Справа № 815/2764/18
Суддя: Аракелян М. М.
Дата ухвалення: 2018-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/2764/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2018 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Аракелян М.М.

Розглянувши у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання дій протиправними, зобовязання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

У червні 2018 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1, в якому позивач просить суд визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови в проведенні перерахунку пенсії на підставі довідки про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) на пенсіонера ОСОБА_1 у розмірі 90% відповідної суми грошового забезпечення; зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити, відповідно до довідки наданої ліквідаційною комісією ГУМВС України в Одеській області про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій для осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) на пенсіонера ОСОБА_1, перерахунок пенсій за вислугу років у розмірі 90% відповідної суми грошового забезпечення і провести її виплату в порядку визначеному Постановою Кабінету ОСОБА_2 України від 21 лютого 2018 р. №103 Про перерахунок пенсії особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб.

В обгрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він є пенсіонером органів внутрішніх справ України з 1 лютого 2005 року, якому призначено пенсію за вислугу років з основним розміром 90% грошового забезпечення. Здійснюючи перерахунок пенсії відповідно до Постанови КМУ №103 від 21.02.2018 року, відповідач розмір пенсії зменшив на 70% грошового забезпечення починаючи з 01.01.2018 року. 18 травня 2018 року він звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України з проханням обрахувати розмір пенсії встановивши її в розмірі 90% грошового забезпечення, однак 01.06.2018 року відповідачем було відмовлено у перерахунку пенсії. Позивач зазначає, що зміна максимального розміру пенсії не розповсюджується на позивача та не є підставою для зменшення розміру призначеної пенсії, адже зазначені зміни відбулись після її призначення. Посилаючись на ст.ст. 19, 22, 46, 92 Конституції України, ст.63 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб, Порядок проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, затверджений постановою Кабінету ОСОБА_2 України від 13.02.2008 № 45, постанову Кабінету ОСОБА_2 України Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб від 21.02.2018 за № 103, Закон України Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи, Закон України від 27.03.2014 за №1166-VII Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання України вказує, що внесені зміни до ст.ст.13, 43 Закону №2262 щодо розміру пенсії у відсотках та її максимального розміру стосуються виключно порядку призначення пенсії особам у разі реалізації ними права на первинне призначення пенсії за цим Законом, а не перерахунку вже призначеної пенсії. Процедури призначення та перерахунку пенсії різні за змістом і механізмом їх проведення. При перерахунку пенсії військовослужбовцям має застосовуватися норма, яка визначає розмір пенсії у відсотках без обмеження її граничного розміру, що діяла на момент призначення пенсії. Зазначає, що всупереч наведеному, при здійснені перерахунку пенсії позивачу на підставі Постанови №103, відповідач застосував норми, які регулюють питання саме призначення пенсії, що є безпідставним. Посилаючись на рішення Конституційного Суду України від 6 липня 1999 року № 8-рп/99 та від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 вказує, що відповідач мав здійснити перерахунок пенсії позивачу, починаючи з 01.01.2018 року, з основним розміром 90% грошового забезпечення.

Ухвалою суду від 20 червня 2018 року адміністративний позов ОСОБА_1 залишено без руху у звязку недодержанням вимог ст. 160, 161 КАС України, та встановлено 7-денний строк для усунення недоліків позовної заяви. У вказаній ухвалі визначено, що виявлені недоліки мають бути усунені шляхом надання до суду позовної заяви приведеної у відповідність ч.5 ст. 160 КАС України з зазначенням власної офіційної електронної адреси або адреси електронної пошти, власного реєстраційного номеру облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України, власного письмового підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, а також шляхом надання доказів зарахування суми сплаченого судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України відповідно.

13 липня 2018 року від позивача до суду надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви по справі №815/2764/18 на виконання ухвали суду від 20.06.2018 року з додатками (вх.№20221/18).

Ухвалою суду від 30.07.2018 року відкрито провадження у даній справі, ухвалено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін відповідно до положень ст. 263 КАС України.

21 серпня 2018 року від представника відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву (вх.№24408/18), в якому, заперечуючи проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1, представник відповідача зазначив, що перерахунок пенсії позивача на виконання постанови Кабінету ОСОБА_2 України Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб № 103 від 21.02.2018 було проведено в березні 2018 року з урахуванням основного розміру грошового забезпечення позивача у розмірі 70%, оскільки 01.04.2014 набрав чинності Закон України від 27.03.2014 №1166-VІІ Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в України. Представник зазначив, що до 01.01.2018 позивач отримував пенсію виходячи з розміру грошового забезпечення, яке він отримував особисто на момент звільнення з військової служби. Тому і відсотковий розмір грошового забезпечення був застосований відповідно до законодавства, що діяло на момент призначення пенсії. Однак, у 2018 році позивачу проведено перерахунок пенсії уже на підставі видів грошового забезпечення діючих військовослужбовців, тому і застосуванню підлягає законодавство, що діє на момент виникнення права на такий перерахунок станом на 01.01.2018 року.

Таким чином, на думку представника відповідача, перерахунок пенсії ОСОБА_1 здійснено відповідно до вимог законодавства, що діяльно на момент виникнення права на такий перерахунок, на даний час виплата пенсії здійснюється відповідно до вимог діючого законодавства, підстави для визнання протиправними дій Головного управління відсутні.

Враховуючи викладене, представник відповідача просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

Ухвалою суду від 30.08.2018 року вирішено розглядати справу №815/2764/18 за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін та призначено перше судове засідання на 25.09.2018 року. Зобовязано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області надати до суду у строк до 20.09.2018 року належним чином засвідчені копії матеріалів пенсійної справи ОСОБА_1

03 вересня 2018 року від позивача до суду надійшла відповідь на відзив (вх.№25683/18), в якій не погоджуючись з твердженнями представника відповідача, викладеними у відзиві на позовну заяву, позивач зазначив, що вони не містять жодних обгрунтувань та не спростовують доводів його позову, а лише дублюють зміст листа-відмови від 01.06.2018 року. Посилаючись на постанову Верховного суду від 03.04.2018 року по справі №175/1665/17, позивач зауважив на протиправності дій відповідача щодо зменшення відсоткового розміру його пенсії з 90% до 70% грошового забезпечення, що є звуженням обсягу вже існуючих прав позивача.

10 вересня 2018 року відповідачем надано витребувані ухвалою суду від 30.08.2018 року докази по справі (вх.№26447/18).

25 вересня 2018 року від позивача до суду надійшла заява про розгляд справи без його участі (вх.№28217/18).

25 вересня 2018 року від представника відповідача до суду надійшло клопотання про розгляд справи без його участі (вх.№ЕП/5310/18)

У судове засідання, призначене на 25.09.2018 року, учасники справи не зявились, про дату час та місце проведення судового засідання повідомлялись належним чином та своєчасно.

Відповідно до ч.9 ст.205 КАС України розгляд справи продовжено в письмовому провадженні.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками справи докази, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд дійшов наступного.

Судом встановлено, що Наказом Управління МВС України в Одеській області від 31.01.2005 року №45 о/с; полковника міліції ОСОБА_1 (К-148886), помічника начальника з організаційно-штатної роботи групи організаційно-штатної роботи управління роботи з персоналом УМВС України в області з 01 лютого 2005 року, звільнено у відставку за п. 65 «а» (за віком). Вислуга років на день звільнення у календарному обчисленню становить -38 років 09 місяці 17 днів.

Згідно з наявною в матеріалах справи копією протоколу за пенсійною справою №19818 ОСОБА_1 з 01.02.2005 року призначено пенсію за вислугою років у розмірі 90% грошового забезпечення.

Відповідно до протоколів про перерахунок пенсії з пенсійної справи позивача №19818 судом встановлено, що позивачу у період з 2005 року по 2017 рік неодноразово були проведені перерахунки пенсії, виходячи із 90% основного розміру пенсії.

Згідно з наявною в матеріалах справи копією довідки №19818 про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій для осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції), яка видана ОСОБА_1 Ліквідаційною комісією ГУ МВС України в Одеській області відповідно до постанови КМУ від 15.11.2015 року №988, постанови КМУ від 21.02.2018 року №103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» розмір посадового окладу (3000грн.), окладу за військовим званням (2400 грн.), надбавки за стаж служби 50 % (2700грн.), надбавки за службу в умовах режимних обмежень 15% (450 грн.), премії 017% (14,54 грн.)становить всього 8564,54 грн.

Судом встановлено, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області на виконання постанови Кабінету ОСОБА_2 України №103 від 21.02.2018 року Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб, на підставі вказаної вище довідки проведено перерахунок пенсії позивача.

Згідно здійсненого 27 березня 2018 року перерахунку пенсії позивача з 01.01.2018 року із сум грошового забезпечення: посадовий оклад 300,00 грн.; оклад за військове звання 2400,00 грн.; процентна надбавка за вислугу років (50%) 2700,00 грн.; робота з таємними виробами, носіями, документами (15%) - 450,00 грн., премія 0,17 грн., всього 8564,54 грн. (а/с 27)

Основний розмір пенсії позивачу визначено у розмірі 70% грошового забезпечення (вислуга років 38) у розмірі 5995,18 грн.; вид підвищення або надбавки пенсії: доплата до попереднього розміру пенсії (пост. КМУ 103 від 21.02.2018р.) 530,22 грн.

Підсумок пенсії позивача (з надбавками) з 01.04.2018 року визначено у розмірі 6525, 40грн.

18 травня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до відповідача з заявою про перерахунок пенсії (вх.1372/к-11), в якій, відповідно до Постанови Кабінету ОСОБА_2 України №103 від 21.02.2018 року, просив здійснити перерахунок розміру пенсії на підставі довідки ліквідаційної комісії ГУ МВС України в Одеській області про розмір грошового забезпечення за відповідною посадою станом на 01.01.2016 року, встановивши її у розмірі 90% грошового забезпечення.

Однак, листом від 01.05.2018 року №1372/К-11 відповідачем було відмовлено у задоволенні заяви про перерахунок пенсії ОСОБА_1 за таким розрахунком.

Як вбачається зі змісту листа-відмови від 01.05.2018 року, відповідач вказує на правомірність здійсненого перерахунку з огляду на те, що з прийняттям Кабінетом ОСОБА_2 України постанови від 21 лютого 2018 року № 103 Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб (далі - постанова № 103) перерахунок раніше призначених пенсій особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) здійснено за прирівняною посадою з розміру грошового забезпечення поліцейського, враховуючи відповідні оклади за посадою, спеціальним званням, відсоткову надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообовязкове державне соціальне страхування, за січень 2016 року відповідно до постанови Кабінету ОСОБА_2 України від 11 листопада 2015 року № 988 "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції" за нормами законодавства, що діє на момент перерахунку.

Вважаючи протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області при проведенні перерахунку пенсії (на виконання постанови Кабінету ОСОБА_2 України від 21.02.2018 №103) щодо зменшення йому з 01.01.2018 року основного розміру пенсії за вислугу років з 90% на 70% грошового забезпечення, позивач звернуся до суду з даним позовом.

Вирішуючи дану справу по суті та надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.4 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, цього Закону, законів України Про недержавне пенсійне забезпечення, Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов'язковість яких надана Верховною ОСОБА_2 України (далі - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.

Згідно з п.11 ч.1 ст.11 цього Закону загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню підлягають військовослужбовці (крім військовослужбовців строкової служби), поліцейські, особи рядового і начальницького складу, у тому числі ті, які проходять військову службу під час особливого періоду, визначеного законами України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію та Про військовий обовязок і військову службу.

Відповідно до частини 3 статті 63 Закону № 2262-ХІІ усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у звязку зі зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, або у звязку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством. Перерахунок пенсій здійснюється на момент виникнення права на перерахунок пенсій і провадиться у порядку, встановленому Кабінетом ОСОБА_2 України, у строки, передбачені частиною другою статті 51 цього Закону. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим зі служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

Відповідно до ч.2 ст.13 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб (в редакції, що діяла на час призначення пенсії позивачу) загальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 90% відповідних сум грошового забезпечення

Пунктом 8 розділу II Закону України Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи, який набрав чинності з 01.10.2011, та пунктом 23 розділу II Закону України Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні, який набрав чинності з 01.05.2014, до ч.2 ст.13 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб було внесено зміни та цифри 90 замінено цифрами 80 та цифри 80 замінено цифрами 70 відповідно.

При цьому, судом встановлено, що з 01.02.2005 року пенсія позивачу нарахована та виплачувалась у розмірі 90% грошового забезпечення.

Частиною 1 статті 58 Конституції України встановлено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Статтею 22 Конституції України визначено, що права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Тобто, при перерахунку пенсії відповідним категоріям військовослужбовців має застосовуватися норма, що визначає розмір грошового забезпечення у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії, а внесені Законами України від 08.07.2011 №3668 та від 27.03.2014 №1166-VІІ зміни до ч.2 ст.13 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб щодо встановлення граничного розміру пенсії за вислугу років у розмірі 70% від сум грошового забезпечення, є звуженням змісту та обсягу вже існуючого у позивача права у вигляді призначення йому пенсії виходячи із 90% розміру грошового забезпечення.

Крім того, внесені зміни не стосуються перерахунку вже призначеної пенсії, оскільки процедура призначення та перерахунку пенсії різні за змістом і механізмом їх проведення.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов'язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до ст.17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме: у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 06.07.1999 №8-рп/99 у справі щодо права на пільги, рішення Конституційного Суду України від 20.03.2002 № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

У вищезазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов'язана з ризиком для життя і здоров'я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення.

Виходячи із висловленого у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій, їх не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства.

Окрім цього, згідно з пунктом 2 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи обмеження пенсії максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія призначена до набрання чинності цим Законом.

Отже, зміна максимального розміру пенсії з 90% до 70% сум грошового забезпечення у ч.2 ст. 13 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб після призначення пенсії позивачу не є підставою для зменшення розміру призначеної йому пенсії під час проведення відповідачем її перерахунку на підставі довідки.

Внесені вищевказаними Законами зміни до ч. 2 ст. 13 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб щодо встановлення граничного розміру пенсії за вислугу років у розмірі 80% та 70% грошового забезпечення не стосуються перерахунку вже призначеної пенсії, а мають застосовуватися лише виключно при призначенні нових пенсій.

Відповідно до ч.3 ст.1-1 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб зміна умов і норм пенсійного забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону та Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

З урахуванням вищевказаного, суд дійшов висновку, що відповідач при проведенні ОСОБА_1 перерахунку пенсії не мав права зменшувати розмір пенсії за вислугу років з 90% на 70% грошового забезпечення, та відповідно такі дії відповідача є протиправними.

Зазначені висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах: від 31.01.2018 року у справі №523/4930/15-а, від 27.02.2018 року у справі №642/3284/17, від 03.04.2018 року у справі №175/1665/17 (провадження №К/9901/9550/18), від 24.04.2018 року у справі №686/12623/17 (провадження №К/9901/849/17), від 19.06.2018 у справі №583/2264/17 (К/9901/1786/18).

Відповідно до ч.5, ч.6 ст.13 Закону України Про судоустрій та статус суддів висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов'язковими для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Згідно з ч.5 ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Отже, враховуючи вищевикладене, вимога позивача про визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови в проведенні перерахунку пенсії на підставі довідки про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) на пенсіонера ОСОБА_1 у розмірі 90% відповідної суми грошового забезпечення є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

В свою чергу, стосовно вимог позивача про зобов'язання Головного управління Пенсійного фонду України у Одеській області здійснити, відповідно до довідки наданої ліквідаційною комісією ГУМВС України в Одеській області про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) на пенсіонера ОСОБА_1, перерахунок пенсій за вислугу років у розмірі 90% відповідної суми грошового забезпечення і провести її виплату в порядку визначеному Постановою Кабінету ОСОБА_2 України від 21 лютого 2018 р. №103 Про перерахунок пенсії особам, які звільнені з військової служби, та деякими іншим категоріям осіб, суд виходить з наступного.

Згідно з п.23 ч.1 ст.4 КАС України похідна позовна вимога - вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).

Оскільки вищезазначена вимога позивача про зобов'язання Головного управління Пенсійного фонду України у Одеській області здійснити, відповідно до довідки наданої ліквідаційною комісією ГУМВС України в Одеській області про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) на пенсіонера ОСОБА_1, перерахунок пенсій за вислугу років у розмірі 90% відповідної суми грошового забезпечення і провести її виплату в порядку визначеному Постановою Кабінету ОСОБА_2 України від 21 лютого 2018 р. №103 Про перерахунок пенсії особам, які звільнені з військової служби, та деякими іншим категоріям осіб є похідною, вона підлягає задоволенню також.

При цьому, враховуючи предмет спірних правовідносин у даній справі, судом не приймаються до уваги посилання відповідача у відзиві на позов на рішення Верховного суду від 04.04.2018 у справі №822/524/18, оскільки як зазначено самим відповідачем, дана справа стосувалась переведення з пенсії по інвалідності на пенсію державного службовця.

Решта доводів та заперечень відповідача у відзиві на позов висновків суду по суті заявлених позовних вимог та позицію позивача аргументовано не спростовують.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, зокрема, рішенням у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету ОСОБА_2 Європи щодо якості судових рішень обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно зясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Згідно положень ст.75 КАС України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. При цьому в силу положень ст.76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач не надав суду доказів на підтвердження правомірності дій щодо перерахунку пенсії ОСОБА_1, а доводи, викладені у відзиві на позовну заяву, спростовуються висновками суду в ході розгляду справи.

Посилання відповідача на судові рішення Європейського суду з прав людини за змістом яких соціальні гарантії щодо особи діють з урахуванням фінансового становища держави, суд не вважає доречними, оскільки в межах спірних правовідносин суд убачає саме звуження обсягу вже існуючого права позивача, а не справедливий та пропорційний перерозподіл коштів з метою дотримання суспільного балансу.

Оцінивши наявні в матеріалах докази, встановивши їх належність, допустимість та достовірність, їх достатність і взаємоповязаність, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, враховуючи всі наведені обставини, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Суд зазначає, що відповідач не включений до переліку осіб, звільнених від сплати судового збору, що прямо передбачено Законом України Про судовий збір від 08.07.2011 №3674-VI, а тому є платником судового збору на загальних підставах.

Позивачем сплачений судовий збір в розмірі 704,80 грн. відповідно до квитанції №3837840 від 07.06.2018 року, який згідно з ч.1 ст.139 КАС України підлягає стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області.

Керуючись ст.ст.139, 241-246, 250, 255, 260-262, 295 КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови в проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) у розмірі 90% відповідної суми грошового забезпечення.

Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити відповідно до довідки наданої ліквідаційною комісією ГУМВС України в Одеській області про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій для осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) перерахунок пенсії за вислугу років ОСОБА_1 у розмірі 90% відповідної суми грошового забезпечення і провести її виплату в порядку, визначеному Постановою Кабінету ОСОБА_2 України від 21 лютого 2018 р. №103 Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (65107, Одеська область, місто Одеса, вул. Канатна, будинок 83; ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (65089, АДРЕСА_1; РНОКПП:НОМЕР_1) судовий збір у розмірі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та в строки, встановлені ст. 293,295 КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та в строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Суддя М.М. Аракелян

.