Справа № 805/4964/18-а
Суддя: Ушенко С.В.
Дата ухвалення: 2018-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 жовтня 2018 р. Справа№805/4964/18-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Ушенка С.В.,

при секретарі судового засідання Гуменному М.А.,

за участю

позивача ОСОБА_1 (особисто),

представника позивача ОСОБА_2 (за ордером),

представника відповідача Ніколєнка Є.О. (за довіреністю),

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Держпраці у Донецькій області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу, -

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі по тексту Позивач) 22.06.2018 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Держпраці у Донецькій області про визнання протиправною та скасування постанови від 29.05.2018 № ДЦ247/540/АВ/ТД-ФС про накладення штрафу у розмірі 111690,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 08.05.2018 в магазині «ІНФОРМАЦІЯ_1», що розташований АДРЕСА_1, де він здійснює господарську діяльність, посадовими особами відповідача проведено інспекційне відвідування, за результатами якого складено акт від 10.05.2018 № ДЦ247/540/АВ. В акті відображено, що продавець-консультант на імя Діана реалізовувала товар, а саме: спілкувалася з відвідувачами та відпускала товари, і яка, відповідно до його пояснень, була запрошена на стажування без відповідного наказу та оформлення трудових відносин, у звязку з чим зроблено висновок про порушення ч. 1 та ч. 3 ст. 24 КЗпП України щодо допущення до роботи працівника без відповідного оформлення трудових відносин та не повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування ЄСВ про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. На даний акт ним були подані заперечення, однак відповідачем на підставі абзацу 2 частини 2 статті 265 КЗпП України прийнято постанову № ДЦ247/540/АВ/ ТД-ФС від 29.05.2018, якою на нього накладено штраф у розмірі 111690,00 грн.

Позивач не погоджується з вказаною постановою та вважає її протиправною у звязку з тим, що порушення вимог ст. 24 КЗпП України ним допущено не було, постанова прийнята не у відповідності до Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого постановою КМУ від 26.04.2017 № 295, та Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою КМУ від 17.07.2013 № 509.

Відповідач заперечував проти позовних вимог та 25.07.2018 надав до суду відзив на адміністративний позов, в якому зазначив про правомірність прийнятого ним рішення про накладення штрафу на позивача, оскільки ним було порушено вимоги ст. 24 КЗпП України. Зазначає, що інспекційне відвідування позивача було проведено у відповідності до вимог Порядку № 295 та на підставі наказу від 05.05.2018 № 435, у звязку з чим просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 26.06.2018 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи та призначено судове засідання на 10.07.2018.

Ухвалою суду від 10.07.2018 судовий розгляд справи відкладено до 26.07.2018.

Ухвалою суду від 26.07.2018 провадження у справі зупинено до 18.09.2018 для надання часу учасникам справи для примирення.

18.09.2018 в судовому засіданні оголошено перерву до 10.10.2018.

Ухвалою суду від 10.10.2018 судовий розгляд справи відкладено до 16.10.2018.

16.10.2018 в судовому засіданні оголошено перерву до 18.10.2018.

Позивач та його представник у судовому засіданні підтримали позовні вимоги, надали пояснення, аналогічні викладеному у позовній заяві, а також про те, що пояснення у обєкта інспекційного відвідування посадовими особами були отримані з порушенням ст. 63 Конституції України, відеозйомка проведена з порушенням діючого законодавства та носій відеозапису в порушення Порядку № 295 не долучено до акту інспекційного відвідування позивача, у звязку з чим просили задовольнити позовні вимоги.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти позовних вимог, надав пояснення, аналогічні викладеному у відзиві на адміністративний позов, та просив у задоволенні позовних вимог відмовити.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників справи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Позивач ОСОБА_1, зареєстрований як фізична особа підприємець (ЄДРПОУ НОМЕР_1), про що свідчить свідоцтво про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця серії НОМЕР_2, копія якого наявна в матеріалах справи.

Відповідач, Головне управління Держпраці у Донецькій області (), є субєктом владних повноважень у розумінні п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України.

Наказом Міністерства соціальної політики України від 27 березня 2015 року № 340 затверджено Положення про територіальні органи Державної служби України з питань праці.

Наказом Державної служби України з питань праці від 04 лютого 2016 року № 8 затверджено Положення про Головне управління Держпраці у Донецькій області.

Згідно з пунктом 1 Положення про Головне управління Держпраці у Донецькій області, Головне управління Держпраці у Донецькій області є територіальним органом Державної служби України з питань праці, що їй підпорядковується. Повноваження Головного управління Держпраці у Донецькій області поширюються на територію Донецької області.

05.05.2018 начальником Головного управління Держпраці у Донецькій області прийнято наказ № 435, яким відповідно до пп. 3 п. 5 Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.04.2017 № 295 (далі по тексту Порядок № 295), за рішенням керівника органу контролю про проведення інспекційних відвідувань з питань виявлення неоформлених трудових відносин, прийнятим за результатами аналізу інформації, отриманої із засобів масової інформації, інших джерел, доступ до яких не обмежений законодавством, та джерел, зазначених у підпунктах 1, 2, 4 7 п. 5 прийнято рішення про проведення інспекційного відвідування субєктів господарювання Фізичних осіб-підприємців ОСОБА_4 та ОСОБА_1 з питань дотримання вимог законодавства про працю в частині виявлення неоформлених трудових відносин.

07.05.2018 за № 271/042/15-14-12 відповідачем складено направлення на проведення інспекційного відвідування субєкта господарювання ФОП ОСОБА_1, відповідно до наказу від 05.05.2018 № 435, щодо дотримання вимог законодавства про працю у період з 08.05.2018, тривалістю 2 робочих дні.

08.05.2018 уповноваженими особами відповідача здійснено вихід за фактичною адресою місцезнаходження обєкту відвідування (магазин «ІНФОРМАЦІЯ_1»), за адресою: АДРЕСА_1, де здійснює господарську діяльність позивач.

За результатами виходу на місцезнаходження обєкта відвідування відповідачем складено акт інспекційного відвідування № ДЦ247/540/АВ від 10.05.2018.

В ході інспекційного відвідування встановлено порушення ч. 1 та ч. 3 ст. 24 КЗпП України в частині допуску працівника на імя Діана до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом власника, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

29.05.2018 позивачем подано заперечення на акт інспекційного відвідування, які в той же день отримані уповноваженою особою відповідача. Доказів щодо їх розгляду відповідачем до суду не надано.

18.05.2018 відповідачем прийнято рішення щодо розгляду справи про накладання штрафу на ФОП ОСОБА_1 № ДЦ247/540/АВ/ТД та повідомлення про дату її розгляду від 18.05.2018 за № 4.2-13-6/5110-18.

29.05.2018 вказана справа розглянута відповідачем за участю ФОП ОСОБА_1 та його представника і за результатами її розгляду прийнято постанову про накладення штрафу №ДЦ247/540/АВ/ТД-ФС від 29.05.2018, з якої вбачається, що на ФОП ОСОБА_1 на підставі абз. 2 ч. 2 ст. 265 Кодексу законів про працю України накладено штраф у розмірі 111690,00 грн. за порушення ч. 1 та ч. 3 ст. 24 КЗпП України щодо допуску працівника на імя Діана до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом власника, та повідомлення Державної фіскальної служби про прийняття працівника на роботу.

При прийняті рішення по суті спору суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 1 Кодексу законів про працю України, Кодекс законів про працю України регулює трудові відносини всіх працівників, сприяючи зростанню продуктивності праці, поліпшенню якості роботи, підвищенню ефективності суспільного виробництва і піднесенню на цій основі матеріального і культурного рівня життя трудящих, зміцненню трудової дисципліни і поступовому перетворенню праці на благо суспільства в першу життєву потребу кожної працездатної людини.

Відповідно до приписів ст. 21 КЗпП України, трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Працівник має право реалізувати свої здібності до продуктивної і творчої праці шляхом укладення трудового договору на одному або одночасно на декількох підприємствах, в установах, організаціях, якщо інше не передбачене законодавством, колективним договором або угодою сторін.

Статтею 24 КЗпП України встановлено, що трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов'язковим, зокрема, при укладенні трудового договору з фізичною особою.

При укладенні трудового договору громадянин зобов'язаний подати паспорт або інший документ, що посвідчує особу, трудову книжку, а у випадках, передбачених законодавством, - також документ про освіту (спеціальність, кваліфікацію), про стан здоров'я та інші документи.

Працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідальність за порушення законодавства про працю визначена статтею 265 Кодексу законів про працю України, відповідно до якої посадові особи органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, винні у порушенні законодавства про працю, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством.

Юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі, зокрема, фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту) (абз. 2 ч. 2 ст. 265 КЗпП України).

Штрафи, зазначені у частині другій цієї статті, накладаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Механізм накладення на суб'єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачених частиною другою статті 265 Кодексу законів про працю України та частинами другою - сьомою статті 53 Закону України "Про зайнятість населення", визначає Порядок накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затверджений постановою КМУ від 17.07.2013 № 509 (далі Порядок № 509).

Пунктом 2 Порядку № 509 визначено, що штрафи накладаються Головою Держпраці, його заступниками, начальниками управлінь і відділів Держпраці та їх заступниками (з питань, що належать до їх компетенції), начальниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками, керівниками виконавчих органів міських рад міст обласного значення, сільських, селищних, міських рад об'єднаних територіальних громад та їх заступниками.

Штрафи можуть бути накладені на підставі, зокрема, акта про виявлення під час перевірки суб'єкта господарювання або роботодавця ознак порушення законодавства про працю та/або зайнятість населення, складеного посадовою особою Держпраці чи її територіального органу, виконавчого органу міської ради міста обласного значення та сільської, селищної, міської ради об'єднаної територіальної громади.

За результатами розгляду справи уповноважена посадова особа на підставі акта, зазначеного в пункті 3 цього Порядку, складає постанову про накладення штрафу.

Частиною 1 статті 259 КЗпП України визначено, що державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 26.04.2017 № 295 затверджено Порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, який визначає процедуру здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (включаючи їх структурні та відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю.

Відповідно до п. 2 зазначеного Порядку, державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань інспекторами праці: Держпраці та її територіальних органів; виконавчих органів міських рад міст обласного значення та сільських, селищних, міських рад обєднаних територіальних громад (з питань своєчасної та у повному обсязі оплати праці, додержання мінімальних гарантій в оплаті праці, оформлення трудових відносин).

Згідно п. 5 Порядку № 295, інспекційні відвідування проводяться, зокрема, за зверненням фізичної особи, стосовно якої порушено правила оформлення трудових відносин, та за рішенням керівника органу контролю про проведення інспекційних відвідувань з питань виявлення неоформлених трудових відносин, прийнятим за результатами аналізу інформації, отриманої із засобів масової інформації, інших джерел, доступ до яких не обмежений законодавством, та джерел, зазначених у підпунктах 1, 2, 4 - 7 цього пункту.

Підставою для проведення інспекційного відвідування, як відображено у наказі від 05.05.2018 № 435, стало рішення керівника органу контролю про проведення інспекційних відвідувань з питань виявлення неоформлених трудових відносин, прийнятим за результатами аналізу інформації, отриманої із засобів масової інформації, інших джерел, доступ до яких не обмежений законодавством, та джерел, зазначених у підпунктах 1, 2, 4 - 7 цього пункту.

Як встановлено в ході судового розгляду і підтверджується матеріалами справи, зазначеною інформацією стало звернення фізичної особи від 23.04.2018 на Гарячу урядову лінію про те, що підприємець ОСОБА_4 (АДРЕСА_2, магазини «ІНФОРМАЦІЯ_2» та «ІНФОРМАЦІЯ_1») наймає працівників, які працюють неофіційно, а також застосовує до працівників неправомірну систему штрафів та не сплачує податки за 10 працевлаштованих працівників, а також доповідна записка посадової особи відповідача від 04.05.2018 № 04.2-13-9/15/18, складена за результатами аналізу інформації, отриманої із джерел, зазначених у пп. 3 п. 5 Постанови № 295, стосовно ФОП ОСОБА_4, а саме: вищевказаного звернення, мережі інтернет, загальнодоступної реклами.

При цьому суд зауважує, що звернення фізичної особи щодо порушення трудового законодавства було стосовно ФОП ОСОБА_4, а не позивача, і не стосувалось порушення правил оформлення трудових відносин щодо неї (субєкта звернення).

Крім того, відповідачем не надано до суду доказів проведення аналізу інформації з мережі інтернет та реклами щодо порушення саме позивачем законодавства про працю, яка зявилась підставою для проведення у останнього інспекційного відвідування. Більш того, з матеріалів, наданих відповідачем в підтвердження обґрунтованості прийняття спірного рішення, взагалі не вбачається інформації, яка стосувалась би ФОП ОСОБА_1 і порушення ним законодавства про працю.

Таким чином, враховуючи вищенаведене в сукупності, суд приходить до висновку, що інспекційне відвідування позивача проведено за відсутності визначених п. 5 Порядку № 295 підстав, а, отже, є незаконним та протиправним. В свою чергу, оскільки проведення інспекційного відвідування здійснено за відсутності законодавчо встановлених підстав, складений за його результатами акт інспекційного відвідування не може бути законною підставою для прийняття спірного рішення та притягнення позивача до відповідальності, встановленої приписами КЗпП України, а тому спірна постанова відповідача є протиправною та підлягає скасуванню.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові або службові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що відповідачем не доведено правомірність прийняття постанови від 29.05.2018 №ДЦ247/540/АВ/ТД-ФС, оскільки він діяв необґрунтовано і не на підставі, що передбачена законами України, а отже вона підлягає визнанню протиправною та скасуванню, а позов - задоволенню.

Стосовно розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як вбачається з матеріалів справи та підтверджується квитанцією № 0.0..1 від 20.06.2018 позивач за подання адміністративного позову сплатив по 1116,91 грн. судового збору.

Таким чином, у звязку із задоволенням позовних вимог у повному обсязі, судовий збір у сумі 1116,91 грн. підлягає стягненню з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 9, 77, 139, 242, 244-250, 255, 262, 295, 297, 371, 382 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_3; ЄДРПОУ НОМЕР_1) до Головного управління Держпраці у Донецькій області (85300, Донецька область, м. Покровськ, вул. Прокофєва, буд. 82; ) про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу задовольнити у повному обсязі.

Визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами від 29 травня 2018 року № ДЦ247/540/АВ/ТД-ФС, прийняту Головним управлінням Держпраці у Донецькій області (85300, Донецька область, м. Покровськ, вул. Прокофєва, буд. 82; ).

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Держпраці у Донецькій області (85300, Донецька область, м. Покровськ, вул. Прокофєва, буд. 82; ) на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_3; ЄДРПОУ НОМЕР_1) здійснені ним документально підтверджені судові витрати у сумі 1116,91 грн. (одна тисяча сто шістнадцять) гривень 91 копійка.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 29 жовтня 2018 року.

Суддя Ушенко С.В.