Справа № 808/2448/18
Суддя: Прокопчук Т.С.
Дата ухвалення: 2018-11-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а їн и

01 листопада 2018 року м. Дніпросправа № 808/2448/18

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючий суддя Прокопчук Т.С. (доповідач),

судді: Сафронова С.В., Чепурнов Д.В.,

за участю секретаря судового засідання: Горшкова В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 03 серпня 2018 року (суддя: Татаринов Д.В.) по адміністративній справі № 808/2448/18

за позовом ОСОБА_1 до Центрального обєднаного управління Пенсійного фонду України міста Запоріжжя про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду 18.06.2018 року з позовом до відповідача Центрального обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя (далі Центральне ОУ ПФУ м. Запоріжжя), в якому просить визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у перерахунку пенсії з урахуванням ч. 1 ст. 29 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 09.07.2003 року (далі Закон № 1058-IV), зобовязати Центральне ОУ ПФУ м. Запоріжжя, починаючи з 24.03.2017 року дати призначення пенсії за віком, перерахувати та виплачувати їй пенсію за віком у розмірі, обчисленому із застосуванням підвищення, передбаченого ч. 1 ст. 29 Закону № 1058-IV за більш пізній вихід на пенсію у розмірі 29 відсотків; стягнути на її користь з відповідача сплачену суму судового збору в розмірі 704,80 грн.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 03.08.2018 року позовні вимоги задоволено частково, визнано протиправними дії відповідача щодо відмови у перерахунку пенсії з урахуванням положень ч. 1 ст. 29 Закону № 1058-IV , зобовязано Центральне ОУ ПФУ м. Запоріжжя починаючи з 01.01.2018 року перерахувати та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком у розмірі, обчисленому із застосуванням підвищення передбаченого ч. 1 ст. 29 Закону № 1058-IV за більш пізній вихід на пенсію, в іншій частині вимог відмовлено.

Частково задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що оскільки позивач набула право на призначення пенсії за віком на підставі ст. 26 Закону №1058-IV з 31.05.2011 року, а фактично скористалася цим правом 24.03.2017 року, тобто з відстроченням на строк до 60 місяців, наявні підстави для отримання нею зазначеної пенсії зі збільшенням розміру на 0,5 % за кожний повний місяць страхового стажу, починаючи з місяця, наступного за місяцем досягнення пенсійного віку відповідно до приписів ч. 1 ст. 29 Закону № 1058-IV.

Оскільки позивач звернулася до відповідача з первинною заявою 20.12.2017 року, суд послався на норми ч. 4 ст. 45 Закону №1058-IV, та визначив дату перерахунку пенсії позивачу з 01.01.2018 року.

Так як визначення відсотка підвищення здійснюється за даними персоніфікованого обліку та на підставі документів, що є виключною компетенцією органів Пенсійного Фонду, суд відмовим у задоволенні позовних вимог відносно покладання на відповідача зобовязання здійснити позивачу підвищення пенсії у розмірі 29 % .

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, в якій вона просить рішення змінити в частині дати, з якої потрібно здійснити перерахунок та виплату їй пенсії за віком у більшому розмірі , а саме з 01.01.2018 року на 24.03.2017 року , а також зобовязати відповідача включити до розрахунку розміру пенсії підвищення, передбачене ч. 1 ст. 29 Закону № 1058-IV, збільшивши пенсію на 29 відсотків; стягнути на її користь з відповідача сплачену суму судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 1 057,20 грн.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 19.09.2018 року по справі № 808/2448/18 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 колегією суддів у складі Чередниченко В.Є., Іванов С.М., Панченко О.М. відкрито апеляційне провадження.

Відповідно до Указу Президента України №455/2017 від 29.12.2017 року «Про ліквідацію апеляційних адміністративних суддів та утворення апеляційних адміністративних суддів в апеляційних округах» з 28.09.2018 року припинив роботу Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд та з 03.10.2018 року розпочав роботу Третій апеляційний адміністративний суд, до якого були передані справи, що перебували в провадженні Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.10.2018 року для розгляду справи № 808/2448/18 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 визначено колегію суддів у складі Прокопчук Т.С., Сафронова С.В., Чепурнов Д.В., на підставі чого ухвалою від 22.10.2018 року справу прийнято до провадження та призначено розгляд апеляційної скарги в судовому засіданні 01.11.2018 року на 13 год. 00 хв., про що сторони по справі повідомлені .

В судове засідання апеляційного суду сторони не з'явилися, про день розгляду справи повідомлені належним чином, у зв'язку з чим фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно ст.229 КАС України не здійснювалося.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, а також правильність застосування судом норм матеріального права та правової оцінки обставин у справі, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.1ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною 1 ст.46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Приписами ч. 1 ст. 8 Закону № 1058-IV визначено, що право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають, зокрема, громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у ст. 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Із матеріалів справи вбачається, що починаючи з 15.01.2007 року ОСОБА_1 отримувала пенсію за вислугу років, призначену їй відповідно до норм п. «а» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Частиною 1 ст. 26 Закону № 1058-IV (в редакції, що діяла до внесення змін відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» № 2148-VIII від 03.10.2017 року) визначено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років. До досягнення віку, встановленого абзацом першим цієї статті, право на пенсію за віком мають жінки 1961 року народження і старші після досягнення ними, зокрема 55 років 6 місяців - які народилися з 01.10.1956 року по 31.03.1957 року.

Починаючи з 24.03.2017 року на підставі постанови Заводського районного суду м. Запоріжжя від 04.09.2017 року по справі №332/1135/17 (2-а/332/51/17), яка залишена без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 18.10.2017 року, відповідачем призначена та виплачується позивачу пенсія за віком, відповідно до норм ст. 26 Закону №1058-IV, обчислена з урахуванням вимог ч.2 ст. 40 цього Закону.

Матеріали справи свідчать, що ОСОБА_1 подано до Центрального ОУ ПФУ м. Запоріжжя 20.12.2017 року та 21.05.2018 року заяви про перерахунок та виплату призначеної їй пенсії за віком починаючи з 24.03.2017 року у розмірі, обчисленому із застосуванням підвищення, передбаченого ч. 1 ст. 29 Закону №1058-IV за більш пізній вихід на пенсію у розмірі 29 %.

Листом №328/1-9 від 07.06.2018 року Центральним ОУ ПФУ м. Запоріжжя у здійсненні зазначеного перерахунку та виплати пенсії ОСОБА_1 відмовлено, з посиланням на відсутність на це правових підстав, оскільки до призначення пенсії за віком вона вже отримувала пенсію за вислугу років.

Не погодившись з даною відмовою, позивач звернулася до суду з відповідним позовом.

Частиною 1 ст. 29 Закону №1058-IV (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що особі, яка набула право на пенсію за віком відповідно до цього Закону, але після досягнення пенсійного віку, передбаченого ст. 26 цього Закону, виявила бажання працювати і одержувати пенсію з більш пізнього віку, пенсія за віком призначається з урахуванням страхового стажу на день звернення за призначенням пенсії з підвищенням розміру пенсії за віком, обчисленого відповідно до ст. 27 цього Закону, на такий відсоток:

на 0,5 % - за кожний повний місяць страхового стажу, починаючи з місяця, наступного за місяцем досягнення пенсійного віку у разі відстрочення виходу на пенсію на строк до 60 місяців;

на 0,75 % - за кожний повний місяць страхового стажу, починаючи з місяця, наступного за місяцем досягнення пенсійного віку у разі відстрочення виходу на пенсію на строк понад 60 місяців.

Аналіз змісту вказаної норми свідчить про те, що підвищення розміру пенсії за віком визначене законодавцем як заохочувальний захід щодо осіб, які, отримавши право на призначення пенсії , виявили бажання працювати та одержувати пенсію з більш пізнього віку, тобто фактично відтермінували реалізацію свого права виходу на пенсію.

Тобто, для підвищення розміру пенсії на підставі даної норми необхідна наявність наступних умов: звернення за призначенням пенсії за віком з більш пізнього віку, ніж передбачено абзацом 1 ч. 1 ст. 26 Закону №1058-IV; не одержання жодного виду пенсії після досягнення пенсійного віку; наявність страхового стажу після досягнення пенсійного віку, передбаченого абзацом 1 ч. 1 ст. Закону №1058-IV.

Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Касаційного адміністративного суду Верховного Суду від 18.09.2018 року по адміністративній справі №336/4385/17 (2а/336/421/2017).

Суд першої інстанції неправомірно не взяв до уваги обставину, що позивач на момент наявності в неї підстав для звернення за призначенням пенсії за віком за нормою ст. 26 Закону №1058-IV та до моменту її призначення з 24.03.2017 року, вже отримувала пенсію за вислугу років за нормою п. «а» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», тобто фактично реалізувала своє право на пенсійне забезпечення.

Зазначені обставини свідчать, що підвищення розміру пенсії на відповідні відсотки за більш пізній вихід на пенсію відповідно до ч. 1 ст. 29 Закону №1058-IV, застосуванню до позивача не підлягає.

Оскільки судом першої інстанції рішення винесене з порушенням норм матеріального права, це є підставою для скасування судового рішення по справі та прийняття постанови про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1

Керуючись ст.12, 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 03 серпня 2018 року по адміністративній справі № 808/2448/18 скасувати.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Центрального обєднаного управління Пенсійного фонду України міста Запоріжжя про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії - відмовити

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили 01 листопада 2018 року, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складений 01 листопада 2018 року.

Головуючий суддя Т.С. Прокопчук

суддя С.В. Сафронова

суддя Д.В. Чепурнов