорушення, внаслідок чого винесено постанову про порушення митних правил, а тому в задоволенні позову необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст.77, 242-244,246,268,286 КАС України, суд

у х в а л и в :

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_3 до Львівської митниці ДФС, третя особа заступник начальника Львівської митниці ДФС ОСОБА_2, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - відмовити в повному обсязі.

Судові витрати по справі віднести за рахунок держави.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення в порядку, визначеному ст.289, п.п.15.5 п.15 Розділу VII «Перехідні положення» КАС України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 02.11.2018 року.

Позивач ОСОБА_3, реєстраційний номер облікової картки платника податків:НОМЕР_1; місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1, індекс 81300.

Відповідач Львівська митниця ДФС, , місцезнаходження: м.Львів, вул. Костюшка, 1, індекс 79000.

Суддя І.В.Торська

Рішення набрало законної сили «___» ______________ 20 р.

Суддя І.В.Торська