Справа № 1540/3941/18
Суддя: Бутенко А. В.
Дата ухвалення: 2018-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 1540/3941/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2018 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

судді - Бутенко А.В.,

за участю секретаря - Філімоненко А.О.,

за участю сторін:

представник позивача ОСОБА_1 (за довіреністю),

представник відповідача ОСОБА_2 (за довіреністю),

представник відповідача ОСОБА_3 (за довіреністю),

представник відповідача ОСОБА_4 (за довіреністю)

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_5 (65070, АДРЕСА_1) до ОСОБА_6 внутрішньої безпеки Національної поліції України (01601, м. Київ, пл. Богомольця, 10), ОСОБА_7 управління Пенсійного фонду України в Одеській області (65107, м. Одеса, вул. Канатна, 83) про визнання протиправними дії та зобовязання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

З позовом до суду звернувся ОСОБА_5 до ОСОБА_6 внутрішньої безпеки Національної поліції України, ОСОБА_7 управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якому просить суд:

- Визнати протиправними дії ОСОБА_6 внутрішньої безпеки Національної поліції України щодо не підготовки та неподання передбачених діючим законодавством відповідних документів до ОСОБА_7 управління Пенсійного фонду України в Одеській області для приз начення пенсії за вислугу років.

- Зобовязати ОСОБА_6 внутрішньої безпеки Національної поліції України підготу вати та направити до ОСОБА_7 управління Пенсійного фонду України в Одеській області передбачені діючим законодавством документи ОСОБА_5, для призначен ня йому пенсії за вислугу років у відповідності до Порядку подання та оформлення докумен тів для призначення (перерахунку) пенсії, затвердженого постановою Правління Пенсійного Фонду України від 30.01.2007 року за №3-1.

- Визнати протиправною відмову ОСОБА_7 управління Пенсійного фонду України в Одеській області у призначенні пенсії за вислугу років ОСОБА_5.

- Зобовязати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області розг лянути документи про призначення пенсії ОСОБА_5 та призначити з 01.10.2017 року пенсію за вислугу років на пільгових умовах відповідно до п. «а» ст.12 ОСОБА_8 ну України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких ін ших осіб» від 09.04.1992 №2262 з урахуванням вислуги років, розрахованої відповідно до Закону №2262 та Постанови №393 від 17.07.1992 року у кількості 28 років 11 місяців 21 день, займаної посади та спеціального звання.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що до загальної вислуги років не зараховано час навчання у цивільному вищому навчальному закладі із розрахунку 1 рік навчання 6 місяців служби, що становить 2 роки 4 місяці 11 днів, а тому загальна вислуга років полковника поліції ОСОБА_5В становить 28 років 11 місяців 21 день, що надає право відповідно до п. «а» ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» на отримання пенсії за вислугу років

Ухвалою суду від 13.08.2018 р. прийнято до розгляду позовну заяву ОСОБА_5 та відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням учасників справи.

06.09.2018 року від Відповідача, ОСОБА_6 внутрішньої безпеки Національної поліції України, надійшов відзив на позов (а.с. 33-36), в якому ОСОБА_6 заперечує проти позову, вважає вимоги необґрунтованими та такими, що не відповідають нормам законодавства.

Також, в обґрунтування зазначено, що важливою умовою для призначення пенсії за вислугу років є певний стаж роботи за спеціальністю. Однак умови призначення пенсії за вислугу років неоднакові. В одних випадках вони призначаються незалежно від віку, в інших - встановлюється вік і стаж. Станом на 27.09.2017 ОСОБА_5 має календарну вислугу - 20 років 1 місяць 29 днів, в той час як для призначення пенсії відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», позивач повинен мати на день звільнення (станом на 30.09.2017) вислугу 23 календарних роки і більше.

04.09.2018 року від Відповідача, ОСОБА_7 управління Пенсійного фонду України в Одеській області, надійшов відзив на позов (а.с. 40), в якому Управління заперечує проти позову, вважає вимоги необґрунтованими та такими, що не відповідають нормам законодавства.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив їх задовольнити.

Представники відповідачів проти задоволення позовних вимог заперечували з підстав, наведених у письмових відзивах на позов.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст. 72-79 КАС України, судом встановлене наступне.

ОСОБА_5, полковник поліції, працював на посаді начальника управління внутрішньої безпеки в Миколаївській області ОСОБА_6 внутрішньої безпеки Національної поліції України (надалі ДВБ НПУ).

30.09.2017 року був звільнений з займаної посади відповідно до п.7 (за власним бажанням) ч. 1, ст. 77 Закону України «Про національну поліцію».

Згідно з витягом з Наказу ДВБ НПУ №236 О/С від 27.09.2017 року, вислуга років полковника поліції ОСОБА_5 на день звільнення становила:

- у календарному обчисленні становить 20 років 01 місяць 29 днів;

- на пільгових умовах 06 років 05 місяців 12 днів.

Зазначений наказ Позивачем не оскаржений.

23.04.2018 року Позивач звернувся до ОСОБА_6 внутрішньої безпеки Національної поліції України із заявою про підготовку та направлення до ОСОБА_7 управління Пенсійного фонду України в Одеській області пакету документів для призначення пенсії за вислугу років (а.с. 16).

ОСОБА_6 внутрішньої безпеки Національної поліції України №Т- 748/42-01/0418 від 22.05.2018 року, Позивачу було повідомлено про відсутність підстав для направлення матеріалів для призначення пенсії за вислугу років (а.с. 17-18).

23.04.2018 року Позивач звернувся до ОСОБА_7 управління Пенсійного фонду України в Одеській області з заявою про призначення пенсії за вислугу років (а.с. 20).

ОСОБА_7 управління Пенсійного фонду України в Одеській області №1642/Т-11 від 06.07.2018 року, Позивача було повідомлено, який пакет документів необхідно надати для призначення пенсії та який орган повинен надати такий пакет документів до ОСОБА_7 управління Пенсійного фонду України в Одеській області (а.с. 23-24).

Позивач вважає протиправними такі дії Відповідачів, а тому звернувся із даним позовом до суду.

Оцінюючи оскаржені дії суб`єктів владних повноважень, суд виходить з приписів ч. 2 ст. 2 КАС України та доходить висновку про відмову в задоволені позовних вимог, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 2 статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення; з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст.46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Спеціальним законом, який регулює правовідносини в сфері пенсійного забезпечення осіб, які перебували на службі в органах внутрішніх справ є ОСОБА_8 України від 09 квітня 1992 року №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - ОСОБА_8 №2262-ХІІ).

ОСОБА_8 визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, осіб начальницького і рядового складу Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом.

Відповідно до п. «б» ст. 12 Закону України №2262-ХІІ, право на пенсійне забезпечення на умовах цього Закону мають звільнені зі служби (крім випадків призначення пенсії в разі втрати годувальника дружині (чоловіку) з урахуванням вимог частини пятої статті 30 цього Закону, яка призначається незалежно від звільнення зі служби), зокрема особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України, поліцейські.

Згідно з п. «а» ч. 1 ст. 12 Закону №2262-ХІІ, пенсія за вислугу років призначається: особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах «б» - «д», «ж» статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині 3 статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби:

- по 30 вересня 2011 року і на день звільнення мають вислугу 20 років і більше;

- з 1 жовтня 2011 року по 30 вересня 2012 року і на день звільнення мають вислугу 20 календарних років та 6 місяців і більше;

- з 1 жовтня 2012 року по ЗО вересня 2013 року і на день звільнення мають вислугу 21 календарний рік і більше;

- з 1 жовтня 2013 року по ЗО вересня 2014 року і на день звільнення мають вислугу 21 календарний рік та 6 місяців і більше;

- з 1 жовтня 2014 року по 30 вересня 2015 року і на день звільнення мають вислугу 22 календарних роки і більше;

- з 1 жовтня 2015 року по 30 вересня 2016 року і на день звільнення мають вислугу 22 календарних роки та 6 місяців і більше;

- з 1 жовтня 2016 року по 30 вересня 2017 року і на день звільнення мають вислугу 23 календарних роки і більше;

- з 1 жовтня 2017 року по 30 вересня 2017 року і на день звільнення мають вислугу 23 календарних роки та 6 місяців і більше;

- з 1 жовтня 2018 року по 30 вересня 2019 року і на день звільнення мають вислугу 24 календарних роки і більше;

- з 1 жовтня 2019 року по 30 вересня 2020 року і на день звільнення мають вислугу 24 календарних роки та 6 місяців і більше;

- з 1 жовтня 2020 року або після цієї дати і на день звільнення мають вислугу 25 календарних роки і більше.

Позивач віднесений до складу осіб, визначених пунктом «б» статті 1-2 цього Закону. Наказ про звільнення виданий 27.09.2017 року, Позивача звільнено з 30.09.2017 року.

До календарної вислуги років зараховується також період, зазначений у ч. 2 ст. 17 цього Закону.

Так, відповідно до ч.2 ст. 17 Закону №2262-ХІІ та п. 2 постанови КМУ від 17.07.1992 № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей» (далі - Постанова № 393) до вислуги років поліцейським, особам офіцерського складу, особам офіцерського складу, особам середнього, старшого та вищого начальницького складу органів внутрішніх справ, при призначенні пенсії на умовах цього Закону додатково зараховується час їхнього навчання (незалежно від форми навчання) у цивільних вищих навчальних закладах, а також в інших навчальних закладах, після закінчення яких присвоюється офіцерське (спеціальне) звання, до вступу на військову службу, службу до органів внутрішніх справ, Національної поліції, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи державної кримінально-виконавчої служби України або призначення на відповідну посаду в межах до пяти років із розрахунку один рік навчання за шість місяців служби.

Тобто, єдиний виняток щодо можливості зарахування до календарної вислуги років певного періоду встановлений у абзаці 13 пункту «а» статті 12 Закону яким передбачено що до календарної вислуги років зараховується також період, зазначений у ч. 2 ст. 17 Закону №2262-ХІІ.

Разом з тим, визначальною умовою для зарахування часу навчання, зокрема, у цивільному вищому навчальному закладі, до вислуги років на службі в органах внутрішніх справ є присвоєння офіцерського звання за наслідками закінчення такого навчання, до вступу на військову службу або призначення на відповідну посаду.

Аналогічна правова позиція з даного питання наведена в постанові колегії суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України від 10.03.2015 року у справі № 21-411а14.

Однак, Позивачем не надано доказів присвоєння йому офіцерського звання за наслідками закінчення навчання в Одеському державному університеті ім. Мечникова.

У разі, якщо після закінчення цивільного вищого навчального закладу особі начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ не було присвоєно офіцерське (спеціальне) звання до вступу на службу в органах внутрішніх справ, підстави для зарахування до вислуги років періоду навчання із розрахунку один рік навчання за шість місяців служби, яка дає право виходу на пенсію за вислугу років, відсутні.

Також, слід зазначити, що законодавцем розмежовано такі поняття як «вислуга років» та «календарна вислуга років». При цьому до загальної вислуги років є можливим зарахування стажу роботи у пільговому обчисленні і цей стаж теж враховується при призначенні пенсії.

Водночас, для отримання права на призначення пенсії відповідно до вимог Закону №2262-ХІІ, обовязковою умовою є наявність саме календарної вислуги років у мінімально визначеному законом розмірі. До цієї вислуги зарахування стажу роботи у пільговому обчисленні законом не передбачено.

Окрім того, згідно зі ст. 17 Закону №2262-ХІІ, саме календарна вислуга років є визначальною для набуття права на призначення пенсії., тому суд не приймає посилання Позивача на положення Наказу Міністерства внутрішніх справ від 14.11.2007 року № 431, оскільки він застосовується при розрахунку загального стажу для призначення пенсії.

Таким чином, оскільки на день про звільнення Позивача за власним бажанням, календарна вислуга становила 20 років 1 місяць 29 днів, тобто менше встановлених п. «а» ст. 12 Закону №2262-ХІІ, тому Позивач не набув права на пенсію за вислугу років.

Таким чином, суд дійшов висновку, що ОСОБА_6 внутрішньої безпеки Національної поліції України діяв в межах та у спосіб, встановлені ст. 19 Конституції України, а тому у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_6, слід відмовити.

Щодо позовних вимог до ОСОБА_7 управління Пенсійного фонду України в Одеській області, то суд вважає теж відмовити, виходячи з наступного.

Згідно із пунктом 1 Порядку, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 № 3-1, щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі Порядок), заяви про призначення пенсії за вислугу років та по інвалідності особам, звільненим зі служби, які мають право на пенсію згідно із Законом, та особам, які мають право на пенсійне забезпечення відповідно до міжнародних договорів у галузі пенсійного забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, подаються цими особами до головних управлінь Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі через уповноважені структурні підрозділи Міністерства оборони України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства надзвичайних ситуацій України, Міністерства інфраструктури України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України, Державної прикордонної служби України, Державної податкової служби України, Державної пенітенціарної служби України, Державної інспекції техногенної безпеки України (далі - міністерства та інші органи).

Міністерства та інші органи, їх територіальні підрозділи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі визначають уповноважені структурні підрозділи, на які за їх рішенням покладаються функції щодо підготовки та подання до органів, що призначають пенсії, необхідних для призначення пенсії документів.

Пунктом 7 Порядку визначено документи, необхідні для призначення пенсії за вислугу років. які подаються:

- заява про призначення пенсії;

- грошовий атестат, або довідка про розмір грошового забезпечення і довідка про додаткові види грошового забезпечення, які заявник отримував протягом останніх 24 місяців підряд перед місяцем звільнення з військової служби;

- військово-медичні документи про стан здоров'я звільненої особи (за винятком осіб, які не проходили військово-лікарську комісію);

- документи про страховий стаж (при призначенні пенсії згідно з пунктом "б" статті 12 Закону);

- довідка МСЕК про визнання особи інвалідом;

- копія документа про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний орган державної податкової служби і мають відмітку у паспорті);

- довідка ВАТ "Ощадбанк" або інший документ, що підтверджує відкриття рахунку, назву та номер відділення ВАТ "Ощадбанк";

- копія паспорта.

Відповідно до пункту 12 Порядку уповноважений структурний підрозділ у 10-денний термін з дня одержання заяви про призначення пенсії оформляє всі необхідні документи і своє подання про призначення пенсії, ознайомлює з ним особу, якій оформлюється пенсія, і направляє до органу, шо призначає пенсії за місцем проживання особи.

Тобто, для вирішення питання щодо призначення чи відмови у призначенні пенсії до головного управління повинні надійти документи від уповноваженого органу, однак такі документи не надходили, тому в діях ОСОБА_7 управління Пенсійного фонду України в Одеській області порушення відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 та ч. 1 ст. 73 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Частиною 1 ст. 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно з ч. 2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.

Під час перевірки правомірності оскаржуваних рішень суд враховує, чи прийняті вони з використанням повноважень та спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Враховуючи зазначене та оцінюючи надані докази в сукупності, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_5 до ОСОБА_6 внутрішньої безпеки Національної поліції України, ОСОБА_7 управління Пенсійного фонду України в Одеській області, не обґрунтовані, не відповідають вимогам законодавств, а отже не підлягають задоволенню.

Згідно зі ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно зясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Керуючись статтями 2, 5-9, 77, 90, 242 - 246, 263 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративний позову ОСОБА_5 (65070, АДРЕСА_1) до ОСОБА_6 внутрішньої безпеки Національної поліції України (01601, м. Київ, пл. Богомольця, 10), ОСОБА_7 управління Пенсійного фонду України в Одеській області (65107, м. Одеса, вул. Канатна, 83) відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги до суду першої інстанції в 30-денний строк з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений та підписаний суддею 10 жовтня 2018 року.

Суддя Бутенко А.В.

.