Справа № 163/1461/18
Суддя: Мікула Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2018-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2018 рокуЛьвів№ 857/1882/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді - Мікули О. І.,

суддів - Качмара В. Я., Курильця А. Р.,

з участю секретаря судового засідання - Смидюк Х.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Волинської митниці ДФС на рішення Любомльського районного суду Волинської області від 11 вересня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Волинської митниці ДФС про скасування постанови у справі про порушення митних правил,

суддя в 1-й інстанції - Чишій С.С.,

час ухвалення рішення - 11.09.2018 року, 12:21 год.,

місце ухвалення рішення - м. Любомиль,

дата складання повного тексту рішення - 11.09.2018 року,

в с т а н о в и в:

Позивач - ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до відповідача - Волинської митниці ДФС, в якому просив скасувати постанову у справі про порушення митних правил №3550/20500/18 від 25 липня 2018 року, якою його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.485 МК України та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 96208,50 грн та провадження у справі закрити.

Рішенням Любомильського районного суду Волинської області від 11 вересня 2018 року позов задоволено.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального права та підлягає скасуванню, покликаючись на те, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки тому факту, що оскаржувана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності прийнята правомірно, відповідач діяв на підставі, у спосіб та в межах повноважень встановлених чинним законодавством України. Зазначає, що позивача притягнуто до відповідальності за ст.485 МК України на основі наданих литовськими митними органами документів, за результатами аналізу яких, митним органом встановлено різницю в ціні транспортного засобу, відповідно перераховано митні платежі та прийнято постанову про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу. Крім того, апелянт звертає увагу на те, що вчинене позивачем порушення митних правил є триваючим, притягнення позивача до відповідальності відбулося в межах строків, визначених ч.1 ст.467 МК України. Просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким в задоволенні позову відмовити.

Представник відповідача (апелянта) - ОСОБА_3 у судовому засіданні підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, вважає висновки суду першої інстанції неправильними та необґрунтованими. Просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове судове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Представник позивача - ОСОБА_4 у судовому засіданні не погодився з доводами апеляційної скарги та вважає, що вони не спростовують висновків суду першої інстанції, який ухвалив законне та обґрунтоване рішення, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.

Позивач - ОСОБА_2 у судове засідання не прибув, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, тому колегія суддів вважає можливим проведення розгляду справи у відсутності позивача за наявними в справі матеріалами, та на основі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача та пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзив на апеляційну скаргу в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено те, що 11 січня 2018 року посадовою особою м/п "Ковель" Волинської митниці ДФС за митною декларацією типу ІМ40ДЕ № UA205040/2018/000607, через декларанта (митного брокера) ФОП ОСОБА_5 проведено митне оформлення легкового автомобіля «Рено Меган», ідентифікаційний номер НОМЕР_1, відповідно до якої відправником транспортного засобу виступала компанія «Petras Skuckas» (Вільнюс, Литва), одержувачем ОСОБА_2

Відповідно до копії договору купівлі-продажу №10-55 від 10 січня 2018 року та митної декларації №205040/2018/000607 вартість автомобіля заявлено у розмірі 2800 Євро.

За митне оформлення цього транспортного засобу при його скоригованій митній вартості у 103614,33 гривень за резервним методом було нараховано та сплачено 39291,22 гривень митних платежів.

20 червня 2018 року до Волинської митниці ДФС з Департаменту організації протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії ДФС України надійшов запит з литовських митних органів про підтвердження митного оформлення ввезення в Україну автомобіля «Рено Меган», номер кузова НОМЕР_2.

Згідно з експортною митною декларацією Литовської Республіки №18LTKR1000EK007255 від 10 січня 2018 року та рахунку-фактури «Pazyma-Saskaita» серії TSN №2360 від 10 січня 2018 року автомобіль «Рено Меган» був проданий литовською фірмою «UAB T&3» громадянину ОСОБА_7 за ціною 6000 Євро.

З огляду на різницю у вартості транспортного засобу, заявленої і прийнятої під час митного оформлення стосовно литовської експортної митної декларації, різниця розміру митних платежів становить 32069,50 гривень, що визначено службовою запискою УАМП Волинської митниці.

06 липня 2018 року інспектор Волинської митниці склав щодо ОСОБА_2 протокол про порушення митних правил за ознаками ст.485 МК України, де зазначено, що ОСОБА_2 через декларанта ОСОБА_5 під час митного оформлення автомобіля «Рено Меган» вчинив дії, спрямовані на неправомірне зменшення розміру сплати митних платежів в сумі 32069,50 гривень, тобто заявив у митній декларації неправдиві відомості щодо відправника та одержувача товару, а також неправдиві відомості, необхідні для визначення митної вартості самого товару, та надав з цією метою органу доходів і зборів документи, що містять такі відомості.

25 липня 2018 року в.о. начальника Волинської митниці ОСОБА_6 виніс оскаржувану постанову, якою ОСОБА_2 визнав винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст.485 МК України, відповідно до змісту протоколу №3550/20500/18 і накладено стягнення у вигляді 300% несплаченої суми митних платежів, що становить 96208,50 гривень штрафу.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржувана постанова у справі про порушення митних правил є неправомірною, підлягає скасуванню і провадження у справі закриттю, оскільки достатніх доказів вини в діях позивача не зібрано, а твердження позивача про пред'явлення до митного оформлення виключно тих документів, які були надані продавцем транспортного засобу відповідачем не спростовано. Крім того, зазначає, що шестимісячний строк накладення адміністративного стягнення на день винесення оскаржуваної постанови сплив.

Даючи правову оцінку такому висновку суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ст.251 КУпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Ч.1 ст.458 МК України передбачає, що порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред'явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Згідно зі ст.486 МК України завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.

Відповідно до ст.489 МК України посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов'язана з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Крім того, диспозиція ст.485 МК України встановлює, що відповідальність настає, за зазначення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв'язку з якими було надано такі пільги.

Відповідно до ст.10 КУпАП України суб'єктивна сторона цього правопорушення характеризується лише умисною формою вини, тобто особа, яка вчиняє такі дії, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Разом з тим, матеріали справи про порушення митних правил не містять доказів умислу позивача на вчинення дій передбачених диспозицією ст.485 МК України.

Як вбачається з матеріалів справи, підставою для складання протоколу про порушення митних правил та основним доказом для притягнення позивача до відповідальності були одержані від литовських митних органів експортна митна декларація №LTKR1000EK007255 від 10 січня 2018 року та рахунок-фактура «Pazyma-Saskaita». Між відомостями цієї декларації і наданими для митного оформлення транспортного засобу документами дійсно є невідповідності щодо відправника, одержувача і вартості транспортного засобу.

Разом з тим, сама по собі експортна декларація доводить лише факт початку процедури оформлення експорту транспортного засобу із Європейського Союзу в Литовській Республіці. Вона жодним чином не виключає можливості переходу прав на автомобіль після такого оформлення до інших осіб, в тому числі, до продавця, зазначеного в поданих до митного оформлення документах, - компанії «Petras Skuckas», оскільки із відповіді польських митних органів вбачається, що автомобіль «Рено Меган», ідентифікаційний номер НОМЕР_1, в базах даних Митного Дорожнього відділу в Дорогуську в напрямку експорту не фігурує, а митна декларація 18LTKR1000EK007255 у відділі по обліку зареєстрована не була.

Колегія суддів звертає увагу, що Волинською митницею ДФС не перевірено обставин завершення експорту товару; не здійснено запитів відповідним компаніям, які фігурують відправниками товару по литовських документах та документах, поданих до митного оформлення декларантом ОСОБА_5; не вжито заходів для встановлення особи і опитування ОСОБА_7, який значиться покупцем цього автомобіля за литовськими документами, а тому отримані від митних органів Литовської Республіки документи самі по собі не є виключними, беззаперечними і визначальними доказами винуватості ОСОБА_2 у порушенні митних правил та не доводять наявності у його діях умислу на неправомірне звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру шляхом надання неправдивих відомостей щодо відправника, отримувача та вартості товару, оскільки такі документи лише свідчать, що литовське підприємство «UAB T&е» задекларувало, але не здійснило експорт транспортного засобу з ЄС.

При цьому, колегія суддів відхиляє доводи апелянта про існування невідповідності між документами, поданими позивачем Волинській митниці ДФС та експортними митними деклараціями, наданими литовським митним органом, оскільки така невідповідність, без належних доказів умисного подання ОСОБА_2 недостовірних документів та відомостей не може бути підставою для прийняття рішення щодо визнання позивача винним у вчиненні порушення митних правил.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що за відсутності обґрунтованих доказів, які свідчили б саме про умисел декларанта на заниження митних платежів, шляхом повідомлення недостовірної інформації для визначення митної вартості товару з метою зменшення розміру митних платежів та надання з цією метою органу доходів і зборів документів, не є достатньою підставою для кваліфікації дій позивача як порушення митних правил, відповідно до ст.485 МК України.

Разом з тим, вважає помилковим висновок суду першої інстанції про те, що відповідачем пропущено шестимісячний строк притягнення до адміністративної відповідальності встановленого ч. 2 ст. 467 МК України, оскільки ч.1 цієї статті визначено, що якщо справи про порушення митних правил відповідно до ст.522 цього Кодексу розглядаються органами доходів і зборів, адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше, ніж через шість місяців з дня вчинення правопорушення, а у разі розгляду органами доходів і зборів справ про триваючі порушення митних правил, у тому числі передбачені ст.469, 477-481, 485 цього Кодексу, - не пізніше, ніж через шість місяців з дня виявлення цих правопорушень.

Як вбачається з постанови про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 485 МК України, тобто за правопорушення яке є триваючим.

Таким чином, оскільки вказане правопорушення виявлене 19 березня 2018 року, тобто в момент надходження до ДФС України звернення митних органів Литовської республіки, а позивача притягнено до адміністративної відповідальності за порушення митних правил 25 липня 2018 року, тому шестимісячний строк з дня виявлення цього правопорушення ще не сплив.

Разом з тим, зважаючи на той факт, що висновок суду першої інстанції про пропущення відповідачем шестимісячного строку накладення адміністративного стягнення в цілому не вплинув на висновок суду першої інстанції про необхідність задоволення позову, тому колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції з вищенаведених мотивів.

Аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що постанова у справі про порушення митних правил №3550/20500/18 від 25 липня 2018 року, якою позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.485 МК України та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 96208,50 грн., є неправомірною, підлягає скасуванню і провадження у справі закриттю, оскільки достатніх доказів вини в діях позивача не зібрано, а твердження позивача про пред'явлення до митного оформлення виключно тих документів, які були надані продавцем транспортного засобу відповідачем не спростовано.

З врахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про підставність позовних вимог, правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ст.316 КАС України апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст. 242, 243, 250, 271, 272, 286, 310, 315, 316, 321, 322 КАС України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Волинської митниці ДФС залишити без задоволення, а рішення Любомльського районного суду Волинської області від 11 вересня 2018 року у справі № 163/1461/18 - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий- суддя О. І. Мікула
Судді В. Я. Качмар
А. Р. Курилець