Справа № 1240/2648/18
Суддя: К.О. Пляшкова
Дата ухвалення: 2018-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

31 жовтня 2018 рокуСєвєродонецькСправа № 1240/2648/18

Головуючий суддя Луганського окружного адміністративного суду Пляшкова К.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні справу за позовом Головного управління ДФС у Луганській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу,

ВСТАНОВИВ:

03 вересня 2018 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Головного управління ДФС у Луганській області (далі - позивач, ГУ ДФС у Луганській області) до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі - відповідач, ОСОБА_1) про стягнення з відповідача коштів по єдиному податку з фізичних осіб в рахунок погашення податкової заборгованості у сумі 5003,00 грн за період з листопада 2017 року по травень 2018 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідач як фізична особа-підприємець, перебуває на податковому обліку в Старобільській об'єднаній державній податковій інспекції Головного управління ДФС у Луганській області.

Відповідач знаходиться на спрощеній системі оподаткування, обліку та звітності, згідно з якою відповідач є платником єдиного податку ІІ групи на ставці 20 %.

Станом на 13.06.2018 відповідач має податкову заборгованість у сумі 5003,00 грн з єдиного податку: по строку сплати 20.11.2017 у сумі - 640,00 грн; по строку сплати 20.12.2017 у сумі - 640,00 грн; по строку сплати 20.01.2018 у сумі - 744,60 грн; по строку сплати 20.02.2018 у сумі - 744,60 грн; по строку сплати 20.03.2018 у сумі - 744,60 грн; по строку сплати 20.04.2018 у сумі - 744,60 грн; по строку сплати 20.05.2018 у сумі - 744,60 грн.

Позивачем сформовано та направлено відповідачу податкову вимогу від 12.01.2018 № 189-17, яку останнім отримано 24.01.2018. На час звернення до суду з позовом податковий борг відповідачем не сплачений.

На підставі вищевикладеного позивач просив стягнути заборгованість у сумі 5003,00 грн за період з листопада 2017 року по травень 2018 року.

Ухвалою суду від 19.09.2018 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено справу розглядати у порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання (арк. спр. 1-2).

Ухвалою суду від 16.10.2018 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті після закінчення підготовчого судового засідання (арк. спр. 41).

Представник позивача у судове засідання не прибув, про дату, час та місце проведення судового розгляду справи повідомлений належним чином (арк. спр. 47). Через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності (арк. спр. 48).

Відповідач у судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином (арк. спр. 43).

Відповідно до частини першої статті 130 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається в суд через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання.

У відповідності до частини першої статті 130 КАС України Відповідача повідомлено шляхом розміщення оголошення про дату, час та місце розгляду справи на офіційному веб-порталі судової влади України, що підтверджується витягом долученим до матеріалів справи (арк. спр. 44).

Також згідно з довідкою від 17.10.2018 при здійсненні телефонного дзвінка відповідачу про виклик до суду на 31 жовтня 2018 року о 13 год. 30 хв. у судове засідання по справі № 1240/2648/18, за номером НОМЕР_1, зазначеним в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, зв'язок з абонентом відсутній (арк. спр. 45).

З огляду на вищевикладене суд дійшов висновку про те, що відповідач повідомлений про дату, час та місце розгляду справи відповідно до вимог КАС України.

Згідно з частиною першою статті 205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з'явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта (частина дев'ята статті 205 КАС України).

З огляду на положення статті 205 КАС України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представників сторін у порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-77, 90 КАС України, суд встановив таке.

Відповідач - ОСОБА_1, РНОКПП НОМЕР_2, зареєстрований як суб'єкт підприємницької діяльності з 31.01.2017 та перебуває на обліку в Старобільській об'єднаній державній податковій інспекції Головного управління ДФС у Луганській області (Марківському відділенні) як платник податків, 01.08.2018 здійснено державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичною особою-підприємцем за її рішенням, що підтверджено витягом з реєстраційних та облікових даних платника податків та витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 05.09.2018 № НОМЕР_3 (арк. спр. 18, 19, 24-25).

Відповідно до заяви про застосування спрощеної системи оподаткування від 15.03.2017, відповідач з є платником єдиного податку другої групи, обрана ставка єдиного податку - 20 % розміру мінімальної заробітної плати (арк. спр. 16-17).

У зв'язку з несплатою авансових внесків, нарахованих контролюючим органом на підставі заяви про застосування спрощеної системи оподаткування, у відповідача утворилась податкова заборгованість з єдиного податку за період з листопада 2017 року по травень 2018 року у розмірі 5003,00 грн, у тому числі:

- по строку сплати до 20.11.2017 в сумі 640,00 грн;

- по строку сплати до 20.12.2017 в сумі 640,00 грн;

- по строку сплати до 20.01.2018 в сумі 744,60 грн;

- по строку сплати до 20.02.2018 в сумі 744,60 грн;

- по строку сплати до 20.03.2018 в сумі 744,60 грн;

- по строку сплати до 20.04.2018 в сумі 744,60 грн;

- по строку сплати до 20.05.2018 в сумі 744,60 грн.

Головним управлінням ДФС у Луганській області виставлено відповідачу податкову вимогу форми «Ф» від 12.01.2018 № 189-17, якою повідомлено, що станом на 11.01.2018 сума податкового боргу платника податків за узгодженими грошовими зобов'язаннями становить 1280,00 грн (арк. спр. 10).

Податкову вимогу форми «Ф» від 12.01.2018 № 189-17 відповідачу надіслано поштою з повідомленням про вручення та отримано останнім 31.01.2018, що підтверджено рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправленні із відміткою про вручення, описом вкладення до листа, фіскальним чеком (арк. спр. 10 зв.).

На час розгляду адміністративної справи відповідачем податковий борг не погашений, що підтверджено довідкою про заборгованість (арк. спр. 6, 38), розрахунком заборгованості по єдиному внеску з фізичних осіб станом на 13.06.2018 (арк. спр. 7) та інтегрованою карткою платника (арк. спр. 8-9, 39).

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, суд виходить з такого.

Статтею 67 Конституції України передбачено, що кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства. Цим Кодексом визначаються функції та правові основи діяльності контролюючих органів, визначених пунктом 41.1 статті 41 цього Кодексу, та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Відповідно до статті 14 Податкового кодексу України:

грошове зобов'язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності (підпункт 14.1.39 пункту 14.1);

податкове зобов'язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк) (підпункт 14.1.156 пункту 14.1);

податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом (підпункт 14.1.175 пункту 14.1).

Відповідно до пункту 291.2 статті 291 Податкового кодексу України спрощена система оподаткування, обліку та звітності - особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених пунктом 297.1 статті 297 цього Кодексу, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених цією главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності.

Суб'єкти господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, поділяються, зокрема, на другу групу платників єдиного податку - фізичні особи - підприємці, які здійснюють господарську діяльність з надання послуг, у тому числі побутових, платникам єдиного податку та/або населенню, виробництво та/або продаж товарів, діяльність у сфері ресторанного господарства, за умови, що протягом календарного року відповідають сукупності таких критеріїв: не використовують працю найманих осіб або кількість осіб, які перебувають з ними у трудових відносинах, одночасно не перевищує 10 осіб; обсяг доходу не перевищує 1500000 гривень (підпункт 2 пункту 291.4 статті 291 Податкового кодексу України).

Згідно з пунктом 293.1 статті 293 Податкового кодексу України ставки єдиного податку для платників першої групи встановлюються у відсотках (фіксовані ставки) до розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня податкового (звітного) року (далі у цій главі - прожитковий мінімум), другої групи - у відсотках (фіксовані ставки) до розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року (далі у цій главі - мінімальна заробітна плата), третьої групи - у відсотках до доходу (відсоткові ставки).

Пунктом 293.2 статті 293 Податкового кодексу України передбачено, що фіксовані ставки єдиного податку встановлюються сільськими, селищними, міськими радами або радами об'єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, для фізичних осіб - підприємців, які здійснюють господарську діяльність, залежно від виду господарської діяльності, з розрахунку на календарний місяць для другої групи платників єдиного податку - у межах до 20 відсотків розміру мінімальної заробітної плати.

Податковим (звітним) періодом для платників єдиного податку першої, другої та четвертої груп є календарний рік (абзац перший пункту 294.1 статті 294 Податкового кодексу України).

Податковий (звітний) період починається з першого числа першого місяця податкового (звітного) періоду і закінчується останнім календарним днем останнього місяця податкового (звітного) періоду (абзац перший пункту 294.2 статті 294 Податкового кодексу України).

Відповідно до пункту 295.1 статті 295 Податкового кодексу України платники єдиного податку першої і другої груп сплачують єдиний податок шляхом здійснення авансового внеску не пізніше 20 числа (включно) поточного місяця. Такі платники єдиного податку можуть здійснити сплату єдиного податку авансовим внеском за весь податковий (звітний) період (квартал, рік), але не більш як до кінця поточного звітного року.

Згідно з пунктом 295.2 статті 295 Податкового кодексу України нарахування авансових внесків для платників єдиного податку першої і другої груп здійснюється контролюючими органами на підставі заяви такого платника єдиного податку щодо розміру обраної ставки єдиного податку, заяви щодо періоду щорічної відпустки та/або заяви щодо терміну тимчасової втрати працездатності.

Відповідно до пункту 295.4 статті 295 Податкового кодексу України сплата єдиного податку платниками першої - третьої груп здійснюється за місцем податкової адреси.

В порушення зазначених норм Податкового кодексу України відповідачем не сплачено авансові внески з єдиного податку другої групи за період з листопада 2017 року по травень 2018 року.

Як вже зазначалось вище судом, що 01.08.2018 до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців внесено запис № 3001203 про припинення підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем за її рішенням (арк. спр. 25).

У відповідності з абзацом 2 підпункту 65.10.8 пункту 65.10 статті 65 ПК України державна реєстрація (реєстрація) припинення підприємницької чи незалежної професійної діяльності фізичної особи або внесення до Державного реєстру запису про припинення такої діяльності фізичною особою не припиняє її зобов'язань, що виникли під час провадження підприємницької чи незалежної професійної діяльності, та не змінює строків, порядків виконання таких зобов'язань та застосування санкцій за їх невиконання.

Відповідно до абзацу 2 пункту 97.3 статті 97 ПК України у разі державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи чи реєстрації у відповідному уповноваженому органі припинення незалежної професійної діяльності фізичної особи (якщо така реєстрація була умовою ведення незалежної професійної діяльності), погашення грошових зобов'язань та/або податкового боргу здійснюється за рахунок майна зазначеної особи.

Відповідно до підпункту 97.4.3 пункту 97.4 статті 97 ПК України, особою, відповідальною за погашення грошових зобов'язань чи податкового боргу платника податків, стосовно фізичної особи - підприємця або фізичної особи, яка провадить незалежну професійну діяльність, є така фізична особа.

Відповідно до частини 1 статті 52 Цивільного кодексу України фізична особа - підприємець відповідає за зобов'язаннями, пов'язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення.

З урахуванням зазначеного, оскільки відповідач припинив свою підприємницьку діяльність, але не сплатив зазначений податковий борг, суд дійшов висновку про необхідність стягнути заборгованість по єдиному податку в розмірі 5003,00 грн з фізичної особи - ОСОБА_1.

Пунктом 87.11 статті 87 Податкового кодексу України встановлено, що орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи. Стягнення податкового боргу за рішенням суду здійснюється державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження.

Відповідно до пунктів 95.1 та 95.2 статті 95 Податкового кодексу України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі. Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Оскільки податкова вимога від 12 січня 2018 року № 189-17 є чинною (доказів про скасування або відкликання податкової вимоги суду не надано), суд дійшов висновку, що контролюючим органом при зверненні до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи дотримані вимоги пункту 95.2 статті 95 Податкового кодексу України.

Згідно з підпунктом 19-1.1.22 пункту 19-1.1 статті 19-1 ПК України контролюючі органи виконують такі функції, крім особливостей, передбачених для державних податкових інспекцій статтею 19-3 цього Кодексу, здійснюють погашення податкового боргу, стягнення своєчасно ненарахованих та/або несплачених сум єдиного внеску та інших платежів.

Відповідно до пункту 41.1 статті 41 ПК України контролюючими органами є центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову, державну митну політику, державну політику з адміністрування єдиного внеску, державну політику у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового та митного законодавства, законодавства з питань сплати єдиного внеску та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючий орган (далі - центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику), його територіальні органи.

Органами стягнення є виключно контролюючі органи, уповноважені здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску у межах повноважень, а також державні виконавці у межах своїх повноважень. Стягнення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску за виконавчими написами нотаріусів не дозволяється (пункт 41.2 статті 41 ПК України).

З вищевикладеного слідує, що у межах спірних правовідносин контролюючим органом, уповноваженим здійснювати стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, обслуговуючих такого платника, на суму податкового боргу або його частини є Головне управління ДФС у Луганській області.

Враховуючи, що відповідачем за час розгляду даної адміністративної справи податковий борг в сумі 5003,00 грн не сплачений, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню повністю.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.

Відповідно до частини другої статті 139 КАС України при задоволенні позову суб'єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб'єкта владних повноважень, пов'язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб'єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору (частина третя статті 139 КАС України).

З викладеного слідує, що витрати суб'єкта владних повноважень на сплату судового збору відносяться на рахунок суб'єкта владних повноважень. Такий вид судових витрат, як судовий збір, поверненню позивачу - суб'єкту владних повноважень, не підлягає.

Такі обмеження у можливостях суб'єктів владних повноважень свідчать про загальну спрямованість адміністративного судочинства на захист прав, свобод та інтересів фізичних та юридичних осіб у спірних правовідносинах із владою.

Оскільки Головне управління ДФС у Луганській області у вказаній справі є суб'єктом владних повноважень, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для стягнення з відповідача судового збору на користь позивача.

Керуючись статтями 2, 77, 90, 94, 132, 139, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Головного управління ДФС у Луганській області (місцезнаходження: 93400, Луганська область, місто Сєвєродонецьк, вулиця Енергетиків, будинок 72, код за ) до ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2, місце реєстрації: АДРЕСА_2) про стягнення податкового боргу задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід місцевого бюджету податковий борг з єдиного податку з фізичних осіб за період з листопада 2017 року по травень 2018 року в сумі 5003,00 грн (п'ять тисяч три гривні).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя К.О. Пляшкова