Справа № 214/4568/18
Суддя: Прасолов В. М.
Дата ухвалення: 2018-10-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 214/4568/18
2-а/214/186/18
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

26 жовтня 2018 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Прасолова В.М.

при секретарі Улятовській М.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора 2 роти 1 батальйону УПП в м. Кривому ОСОБА_2 Ігорівни про скасування постанови про адміністративне правопорушення та закриття провадження, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до інспектора роти №2 батальйону № 1 УПП в м. Кривому ОСОБА_2 Ігорівни (далі за текстом «інспектор»), в якому просить: скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення від 12 липня 2018 року про притягнення її, позивачки, до адміністративної відповідальності по ч. 1 ст. 122, КУпАЕ провадження по справі про адміністративне закрити у звязку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування позову наводить наступне. 12 липня 2018 року приблизно об 12 годині 50 хвилин по вулиці Стара Вокзальна 4, вона знаходячись за кермом автомобіля «Лексус», реєстраційний номер НОМЕР_1 Далі за текстом «автомобіль «Лексус», підїжджаючи до будівлі ринку, зупинилася перед вїздом у звязку з тим, що температура двигуна показувала максимальне значення. В подальшому мала намір здати назад для того, щоб зайняти місце на парковці. При цьому, на даній території були відсутні забороняючи знаки або розмітка. Сама зупинка була короткочасна. Коли вона не розпочала подальший рух, до автомобілю підійшов екіпаж патрульної поліції, зазначивши їй, про те, що вона порушує правила стоянки. Їй не було розяснені права, не було забезпечено право на повний, всебічний та обєктивні й розгляд справи по суті. Зазначає, що не порушувала правила дорожнього руху, том вважає постанову такою, що винесена не законно, порушила її права та підлягає скасуванню. Наполягає, що постанова не від відображає дійсних обставин справи, винесена з грубим порушенням вимог чинного законодавства щодо її змісту та процедури складення, є незаконною та підлягає скасуванню. Вказує, що постанова складалась інспектором без врахування її зауважень, пояснень та конкретної дорожньої обстановки, скупчення і потоку інших автомобілів, інтенсивності руху. Вказує, що факт порушень оснований на припущеннях, що є порушенням закону. на місці розгляду справи їй не надавалися належні та допустимі докази правопорушення Постанова була винесена фактично без розгляду справи. Зазначає, що інспектор не наддав можливості для дачі власних пояснень та заперечень, не надав можливості скористатися правовою допомогою. Згідно з частиною першою статті 268 Кодексу особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржувати постанову у справі. Крім того, у цій правовій нормі передбачено, що справа про адміністративне правопорушення повинна розглядатися в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; за відсутності такої особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. У наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності. Водночас вказані положення є законодавчими гарантіями обєктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення, реалізація яких можлива лише у разі, якщо особі буде надано достатній проміжок часу для підготовки до розгляду справи, пошуку адвоката, ознайомлення з матеріалами справи, тощо. Відповідно до ст.278 КУпАП, орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: чи належить до його компетенції розгляд даної справи; чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; чи витребувано необхідні додаткові матеріали; чи підлягають заді задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката. Під час розгляду справи вона, позивачка, багаторазово заявляла усні клопотання щодо ознайомлення з матеріалами справи, щодо залучення до справи захисника та щодо закриття справи у звязку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, які безпідставно були проігноровані. Зазначає, що постанова була винесена на місці зупинки транспортного засобу, а не за місцем вчинення правопорушення (в УПП в м. Кривому Розі) як того вимагає законодавство. Вказує, що інспектор положень закону не дотримався та розглянув справу на місці зупинки транспортного засобу. Наполягає, що будь-якої підготовки до розгляду справи не було, як і не було оголошення посадової особи, яка розглядає справу, особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не були вирішені клопотання, не були дослідженні докази, не були заслухані особи, які беруть участь у розгляді справи.

У судове засідання позивачка не прибула, подавши заяву про розгляд справи за її відсутності.

Відповідачка у судове засідання не прибула, про час та міс це розгляду справи була належно повідомлена. При цьому подала відзив на позов, згідно до якого з вимогами не погоджується та вважає, що постанова винесена законно та обґрунтовано. Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Пункт 11 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» зазначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі. Відповідно до п. 3.34 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ №1306 від 10.10.2001 р. (далі за текстом «ПДР») забороняється зупинка і стоянка транспортних засобів, крім таксі, що здійснює посадку або висадку пасажирів. Відповідно до п.15.9 ПДР зупинка забороняється ближче 10 м від виїздів з прилеглих територій і без посередньо в місці виїзду. Нею під час патрулювання 12 липня 2018 року у м. Кривому Розі на вул. Старовокзальній був помічений транспортний засіб «Лексус», який здійснив зупинку транспортного засобу ближче 10 м від виїзду з прилеглої території, чим порушив п. 15.9 (и) ПДР, а також порушив вимоги дорожнього знаку 3.34 ПДР. Вважає, що позивачка вводить суд в оману вказуючи в позовній заяві, що остання зупинила у звязку з тим, що температура двигуна показувала максимальне значення, оскільки з відео вбачається, що під час розгляду справи позивачка надала усне пояснення, що вона здійснила зупинку даного автомобіля щоб купити морозиво. Згідно зі ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи на підставі доказів, тобто будь-яких фактичних даних, які встановлюються постановою про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також іншими документами. Відповідно до ст. 252 КУпАП посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Після того, як були помічені ознаки того, що позивачка порушила ПДР, вона, інспектор, підійшла до автомобіля, представилася згідно з п.3 ст.18 Закону України "Про Національну поліцію", після чого згідно з п.1.1 та п.2 ст.35 вказаного Закону повідомила що остання порушила, на що позивачка одразу відповіла, що вона підїхала та вийшла за морозивом, що зафіксовано на відео (№ 1132 на 01.30 хв.). Після того попросила предявити водійське посвідчення, реєстраційний документ на транспортний засіб, зачитала позивачці її права зазначені у ч.1 ст.268 КУпАП та ст.63 Конституції України, що зафіксовано на відео № 1132 на 07.26 хв. Переконавшись, що вимоги ст.278 КУпАП виконані, перейшла до розгляду адміністративної справи стосовно позивачки. Від позивачки надійшло клопотання про написання письмового пояснення, яке було задоволено. Письмові пояснення позивачки, які вона надала були нею, інспектором, враховані, але оцінила їх критично оскільки до надання письмових пояснень під час розгляду справи позивачка надала усні пояснення, а саме: що вона підїхала на це місце на автомобілі і вийшла за морозивом. Вже потім після розгляду справи позивачка подумала та написала письмові пояснення де вказала, що в неї зламався автомобіль. Після зясування усіх фактичних даних мною було встановлено наявність адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП, а саме порушення правил зупинки, за що передбачено відповідальність у вигляді накладення штрафу в розмірі пятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Вказує, що за результатами розгляду адміністративної справи та з метою припинення вказаного правопорушення, було законно та обґрунтовано, з дотриманням норм чинного законодавства до позивача застосовано адміністративне стягнення штраф у розмірі 255 грн., шляхом винесення постанови відповідно до вимог Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України від 07.11. 2015 № 1395 та КУпАП. Від позивачки надійшло клопотання про проведення розгляду справи в Управлінні патрульної поліції з залученням захисника. Відповідно до ст. 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката. Вказує, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності може заявити клопотання при підготовці до розгляду справи. Оскільки дане клопотання було заявлено після розгляду справи, нею, інспектором, було прийнято рішення відмовити у задоволенні клопотання. Позивачці були розяснені її права, передбачені ст. 268 КУпАП право, порядок та строки оскарження постанови згідно зі ст. 287 289 КУпАП. Наполягає, що нею вищезазначені вимоги закону, як субєктом владних повноважень, були дотримані.При винесенні оскаржуваної постанови, керувалася Правилами дорожнього руху, КУпАП, в постанові чітко описане правопорушення, яке було скоєне, а тому діяла в межах правового кола і не порушувала норм процесуального права. Звертає увагу на те, що в своєму позові позивачка не заперечує факт того, що вона порушила правила дорожнього руху, а посилається лише на неправомірність розгляду справи на місці вчинення правопорушення. З даним твердженням не погоджується, тому як відповідно до статті 52 Закону України «Про дорожній рух», контроль у сфері безпеки дорожнього руху здійснюється Кабінетом Міністрів України, місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, Національною поліцією, іншими спеціально уповноваженими на те державними органами (державний контроль), а також міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади (відомчий контроль). Згідно пункту 11 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі. Відповідно до статті 31 цього Закону України «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису. Частиною 1 статті 35 Закону України «Про національну поліцію» передбачено, що поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо водій порушив Правила дорожнього руху. Статтею 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлені повноваження органів Національної поліції щодо розгляду справ про адміністративні правопорушення. Так, органи Національної поліції розглядають справи, в тому числі: про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту (зокрема, частини перша, друга, третя, п'ята і шоста статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга і третя статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1 - 126). Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень. За загальним правилом ст.254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Відповідно до частин 2-4 статті 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу. Відповідно до частини 4 статті 285 Кодексу України про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу, копія постанови уповноваженої посадової особи у справі про адміністративне правопорушення вручається особі, щодо якої її винесено, на місці вчинення правопорушення. Відповідно до Кодексу України про адміністративні правопорушення, Закону України «Про національну поліцію», з метою встановлення нормативно-правового регулювання здійснення проваджень уповноваженими особами Національної поліції України у справах про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, Наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 10.11.2015 за № 1408/27853, затверджено Інструкцію з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі. Вказана Інструкція визначає процедуру оформлення поліцейськими патрульної поліції матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі (пункт 1 розділ І Інструкції №1395). Відповідно до пункту 4 розділу І Інструкції № 1395 у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП. Справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення. (п.1 р.III Інструкції № 1395).Постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення (п.2 р.III Інструкції №1395), що відповідає положенням ст.276 КУпАП, за правилами частини 1 якої справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.(що відповідає ч.6 ст. 276 КУпАП в якій вказано, що Законами України може бути передбачено й інше місце розгляду справи про адміністративне правопорушення, а саме на місці вчинення правопорушення). Відповідно до пункту 1 розділу IV Інструкції № 1395 розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення. Позивачка, посилаючись на Рішення Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015, стверджує, що вона, відповідач, не мала права приймати постанову про притягнення позивачки до адміністративної відповідальності без складання протоколу та на місці вчинення правопорушення, оскільки статтею 276 КУпАП встановлено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, і ці поняття не є тотожними. Конституційний Суд України у своєму рішенні від 26.05.2015 № 5-рп/2015 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення у пункті 2.4 мотивувальної частини цього рішення зазначив, що підстав для ототожнення місця вчинення адміністративного правопорушення з місцем розгляду справи про таке правопорушення немає, а словосполучення «на місці вчинення правопорушення» і «за місцем його вчинення», які містяться у статтях 258, 276 Кодексу, мають різне цільове спрямування і різний правовий зміст. Зокрема, словосполучення «за місцем його вчинення», застосоване у положенні частини першої статті 276 Кодексу, за якою «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», вказує на місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення у межах його територіальної юрисдикції згідно з адміністративно-територіальним устроєм України. Таким чином, Конституційний Суд України дійшов висновку, що словосполучення «за місцем його вчинення», яке міститься в положенні частини першої статті 276 Кодексу, визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення. Конституційний Суд України у пункті 2.3 мотивувальної частини вказаного рішення зазначив, що у частинах першій, другій статті 258 Кодексу визначено випадки, коли протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення, якщо особа не оспорює допущеного нею порушення і адміністративного стягнення, що на неї накладається, а розмір штрафу не перевищує передбаченого у Кодексі неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом. Наведені норми в їх сукупності свідчать про наявність в неї, як посадової особи Національної поліції, повноважень щодо здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками, які реалізуються, крім іншого, шляхом розгляду справи про адміністративне правопорушення та винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення у разі виявлення правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху. Вказує, що аналіз законодавчих норм, чинних на момент виникнення спірних правовідносин, та рішення Конституційного Суду України від 26.05.2015 № 5-рп/2015, дає підстави для висновку, що працівники підрозділів Національної поліції мають право виносити постанови у справах про адміністративні правопорушення за порушення Правил дорожнього руху, зокрема передбачених статтею 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, на місці вчинення такого правопорушення. Зазначає, що позивачка спотворює дійсні обставини справи з метою ухилитися від адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення, а тому її вимоги вважає безпідставними і такими, що задоволенню не підлягають. Статтею 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Згідно до ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Вказує, що доказів того, що факт правопорушення не мав місце з боку позивачки, остання суду не надала. Наполягає, що факт скоєння правопорушення підтверджується складеною у відповідності до вимог КУпАП постановою про адміністративне правопорушення, відеозаписом з бодікамери на якому зафіксовано місцезнаходження автомобіля та самим позовом.

Під час розгляду справи безпосередньо досліджені наступні письмові докази: пояснення (а.с.6), клопотання (а.с.7), постанова (а.с.8).

Також судом оглянутий зміст відеозапису, який міститься на диску (а.с.30). Під час огляду встановлено, що на диску мається 4 файли.

На файлі з назвою «факт правопорушення» , на якому спочатку маються позначки «12:52:51», останні «12:53:18» мається зображення ділянки дороги, по якій рухається автомобіль з оператором. Також мається зображення автомобіля «Лексус», який стоїть біля правого краю проїзної частині, неподалік від виїзду справа на проїзну частину цієї ділянки.

На файлі з останніми цифрами «131» спочатку маються позначки «12:53», останні «12:55». На зображенні видно, як поліцейський чоловічої статі підходить до лівої передньої двері автомобіля «Лексус», в якому на місці водія знаходиться чоловік. Далі видно, як на місце пасажира сідає жінка, яка показує поліцейському посвідчення та каже: «Я підїхала, вийшла за морозивом». Далі чоловік, який знаходиться в автомобілі, предявляє документи.

На файлі з останніми цифрами «132» спочатку маються позначки «13:00», останні «13:01». На зображенні мається поліцейський автомобіль та автомобіль «Лексус», оператор знаходиться з лівого боку цього автомобіля, в якому на місці водія знаходиться чоловік, на місці пасажира знаходиться жінка. Далі чутно, як чоловічий голос розяснює права, в тому числі право на адвоката. Далі видно, що на певній відстані від автомобіля «Лексус», біля поліцейського автомобіля, знаходить жінка-поліцейський.

На файлі з останніми цифрами «110» спочатку маються позначки «13:15», останні «13:16». На зображенні видно, як від автомобіля «Лексус», тримаючи в руках папірці до поліцейського підходить чоловік, який раніше перебував на місці водія в автомобілі «Лексус». Видно, як цей чоловік надає поліцейському чоловічої статі, папірці. Поліцейський чоловічої статі каже: «Клопотання відхиляємо. Ви мені сказали, що бажаєте лише написати. Справу розглянуто і прийнято рішення накласти на Вас штраф».

Відповідно до ст. 73 КАС України, суд вважає належними доказами пояснення (а.с.6), клопотання (а.с.7), та записи, які маються на диску (а.с.30), так як вони стосуються факту та обставин накладення на позивача адміністративного стягнення.

Відповідно до ст. 74 КАС України, суд вважає допустимими доказами пояснення (а.с.6), клопотання (а.с.7), та записи, які маються на диску (а.с.30).

Згідно ст. 75 КАС України, пояснення (а.с.6), клопотання (а.с.7), та записи, які маються на диску (а.с.30) суд вважає достовірними доказами.

Твердження позивачки, яке міститься у позові про те, що відносно неї була винесена постанова, що вона була позбавлена можливості скористатися своїми правами, суд вважає достовірними, так як вони узгоджуються зі змістом пояснення (а.с.6), клопотання (а.с.7), та записів, які маються на диску (а.с.30).

Твердження позивачки, яка міститься у позові про те, що вона зупинила автомобіль внаслідок високої температури двигуна, не спростовуються наявними в справі доказами, а тому є достовірними.

Твердження відповідачки про те, що вона розяснювала права, зясовувала обставини справи, вирішувала клопотання, суд вважає недостовірними, так як з відеозапису вбачається, що дії з розгляду справи вчиняв поліцейський чоловічої статі, з пояснення та клопотання вбачається, що вони отримані інспектором Павловець Н.І.

Відповідно до ст. 73 КАС України, суд вважає належним доказом постанову (а.с.7), так як вона стосується факту накладення на позивача адміністративного стягнення.

Пояснення позивачки про те, що вона не вчиняла правопорушення, відповідачкою не спростовані, а тому суд вважає ці пояснення достовірними.

На підставі ст. 76 КАС України, оцінивши безпосередньо, всебічно, повно та об'єктивно досліджені у судовому засіданні докази, суд вважає їх достатніми для встановлення наступних обставин. При цьому суд керується вимогами ст.77 ч.2 КАС України, відповідно до якої в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень, обовязок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Судом встановлено, що близько 12 години 50 хв. 12 липня 2018 року позивачка внаслідок високої температури двигуна, зупинила автомобіль «Лексус» по вулиці Стара Вокзальна, 4. Вказані обставини встановлені змістом позову, який узгоджується з поясненнями (а.с.6).

Судом встановлено, що після цього поліцейський чоловічої статі підійшов до лівої передньої двері автомобіля «Лексус», в якому на місці водія знаходився чоловік, в цей час на місце пасажира сіла жінка, яка показала поліцейському посвідчення та пояснила: «Я підїхала, вийшла за морозивом»; чоловік, який знаходиться в автомобілі предявив документи. Вказані обставини встановлені змістом відеозапису.

Після цього поліцейський чоловічої статі, о 13 год. 01 хв. 12 липня 2018 року знаходячись біля чоловіка, який перебував на місці водія, розяснив права, в тому числі право на адвоката, в цей час на певній відстані від автомобіля «Лексус» біля поліцейського автомобіля знаходилася жінка-поліцейський. Вказані обставини встановлені змістом відеозапису.

О 13 год. 07 хв. відповідачкою була винесена постанова про притягнення позивачки до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в сумі 255 грн. 00 коп. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122 ч.1 КУпАП за порушення зупинки. Вказана обставина встановлена постановою (а.с.8).

В період з 13 год. 15хв. до 13 год. 16 хв. чоловік, який раніше перебував на місці водія в автомобілі «Лексус», передав поліцейському чоловічої статі пояснення та клопотання, останній пояснив: «Клопотання відхиляємо. Ви мені сказали, що бажаєте лише написати. Справу розглянуто і прийнято рішення накласти на Вас штраф». Вказані обставини встановлені змістом відеозапису.

При вирішенні справи, суд застосовує норми права, які передбачені Конституцією України, КУпАП, «Правилами дорожнього руху», затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року (далі за текстом «Правила»).

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 283 КУпАП, постанова по справі про адміністративне правопорушення, повинна містити викладення обставин, установлених при розгляді справи. У відповідності до ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне зясування обставин, вирішення її в точній відповідності до закону. Як встановлено ст. 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) повинні зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення. Згідно ст. 268 КУпАП, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право, зокрема, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, яки за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи.

Частиною першою статті 122 КУпАП передбачена відповідальність водіїв транспортних засобів за порушення правил зупинки.

Згідно п. 15.9. Правил зупинка забороняється ближче 10 м від виїздів з прилеглих територій і безпосередньо в місці виїзду.

Як передбачено ст. 17 КУпАП, особа, яка діяла в стані крайньої необхідності не підлягає адміністративній відповідальності. Згідно ст. КУпАП, не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує зокрема, власності, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

У судовому засіданні встановлено, що позивачка близько 12 години 50 хв. 12 липня 2018 року зупинила автомобіль «Лексус» по вулиці Стара Вокзальна, 4,ближче 10 м від виїздів з прилеглої території, а саме від виїзду справа на проїзну частину цієї ділянки. Таким чином, позивачка порушила п.15.9 Правил. Судом також встановлено, що позивачка вчинила зупинку внаслідок високої температури двигуна автомобіля, тобто усунення загрози для справності двигуна. Суд вважає, що іншим способом небезпека для двигуна не могла бути усунена, а шкода інтересам безпеки руху є, з урахуванням значності двигуна для автомобіля, менш значною, ніж відвернута шкода.

Статтею 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом; провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності; застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

На переконання суду, інспектор при розгляді справи про адміністративне правопорушення, діяв всупереч вимогам ст.245 КУпАП щодо своєчасного, всебічного, повного і об'єктивного зясування обставин, вирішив справу в порушення вимог закону. Так, у судовому засіданні встановлено, що відповідачка розгляд справи не здійснювала, оскільки дії з розгляду справи вчиняв інший інспектор. Відповідачка, як і інший інспектор, не вжили заходів для обєктивного зясування обставин справи, з порушенням права на допомогу захисника, оскільки постанова була винесена до подання позивачкою письмових пояснень та клопотання про залучення захисника.

Відповідно до ст.245 ч.2 п.2 КАС України, у разі задоволення позову, суд може скасувати індивідуальний акт.

Дійшовши до переконання, що при винесенні постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності інспектор діяв з порушенням вказаних вимог КУпАП, суд вважає, що інспектор притягнув позивачку до адміністративної відповідальності необґрунтовано. Отже винесена інспектором постанова підлягає скасуванню.

Відповідно до ст.245 ч.2 п.10 КАС України, у разі задоволення позову, суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина від порушень з боку субєктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів. Як передбачено ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема, у разі відсутності складу правопорушення.

На думку суду такий спосіб захисту прав позивачки, як закриття провадження по справі про притягнення її до адміністративної відповідальності, відповідає вимогам ст. 247 КУпАП, і забезпечує ефективний захист його прав. Встановивши у судовому засіданні, що порушення вимог Правил допущено позивачкою внаслідок крайньої необхідності, суд приходить до переконання провідсутність в діях позивачки складу правопорушення, передбаченого ст.122 ч.1 КУпАП, та вважає, що провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності належить закрити.

Дослідивши письмові докази, суд на підставі ст.9 КАС України, відповідно до якої розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, у межах позовних вимог, вважає, що позовні вимоги належить задовольнити повністю.

Керуючись ст.19 Конституції України, ст.ст.7, 121, 245, 247, 280, 283 КУпАП, ст. ст. 9, 73-77, 241-246 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до інспектора 2 роти 1 батальйону УПП в м. Кривому ОСОБА_2 Ігорівни - задовольнити повністю.

Постанову, винесену 12 липня 2018 року інспектором роти № 2 батальйону №1 УПП в місті ОСОБА_3 ОСОБА_4 про накладення адміністративного стягнення за ч. 1 ст.122 КУпАП на ОСОБА_1 - скасувати.

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122 ч.1 КУпАП - закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом десяти днів, з дня його проголошення.

Апеляційна скарга подається до суду апеляційної інстанції через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу.

Головуючий суддя: В.М. Прасолов