Справа № 827/2001/13-а
Суддя: Хохуляк В.В.
Дата ухвалення: 2018-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

30 жовтня 2018 року

Київ

справа №827/2001/13-а

адміністративне провадження №К/9901/4051/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Хохуляка В.В., суддів: Бившевої Л.І., Гончарової І.А.,

розглянувши в судовому засіданні касаційну скаргу касаційну скаргу Дочірнього підприємства “Севастопольський УПРДОР” Відкритого акціонерного товариства “Державна акціонерна компанія “Автомобільні дороги України” на постанову Окружного адміністративного суду міста Севастополя від 28.11.2013 (суддя Шаповал І.І.) та ухвалу Севастопольського апеляційного адміністративного суду від 21.01.2014 (головуючий суддя Мунтян О.І., судді: Дугаренко О.В., Дудкіна Т.М.)

у справі №827/2001/13-а за позовом Дочірнього підприємства “Севастопольський УПРДОР” Відкритого акціонерного товариства “Державна акціонерна компанія “Автомобільні дороги України” до Державної податкової інспекції у Ленінському районі Головного управління Міндоходів у місті Севастополі про скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Дочірнє підприємство "Севастопольський УПРДОР" ВАТ "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" (далі – ДП "Севастопольський УПРДОР" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України") звернулось до Окружного адміністративного суду м. Севастополя із адміністративним позовом до ДПІ у Ленінському районі ГУ Міндоходів у м.Севастополі про скасування податкового повідомлення-рішення від 19.02.2009 року № 000007232/1 про визначення податкового зобов`язання з податку на прибуток у сумі 294455,00 грн., у тому числі 196303,00 грн. - основний платіж, 98152,00 грн. - штрафні (фінансові) санкції.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Севастополя від 26.10.2009, залишеною без змін ухвалою Севастопольського апеляційного адміністративного суду від 08.06.2010, позовні вимоги задоволено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 20.06.2013 рішення судів попередніх інстанцій скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Севастополя від 28.11.2013, яка залишена без змін ухвалою Севастопольського апеляційного адміністративного суду від 21.01.2014, у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій Дочірнє підприємство “Севастопольський УПРДОР” Відкритого акціонерного товариства “Державна акціонерна компанія “Автомобільні дороги України” оскаржило їх у касаційному порядку.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що суди повно дослідили обставини справи, проте, висновок оскаржуваних рішень здійснено з порушенням норм матеріального та процесуального права, що є підставою для скасування судових рішень.

У касаційній скарзі позивач просить скасувати постанову Окружного адміністративного суду міста Севастополя від 28.11.2013 та ухвалу Севастопольського апеляційного адміністративного суду від 21.01.2014, прийняти нове судове рішення про задоволення позову.

Касаційний розгляд справи здійснюється в попередньому судовому засіданні відповідно до статті 343 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України).

Згідно з частиною третьою статті 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Верховний Суд, переглянувши постанови суду першої інстанції та ухвалу суду апеляційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги, з огляду на наступне.

Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з’ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 05.12.2008 посадовими особами ДПІ у Ленінському районі м. Севастополя була проведена планова виїзна перевірка ДП "Севастопольський УПРДОР" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України" з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.07.2006 по 30.06.2008, за результатами якої складено акт від 05.12.2009 №131/232/05422674/10-0072.

В акті перевірки зафіксовані порушення позивачем вимог підпунктів 8.1.1, 8.1.2 пункту 8.1, підпункту 8.3.1 пункту 8.3, підпункту 8.4.3 пункту 8.4, підпункту 8.7.1 пункту 8.7 статті 8 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» від 28.12.1994 №334/94-ВР, яке полягало у заниженні податку на прибуток у загальному розмірі 196303,00грн.

За результатами акту перевірки ДПІ у Ленінському районі м. Севастополя прийнято податкове повідомлення-рішення від 19.02.2009 №000007232/1 про визначення податкового зобов'язання з податку на прибуток в розмірі 294455,00 грн., у тому числі 196303,00 грн. - основний платіж, 98152,00 грн. - штрафні (фінансові) санкції.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2002 № 221 «Про утворення відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України»» було утворено вказану юридичну особу, засновником якої є держава в особі Державної служби автомобільних доріг та 100 % її акцій закріплено за державою із забороною відчуження.

Наказом Державної служби автомобільних доріг від 05.03.2002 № 93 дорожні державні підприємства, у тому числі Севастопольське управління автомобільних доріг, були реорганізовані шляхом їх злиття у дочірні підприємства ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України». Цим наказом дорожні державні підприємства були зобов'язані передати майно, яке значилось у них в балансі станом на 31.03.2002 на баланс ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України».

За наслідками створення позивача як дочірнього підприємства ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» та на виконання наказу Державної служби автомобільних доріг від 09.04.2002 № 156 за позивачем згідно з актом передачі майна в оперативне управління закріплено станом на 31.02.2002 майно вартістю 3128,9 тис. грн., яке попередньо у процесі реорганізації ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» Севастопольське управління автомобільних доріг передало на баланс акціонерної компанії.

Відповідно до наказів Державної служби автомобільних доріг України від 05.07.2004 № 457 та від 22.12.2004 № 941 до статуту ДП «Севастопольський УПРДОР» були внесені зміни, статутний фонд підприємства збільшено до 5173715,67 грн. та визначено, що майно перебуває у позивача на праві господарського відання. На вартість основних фондів, як складову цього майна, позивач нараховував амортизацію, зменшуючи в податковому обліку за І, ІІ квартали 2006 року, І,ІІ,ІІІ квартали 2007 року, І, ІІ квартали 2008 року на суми амортизаційних відрахувань валовий дохід.

Підпунктом 8.1.1 пункту 8.1 статті 8 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» (який діяв на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що під терміном "амортизація" основних фондів і нематеріальних активів слід розуміти поступове віднесення витрат на їх придбання, виготовлення або поліпшення, на зменшення скоригованого прибутку платника податку у межах норм амортизаційних відрахувань, установлених цією статтею.

Амортизації, згідно з підпунктом 8.1.2 пункту 8.1 цієї статті, підлягають витрати на: придбання основних фондів та нематеріальних активів для власного виробничого використання, включаючи витрати на придбання племінної худоби та придбання, закладення і вирощування багаторічних насаджень до початку плодоношення; самостійне виготовлення основних фондів для власних виробничих потреб, включаючи витрати на виплату заробітної плати працівникам, які були зайняті на виготовленні таких основних фондів; проведення всіх видів ремонту, реконструкції, модернізації та інших видів поліпшення основних фондів.

За змістом цих норм у платника податку виникає право на зменшення валового доходу на суми амортизаційних відрахувань лише у випадку понесення ним витрат на придбання, виготовлення або поліпшення основних фондів.

Щодо доводів позивача, що з 20.01.2005 (дата державної реєстрації змін до статуту ДП «Севастопольський упрдор») майно за позивачем закріплене на праві господарського відання і що це майно позивач отримав від засновника на оплатній основі - в обмін на корпоративні права, суди попередніх інстанцій зазначили.

Відповідно до частини першої статті 167 Господарського кодексу України корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Частиною третьою статті 63 Господарського кодексу України визначено, що залежно від способу утворення (заснування) та формування статутного капіталу в Україні діють підприємства унітарні та корпоративні.

Унітарне підприємство, згідно з частиною 4 цієї статті, створюється одним засновником, який виділяє необхідне для того майно, формує відповідно до закону статутний капітал, не поділений на частки (паї), затверджує статут, розподіляє доходи, безпосередньо або через керівника, який ним призначається, керує підприємством і формує його трудовий колектив на засадах трудового найму, вирішує питання реорганізації та ліквідації підприємства. Унітарними є підприємства державні, комунальні, підприємства, засновані на власності об'єднання громадян, релігійної організації або на приватній власності засновника.

Згідно з частиною п'ятою статті 63 Господарського кодексу України, корпоративне підприємство утворюється, як правило, двома або більше засновниками за їх спільним рішенням (договором), діє на основі об'єднання майна та/або підприємницької чи трудової діяльності засновників (учасників), їх спільного управління справами, на основі корпоративних прав, у тому числі через органи, що ними створюються, участі засновників (учасників) у розподілі доходів та ризиків підприємства. Корпоративними є кооперативні підприємства, підприємства, що створюються у формі господарського товариства, а також інші підприємства, в тому числі засновані на приватній власності двох або більше осіб.

Відповідно до статуту позивач створений як дочірнє підприємство ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України»» відповідно до наказу Державної служби автомобільних доріг від 09.04.2002 № 156 на власності ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» шляхом реорганізації державного підприємства «Севастопольський УПРДОР».

Судами попередніх інстанцій вірно встановлено, що згідно зі статутом позивач є правонаступником державного підприємства «Севастопольський УПРДОР». Фактично позивач при реорганізації отримав від засновника (ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України»») те ж саме майно вартістю 3128,9 тис. грн., яке було на балансі державного підприємства «Севастопольський УПРДОР», попередньо передане згідно з актом передачі від 31.03.2002 на баланс компанії. Отже, засновник не поніс витрати на придбання основних фондів, які входять до складу переданого позивачу до статутного капіталу майна

Таким чином, суд касаційної інстанції погоджується з правильним висновком судів першої та апеляційної інстанцій, що оскільки не встановлений факт витрат платника податку на придбання, виготовлення або поліпшення основних фондів, тому право на нарахування амортизаційних відрахувань у позивача не має.

Крім того, як встановлено судами, з копії протоколу наради Державної служби автомобільних доріг від 04.07.2004 № 18 вбачається, що було прийняте рішення про внесення до статутного фонду дочірніх підприємств обладнання та механізмів, які придбані в 2003 році за рахунок капітальних видатків.

Судами попередніх інстанцій з'ясовано, що наказом Державної служби автомобільних доріг України від 05.07.2002 № 457 до статутного фонду ДП «Севастопольський УПРДОР» були внесені зміни про збільшення статутного фонду підприємства до 4934005,00 грн.

При цьому, судами зазначено, що у цьому зв'язку позивачем не було надано документальних відомостей щодо складу майна, на вартість якого був збільшений статутний фонд позивача порівняно із статутних фондом при створені (3128,9 тис. грн.), та джерел витрат на його придбання (створення), якщо це майно складалось з об'єктів основних фондів.

Верховний Суд приходить до висновку, що доводи касаційної скарги не підтверджують обставин неправильного застосування судом першої та апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права при вирішенні даної справи та вважає, що суди повно встановили обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, та надали належну правову та обґрунтовану оцінку заявленим вимогам на підставі норм закону.

Правилами статті 341 КАС України встановлено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов’язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається.

З огляду на викладене, висновки судів попередніх інстанцій про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності, а тому підстав для їх перегляду з мотивів, викладених в касаційних скаргах, не вбачається.

Пунктом 1 частини першої статті 349 КАС України унормовано, суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій без змін, а скаргу без задоволення.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Дочірнього підприємства “Севастопольський УПРДОР” Відкритого акціонерного товариства “Державна акціонерна компанія “Автомобільні дороги України” залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Севастополя від 28.11.2013 та ухвалу Севастопольського апеляційного адміністративного суду від 21.01.2014 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

-------------------

-------------------

-------------------

В.В. Хохуляк

Л.І. Бившева

І.А. Гончарова

Судді Верховного Суду