Справа № 803/1229/15-а
Суддя: Хохуляк В.В.
Дата ухвалення: 2018-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

30 жовтня 2018 року

Київ

справа №803/1229/15-а

адміністративне провадження №К/9901/424/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача: Хохуляка В.В.,

суддів: Бившевої Л.І., Гончарової І.А.,

розглянувши у судовому засіданні без повідомлення сторін касаційну скаргу Луцької об’єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Волинській області на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 11.12.2017 (головуючий суддя – Обрізко І.М., судді: Іщук Л.П., Онишкевич Т.В.) у справі №803/1229/15-а за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Клевер Сторс» до Луцької об’єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Волинській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Клевер Сторс» звернулося до адміністративного суду з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Волинській області, в якому просило визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 23.12.2014 №, №, №, №.

Справа судами розглядалася неодноразово.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 06.07.2015 позовні вимоги задоволено частково. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Луцької об’єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Волинській області від 23.12.2014 № та № повністю, а податкове повідомлення-рішення від 23.12.2014 № – в частині застосування до позивача суми штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 13600,00грн. У решті позовних вимог – відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 20.10.2015 постанову Волинського окружного адміністративного суду від 06.07.2015 скасовано та прийнято нову постанову про часткове задоволення позову. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Луцької об’єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Волинській області від 23.12.2014 №, №, № - повністю, а податкове повідомлення-рішення від 23.12.2014 № - в частині застосування до позивача суми штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 13600,00грн. У решті позовних вимог – відмовлено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 10.10.2017 постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 20.10.2015 в частині задоволення позовних вимог щодо визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Луцької об’єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Волинській області від 23.12.2014 № скасовано та направлено справу в цій частині на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. В іншій частині постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 20.10.2015 залишено без змін.

За результатом останнього перегляду справи постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 11.12.2017 постанову Волинського окружного адміністративного суду від 06.07.2015 в частині відмови у задоволенні позовних вимог про скасування податкового повідомлення-рішення від 23.12.2014 № скасовано та прийнято нову постанову, якою позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Клевер Сторс» про скасування вказаного податкового повідомлення-рішення задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Луцької об’єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Волинській області від 23.12.2014 № в частині застосування до позивача суми штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 463205,55грн. У решті вимог - відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції Луцька об’єднана державна податкова інспекція Головного управління Державної фіскальної служби у Волинській області звернулась з касаційною скаргою до суду касаційної інстанції, в якій просить скасувати постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 11.12.2017 у справі №803/1229/15-а в частині задоволення позовних вимог та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову повністю.

В обґрунтування своїх вимог заявник посилається на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, зокрема, статті 58 Конституції України, пунктів 2.2, 2.6 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 №637 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), статті 1 Указу Президента України «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки» від 12.06.1995 №436/95 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) , статей 238, 250 Господарського кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), статті 102 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), статей 7, 13, 159 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Луцька об’єднана державна податкова інспекція Головного управління Державної фіскальної служби у Волинській області зазначає, що при постановленні оскаржуваного судового рішення, Львівським апеляційним адміністративним судом безпідставно застосовано до правопорушень, що виникли у період з 23.12.2013 строки давності передбачені статтею 250 Господарського кодексу України, оскільки з набранням 01.01.2011 чинності Законом України від 02.12.2010 №2756-VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв'язку з прийняттям Податкового кодексу України» зі сфери дії статті 250 Господарського кодексу України виключено штрафні санкції, розмір і порядок стягнення яких визначені Податковим кодексом України та іншими законами, контроль за дотриманням яких покладено на органи державної податкової служби та митні органи. А тому, за умови встановлення в процесі розгляду справи порушення позивачем вимог пункту 2.6 глави 2 Положення «Про ведення касових операцій у національній валюті в Україні» затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 №637, що полягало у несвоєчасному неоприбуткуванні готівкових коштів в Книзі обліку розрахункових операцій, застосування до позивача суми штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 626773,70грн. згідно спірного податкового повідомлення-рішення від 23.12.2014 № є правомірним.

У відзиві на касаційну скаргу Товариство з обмеженою відповідальністю «Клевер Сторс» зазначає, що постанова Львівського апеляційного адміністративного суду від 11.12.2017 про часткове задоволення позову є обґрунтованою, прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права, з повним дослідженням доказів та з’ясуванням обставин, що мають значення для правильного вирішення справи. А тому, позивач вважає, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 23.12.2014 № в частині застосування до позивача суми штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 463205,55грн. прийнято неправомірно, що стало підставою для його законного скасування.

Переглядаючи оскаржувані судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевіряючи дотримання судом апеляційної інстанції норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ними норм матеріального права, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Згідно з частиною третьою статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з’ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що посадовими особами Луцької об’єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Волинській області було проведено планову виїзну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю «Клевер Сторс» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.08.2012 по 31.12.2013, за результатами якої складено акт від 03.12.2014 №123/22.1/38273126.

Перевіркою виявлено порушення позивачем, крім іншого, вимог пунктів 2.2, 2.6 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 №637, що виявилося у несвоєчасному (не в день одержання) оприбуткуванні готівкових коштів в Книгах обліку розрахункових операцій на підставі Z-звітів (фіскальних звітних чеків) РРО на загальну суму 125354,74грн.

На підставі вказаного акта перевірки Луцькою об’єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Державної фіскальної служби у Волинській області, крім інших, прийнято податкове повідомлення-рішення від 23.12.2014 №, яким до позивача на підставі підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) та абзацу третього статті 1 Указу Президента України №436/95 від 12.06.1995 «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 626773,70грн.

Задовольняючи позовні вимоги щодо визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 23.12.2014 № в частині застосування до позивача суми штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 463205,55грн., суд апеляційної інстанції виходив з того, що оскільки фінансові санкції за порушення норм регулювання обігу готівки є адміністративно-господарськими санкціями, а їх застосування поза межами строку, встановленого статтею 250 Господарського кодексу України є неправомірним, прийняття відповідачем 23.12.2014 (без врахування вимог статті 250 Господарського кодексу України) оскаржуваного податкового повідомлення-рішення № за несвоєчасне оприбуткування позивачем готівкових коштів в Книгах обліку розрахункових операцій на підставі Z-звітів РРО, що відбулося до 24.12.2013 є помилковим. На думку суду, за порушення положень касової дисципліни, правомірним є застосування суми штрафних санкцій лише у розмірі 463205,55грн., тобто за період одного року з моменту вчинення правопорушення до дня прийняття спірного податкового повідомлення-рішення включно чи пізніше, що узгоджується з положеннями статті 250 Господарського кодексу України щодо граничних строків застосування штрафних санкцій.

Проте, Верховний Суд не погоджується з таким висновком суду апеляційної інстанції та вважає його помилковим з наступних підстав.

Порядок ведення касових операцій у національній валюті України підприємствами (підприємцями), а також окремі питання організації банками роботи з готівкою визначає Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затверджене постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 №637 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Пунктом 2.2 Розділу 2 вказаного Положення встановлено, що підприємства (підприємці) здійснюють розрахунки готівкою між собою і з фізичними особами (громадянами України, іноземцями, особами без громадянства, які не здійснюють підприємницької діяльності) через касу як за рахунок готівкової виручки, так і за рахунок коштів, одержаних із банків. Зазначені розрахунки проводяться також шляхом переказу готівки для сплати відповідних платежів.

Підприємства (підприємці) здійснюють облік операцій з готівкою у відповідних книгах обліку.

За визначенням пункту 1.2 Положення про ведення касових операцій в національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 №637 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) оприбуткування готівки - це проведення підприємствами і підприємцями обліку готівки в касі на повну суму її фактичних надходжень у касовій книзі, книзі обліку доходів і витрат, книзі обліку розрахункових операцій.

Пунктом 2.6 Положення про ведення касових операцій в національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 №637 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, уся готівка, що надходить до кас, мас своєчасно (у день одержання готівкових коштів) та в повній сумі оприбутковуватися.

Згідно з абзацом третім пункту 2.6 вказаного Положення у разі проведення готівкових розрахунків із застосуванням реєстраторів розрахункових операцій або використанням розрахункової книги оприбуткуванням готівки є здійснення обліку зазначених готівкових коштів у повній сумі їх фактичних надходжень у книзі обліку розрахункових операцій на підставі фіскальних звітних чеків реєстраторів розрахункових операцій (даних розрахункової книги).

Використання книги обліку розрахункових операцій, зареєстрованої на реєстратор розрахункових операцій, передбачає, у тому числі, щоденне виконання записів про рух готівки та суми розрахунків.

Суми готівки, що оприбутковуються, мають відповідати сумам, визначеним у відповідних касових (розрахункових) документах.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), пункту 1.2 Положення про ведення касових операцій в національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 №637 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) книга обліку розрахункових операцій – прошнурована і належним чином зареєстрована в органах державної податкової служби України книга, що містить щоденні звіти, які складаються на підставі відповідних розрахункових документів щодо руху готівкових коштів, товарів (послуг).

Абзацом третім статті 1 Указу Президента України «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки» від 12.06.1995 №436/95 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин)встановлено, що у разі порушення юридичними особами всіх форм власності, фізичними особами - громадянами України, іноземними громадянами та особами без громадянства, які є суб’єктами підприємницької діяльності, а також постійними представництвами нерезидентів, через які повністю або частково здійснюється підприємницька діяльність, норм з регулювання обігу готівки у національній валюті, що встановлюються Національним банком України, до них застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу, зокрема, за неоприбуткування (неповне та/або несвоєчасне) оприбуткування у касах готівки – у п’ятикратному розмірі неоприбуткованої суми.

Враховуючи викладене, у разі проведення готівкових розрахунків із застосуванням реєстраторів розрахункових операцій або використанням розрахункової Книги оприбуткуванням готівки є сукупність таких дій: фіксація повної суми фактичних надходжень готівки у фіскальних звітних чеках реєстраторів розрахункових операцій (даних розрахункової книги) та відображення на їх підставі готівки у книзі обліку розрахункових операцій. Невиконання будь-якої з цих дій є порушенням порядку оприбуткування готівки, за яке встановлена відповідальність.

Судами попередніх інстанцій встановлено та не заперечувалося позивачем, що Товариством з обмеженою відповідальністю «Клевер Сторс» несвоєчасно (не в день одержання) здійснювалося оприбуткування готівкових коштів в Книгах обліку розрахункових операцій на підставі Z-звіті (фіскальних звітних чеків) РРО на загальну суму 125354,74грн.

Як вбачається з матеріалів адміністративної справи порушення касової дисципліни відбулося на підставі фіскальних звітних чеків РРО за період: 24.08.2013 в сумі 5717,75грн. (Z-звіт №3 від 25.08.2013 (РРО №/1), 26.12.2013 в сумі 9501,20грн. (Z-звіт №128 від 27.12.2013 (РРО №/1), 09.11.2012 в сумі 1882,62грн. (Z-звіт №1 від 10.11.2013 (РРО №/1), 12.11.2012 в сумі 4969,14грн. (Z-звіт №4 від 13.11.2013 (РРО №/1), 18.11.2012 в сумі 3246,82грн. (Z-звіт від 19.11.2013 №10 (РРО №/1), 07.12.2013 в сумі 4412,20грн. (Z-звіт №109 від 08.12.2013 (РРО №/1), 28.07.2013 в сумі 6728,85грн. (Z-звіт №00067 від 29.07.2013 (РРО №031813281/11), 27.10.2013 в сумі 7428,24грн. (Z-звіт №129 від 28.10.2013 (РРО №/1), 27.10.2013 в сумі 12951,86грн. (Z-звіт №184 від 28.10.2013 (РРО №/1), 27.10.2013 в сумі 10313,51грн. (Z-звіт №259 від 28.10.2013 (РРО №), 21.08.2013 в сумі 7635,85грн. (Z-звіт №13 від 22.08.2013 (РРО №/1), 27.10.2013 в сумі 10395,34грн. (Z-звіт №82 від 28.10.2013 (РРО №/1), 11.05.2013 в сумі 7670,17грн. (Z-звіт №89 від 12.05.2013 (РРО №/1), 03.06.2013 в сумі 8698,04грн. (Z-звіт №112 від 04.06.2013 (РРО №/1), 04.06.2013 в сумі 7733,98грн. (Z-звіт №113 від 05.06.2013 (РРО №/1), 09.10.2013 в сумі 7 318,57грн. (Z-звіт №246 від 10.10.2013 (РРО №/1), 27.10.2013 в сумі 8749,60грн. (Z-звіт №64 від 28.10.2013 (РРО №/1).

За результатом розгляду справи факт встановлених перевіркою порушень, позивачем не спростовано.

А отже, на час проведення перевірки, позивачем допущено порушення оприбуткування готівки, що стало причиною порушення вимог пункту 2.6 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 №637 та застосування до позивача суми штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 626773,70грн.

Проте, суд апеляційної інстанції задовольняючи частково позовні вимоги та скасовуючи спірне податкове повідомлення-рішення на суму 463205,55грн. безпідставно виходив з того, що визначені оспорюваним податковим повідомленням-рішенням санкції за своєю правовою природою є адміністративно-господарськими, а тому можуть бути застосовані лише в межах визначеного статтею 250 Господарського кодексу України гранично допустимого строку.

Так, згідно з частиною першою статті 250 Господарського кодексу України адміністративно-господарські санкції можуть бути застосовані до суб'єкта господарювання протягом шести місяців з дня виявлення порушення, але не пізніш як через один рік з дня порушення цим суб'єктом встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності, крім випадків, передбачених законом.

Проте, з набранням 01.01.2011 чинності Законом України від 02.12.2010 №2756-VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв'язку з прийняттям Податкового кодексу України» зі сфери дії статті 250 Господарського кодексу України виключено штрафні санкції, розмір і порядок стягнення яких визначені Податковим кодексом України та іншими законами, контроль за дотриманням яких покладено на органи державної податкової служби та митні органи.

Порядок застосування цих санкцій з 01.01.2011 врегульовано статтями 113 та 114 Податкового кодексу України, якими, зокрема, передбачено, що штрафні (фінансові) санкції (штрафи) за порушення норм законів з питань оподаткування або іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, застосовуються у порядку та у розмірах, встановлених цим Кодексом та іншими законами України.

Застосування за порушення норм законів з питань оподаткування або іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, штрафних (фінансових) санкцій (штрафів), не передбачених цим Кодексом та іншими законами України, не дозволяється (пункт 113.3 статті 113 Податкового кодексу України).

Згідно з підпунктом 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо, зокрема, згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов'язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.

В свою чергу, відповідно до пункту 114.1 статті 114 Податкового кодексу України граничні строки застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) до платників податків відповідають строкам давності для нарахування податкових зобов'язань, визначеним статтею 102 цього Кодексу, пунктом 102.1 якої передбачено, що контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право самостійно визначити суму грошових зобов'язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня, що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації та/або граничного строку сплати грошових зобов'язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем їх фактичного подання.

Таким чином, висновок суду апеляційної інстанції про необхідність визначення контролюючим органом суми штрафних санкцій на підставі статті 1 Указу Президента України «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки» від 12.06.1995 №436/95 за порушення платником норм регулювання обігу готівки, які відбулися після 23.12.2013 з урахування визначеного статтею 250 Господарського кодексу України гранично допустимого строку, ґрунтується на помилковому застосуванні норм матеріального права.

Посилання Товариства з обмеженою відповідальністю «Клевер Сторс» у відзиві на касаційну скаргу на висновок Верховного Суду України щодо застосування статті 250 Господарського кодексу України, викладений у постановах від 04.11.2014 у справах №21-469а14 та №21-466а14, Верховним Судом відхиляються, оскільки висновок по вказаних справах постановлений за різного правового регулювання розглядуваних правовідносин. Правова позиція щодо застосування до спірних відносин статті 250 Господарського кодексу України висловлена також у постановах Верховного Суду України від 04.07.2011 у справі №21-163а11, від 27.05.2014 у справі №21-126а14.

Так, у постановах Верховного Суду України спірні правовідносини мали місце в період дії статті 250 Господарського кодексу України, а саме факт вчинення правопорушення відбувся в 2009-2010 роках, тобто до набрання чинності Податковим кодексом України (до 01.01.2011).

В той же час, Верховний Суд зазначає, що перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю «Клевер Сторс» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства Луцькою об’єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Державної фіскальної служби у Волинській області було проведено за період з 01.08.2012 по 31.12.2013 та встановлено порушення норм з регулювання обігу готівки, які мали місце у в листопаді 2012 року та травні, червні, липні, серпні, жовтні, грудні 2013 року, тобто спірні правовідносини мали місце лише за дії Податкового кодексу України, що виключає можливість застосування до них положень статті 250 Господарського кодексу України.

Таким чином, застосування до позивача суми штрафних (фінансових) санкцій згідно податкового повідомлення-рішення від 23.12.2014 № з урахуванням, передбачених пунктом 114.1 статті 114 Податкового кодексу України, граничних строків застосування таких санкцій, є правомірним.

Враховуючи вищевикладене та за встановлених обставин, висновок Львівського апеляційного адміністративного суду викладений в постанові від 11.12.2017 щодо протиправності застосування до позивача суми штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 463205,55грн. згідно оскаржуваного податкового повідомлення-рішення від 23.12.2014 № є помилковим.

Згідно з частинами першою та третьою статті 351 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення або зміни рішення у відповідній частині є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права; неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Отже, оскільки суд апеляційної інстанції неправильно застосував (тлумачив) норми матеріального права щодо розглядуваних правовідносин, постановлене у справі рішення підлягає скасуванню, з прийняттям нового – про задоволення позовних вимог.

Враховуючи викладене та з огляду на положення частини другої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України щодо перегляду судом касаційної інстанції судових рішень у межах доводів та вимог касаційної скарги, постанова Львівського апеляційного адміністративного суду від 11.12.2017 у справі №803/1229/15-а підлягає скасуванню в частині задоволення позовних вимог щодо визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 23.12.2014 № про застосування до позивача суми штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 463205,55грн. із ухваленням в цій частині нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 349 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення, не передаючи справи на новий розгляд.

Керуючись статтями 341, 349, 351, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Луцької об’єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Волинській області задовольнити.

Постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 11.12.2017 у справі №803/1229/15-а в частині задоволення позовних вимог щодо визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Луцької об’єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Волинській області від 23.12.2014 № про застосування до Товариства з обмеженою відповідальністю «Клевер Сторс» суми штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 463205,55грн. скасувати.

Ухвалити в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

-------------------

-------------------

-------------------

В.В. Хохуляк

Л.І. Бившева

І.А. Гончарова

Судді Верховного Суду