Справа № 826/4611/16
Суддя: Донець В.А.
Дата ухвалення: 2018-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

23 квітня 2018 року № 826/4611/16

Окружний адміністративний суд міста Києва в складі колегії: головуючого судді Донця В.А.; суддів: Костенка Д.А.; Шрамко Ю.Т., секретар судового засідання Сом П.А., розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Національної поліції України, Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України про визнання протиправним та скасування наказу, зобов'язання вчинити дії,

за участю: позивач ОСОБА_1; представник позивача ОСОБА_2; представник Національної поліції України Тараненко О.В.; представник Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України Васильєва С.Ю.

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, з урахуванням заяви про зміну предмету позову від 12.03.2018 (прийнята судом у судовому засіданні 21.03.2018), про:

визнання протиправним та скасування наказу Національної поліції України від 18.02.2016 №110 о/с у частині звільнення ОСОБА_1 зі служби відповідно до пункту 5 (через службову невідповідність) частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію";

зобовязання Національної поліції України звільнити ОСОБА_1 зі служби в поліції на підставі його рапорту від 22.02.2016 про звільнення зі служби в поліції відповідно до пункту 2 (через хворобу за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції) частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію".

Ухвалою суду від 29.09.2016 відкрито провадження у справі. На підставі розпорядження керівника апарату та протоколу про автоматичний розподіл справу передано судді Донцю В.А. Ухвалою суду від 08.12.2017 призначено справу до судового розгляду, який відкладався у звязку з формуванням колегіального складу суду, клопотанням позивача та поданням заяви про зміну предмета позову. Ухвалою від 21.03.2018 замінено первинного відповідача Міністерство внутрішніх справ України належним Департаментом внутрішньої безпеки Національної поліції України. В судовому засіданні 23.04.2018 проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що наказ про звільнення позивача видано протиправно, оскільки при проведенні атестації істотно порушено вимоги "Інструкції про порядок проведення атестування поліцейських", затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 17.11.2015 №1465, Закону України "Про Національну поліцію". Позивачем наголошено, що він має всі підстави бути звільненим через хворобу за рішенням медичної комісії на підставі рапорту від 22.06.2016, проте рапорт не був задоволений.

У судовому засіданні представник позивача та позивач підтримали позов та просили його задовольнити з викладених в ньому підстав.

Представник Національної поліції України в судовому засіданні проти позовних вимог заперечила, з підстав викладених у відзиві на позовну заяву, відповідно до яких Національна поліція України, приймаючи оскаржуване рішення діяло на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Представником пояснила, що рапорт позивача від 22.02.2016 про звільнення зі служби в поліції за хворобою адресований керівнику Департаменту внутрішньої безпеки, рапортів на імя голови Національної поліції України від позивача не надходило.

Представник Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України проти позову заперечила, зазначивши, що були відсутні підстави для розгляду заяви, оскільки щодо позивача проводилась атестація, за результатами якої прийнято наказ про звільнення за службовою невідповідністю, водночас рапорт подано після звільнення.

Заслухавши в судовому засіданні пояснення позивача, представників сторін, дослідивши письмові докази, судом встановлено.

Наказом Національної поліції України від 07.11.2015 №13 о/с позивача призначено на посаду старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах, присвоївши йому спеціальне звання "підполковник поліції".

Наказом Національної поліції України від 18.02.2016 №110 о/с підполковника ОСОБА_1 старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах Департаменту внутрішньої безпеки з 24.02.2016 звільнено зі служби в поліції згідно з пунктом 5 (через службову невідповідність) частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію". Зі змісту наказу вбачається, що підставою для його прийняття слугував атестаційний лист від 24.12.2015.

Позивачем подано рапорт від 22.02.2016 на імя директора Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України Грігалашвілі Г., відповідно до якого, позивач просив звільнити його зі служби у звязку з погіршенням стану здоровя та наявною вислугою років для призначення пенсії з 22.02.2016. До рапорту додавалось свідоцтво про хворобу від 16.02.2016 №25 , відповідно до якого рішенням військово-лікарської комісії Центрального госпіталю МВС України ОСОБА_1 не придатний до військової служби в мирний час, обмежено придатний в воєнний час.

Листом від 25.02.52016 №1443/42-02/04-16 Грігалашвілі Г. повідомив позивача, що 24.12.2015 за результатами проведеного атестування центральною атестаційною комісією прийнято рішення про те, що ОСОБА_1 займаній посаді не відповідає та підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність, наказом Голови Національної поліції України від 18.02.2016 №110 о/с позивача звільнено зі служби за пунктом 5 частини першої статті 77 Закону України "Про національну поліцію".

Позивач, вважаючи своє звільнення протиправним, звернувся до суду.

Вирішуючи спір, суд виходить з такого.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначені Законом України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 №580-VIII.

Відповідно до статті 57 Законом України "Про Національну поліцію" атестування поліцейських проводиться з метою оцінки їхніх ділових, професійних, особистих якостей, освітнього та кваліфікаційного рівнів, фізичної підготовки на підставі глибокого і всебічного вивчення, визначення відповідності посадам, а також перспектив їхньої службової кар'єри (частина перша). Атестування поліцейських проводиться: при призначенні на вищу посаду, якщо заміщення цієї посади здійснюється без проведення конкурсу; для вирішення питання про переміщення на нижчу посаду через службову невідповідність; для вирішення питання про звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність (пункти 1-4 частини другої).

Частиною четвертою статті 57 Закону України "Про Національну поліцію" встановлено, що рішення про проведення атестування приймає керівник поліції, керівники органів (закладів, установ) поліції стосовно осіб, які згідно із законом та іншими нормативно-правовими актами призначаються на посади їхніми наказами.

За змістом наведених норм процедурі атестування має передувати наказ керівника, яким повинно бути передбачено підставу атестації, як це визначено частиною другою статті 57 Закону України "Про Національну поліцію", перелік яких є вичерпним.

Як убачається з матеріалів справи, атестація позивача призначена на підставі наказу Національної поліції України від 20.11.2015 №210 о/с "Про проведення атестування поліцейських апарату Національної поліції України, головних управлінь Національної поліції в Київській області та м. Києві".

Зі змісту статті 57 Закону України "Про Національну поліцію" вбачається, що підстави для проведення атестації поліцейського є індивідуальними, обумовленими або просуванням по службі, або неналежним виконанням поліцейським своїх обов'язків. У даному випадку, відповідач проводив атестацію не з індивідуальних, а загальну атестацію для всіх поліцейських Національної поліції України, які до цього працювали в міліції. Закон України "Про Національну поліцію" таких підстав проведення атестації не містить. Відтак, проведення атестації без необхідних передумов і за відсутності підстав, передбачених частиною другою статті 57 Закон України "Про Національну поліцію", суперечить вимогам цього Закону (наприклад, постанова Верховного Суду від 27.02.2018 814/1503/16, номер в реєстрі 72486417).

Слід звернути увагу, що розділ XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Національну поліцію" не передбачає проведення атестування чи переатестування працівників міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції. В даному випадку атестація позивача проведена саме в звязку з тим, що його було переведено з посади в органах внутрішніх справ на службу в поліцію.

З огляду на викладене, суд вважає, що атестація позивача призначена без достатніх правових підстав, відповідно підлягає задоволенню позовна вимога щодо визнання протиправним так скасування наказу від 18.02.2016 №110 о/с у частині звільнення позивача зі служби в поліції за пунктом 5 частиною першою статті 77 Закону України "Про Національну поліцію".

Щодо обставин проведення атестації позивача, то як убачається з атестаційного листа ОСОБА_1, прямим керівником зроблено висновок про відповідність поліцейфського займаній посаді, позивачем отримано за результатами тестування загальних навичок 34 бали, професійне тестування 21 бал, результати атестування займаній посаді не відповідає підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність, тобто позивачем отримано за результатами професійного тестування 21 бал, що є меншим від мінімально встановленого балу 25 відповідно до пункту 10 розділу IV "Інструкція про порядок проведення атестування поліцейських" від 17.11.2015 №1465, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 18.11.2015 за №1445/27890.

У протоколі атестаційної комісії від 24.12.2015 ОП№24/12/15-3 зазначено, що членами атестаційної комісії особі, яка проходить атестування, поставлені питання, які стосувались професійної діяльності поліцейського та мотивації особи щодо проходження служби в Національній поліції та інше. За результатами розгляду матеріалів, проведеної співбесіди та обговорення атестаційною комісією 4 голоси "за", 1 "утримався", прийнято рішення про невідповідність займаній посаді та необхідність звільнення з поліції через службову невідповідність. На думку суду, протокол атестаційної комісії не відповідає вимогам пунктів 11, 16 розділу IV "Інструкції про порядок проведення атестування поліцейських". Зокрема, зі змісту протоколу не зрозуміло, які саме питання ставились, чи надались позивачем відповіді, на підставі якої інформації, доказів комісією зроблено висновок про невідповідність позивача займаній посаді.

З огляду на те, що судом зроблено висновок про відсутність правових підстав для проведення атестації щодо позивача, суд вважає, що підлягає задоволенню вимога про визнання протиправним та скасування наказу Національної поліції України від 18.02.2016 №110 о/с у частині звільнення ОСОБА_1 з посади старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах Департаменту внутрішньої безпеки через службову невідповідність.

Позивач просив зобовязати Національну поліцію України звільнити ОСОБА_1 зі служби в поліції на підставі його рапорту від 22.02.2016 про звільнення зі служби в поліції на підставі підпункту 2 (через хворобу за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції) частини першої статті 77 Закону України "Про національну поліцію".

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється через хворобу за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції.

Судом встановлено, що позивач звернувся до директора Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України з рапортом від 22.02.2016 про звільнення його зі служби в звязку з погіршенням стану здоровя, до якого додавалось свідоцтво про хворобу від 16.02.2016 №25, за яким рішенням військово-лікарської комісії Центрального госпіталю МВС України ОСОБА_1 визнано непридатний до військової служби в мирний час, обмежено придатним в воєнний час. Листом від 25.02.52016 №1443/42-02/04-16 позивача повідомлено про звільнення його на підставі наказу від 18.02.2016 №110 о/с.

З огляду на те, що рапорт від 22.02.2016 про звільнення через хворобу позивачем подано після звільнення його на підставі наказу від 18.02.2016 №110 о/с та враховуючи зміст листа від 25.02.52016 №1443/42-02/04-16 суд доходить висновку, що рапорт позивача та висновок лікарської комісії не розглядався, підстава відмови в задоволенні такого рапорту була формальною.

З огляду на такі обставини, враховуючи визнання судом противоправним та скасування наказу від 18.02.2016 №110 о/с у частині звільнення позивача зі служби в поліції через службову невідповідність, а також те, що станом на час подання рапорту (22.02.2016) позивач ще проходив службу (звільнено 24.02.2016), вимога позивача про зобов'язання звільнити його зі служби в поліції на підставі рапорту від 22.02.2016 відповідно до пункту 2 частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" підлягає задоволенню в частині зобовязання Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України розглянути рапорт позивача від 22.02.2016. Доходячи такого висновку, судом враховано, що компетентним органом не було реалізовано своїх повноважень щодо вирішення питання за рапортом. Крім того, належним відповідачем за цією вимогою є Департамент внутрішньої безпеки Національної поліції України, оскільки позивач проходив службу в цьому Департаменті, рапорт подано його директору.

Належним способом виконання рішення суд в цій частині є розгляд Департаментом внутрішньої безпеки Національної поліції України рапорту позивача від 22.02.2016 з урахуванням доданого свідоцтва про хворобу від 16.02.2016 №25, відповідно до якого рішенням військово-лікарської комісії Центрального госпіталю МВС України ОСОБА_1 не придатний до військової служби в мирний час, обмежено придатний в воєнний час, вчинення необхідних та достатніх дій для його розгляду, в тому числі надіслання рапорту за належністю в разі необхідності.

Щодо строку звернення до суду, то суд вважає, що позивачем дотримано місячного строку, встановленого статтею 99 КАС України (чинного на час виникнення спірних відносин), оскільки позивача наказом від 18.02.2016, про який йому стало відому з листа від 25.02.52016 №1443/42-02/04-16, що випливає зі змісту позовних вимог, звільнено з 22.02.2016, позов подано 22.03.2016, тобто в межах строку.

Відповідно до статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб'єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Як свідчать матеріали адміністративної справи, позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1742,42 грн. (квитанції від 22.03.2016 №23641118, від 29.07.2016 № 0.0.592358027.1 та від 19.01.2017 № 0.0.690247192.1).

З урахуванням заявлення позивачем двох вимог немайнового характеру, за які слід було сплатити судовий збір у розмірі 1102,42 грн., а також задоволених вимог, на користь позивача слід присудити 551,21 грн., сплаченого судового збору за рахунок бюджетних асигнувань призначених для Національної поліції України.

Керуючись статтею 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати наказ Національної поліції України від 18 лютого 2016 року №110 о/с у частині звільнення ОСОБА_1 зі служби за пунктом 5 (через службову невідповідність) частини першої статті 77 Закону України "Про національну поліцію" з 24 лютого 2016 року.

Зобовязати Департамент внутрішньої безпеки Національної поліції України розглянути рапорт ОСОБА_1 від 22 лютого 2016 року про звільнення зі служби Відповідно до пункту 2 частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" від 02 липня 2015 року №580-VIII з урахуванням висновків суду.

У задоволенні решти адміністративного позову відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 551,21 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Національної поліції України.

Позивач ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1, адреса: АДРЕСА_1).

Відповідач Національна поліція України (ідентифікаційний код 40108578, місцезнаходження: 01601, місто Київ, вулиця Богомольця, будинок 10).

Відповідач Департамент внутрішньої безпеки Національної поліції України (ідентифікаційний код 40116086, місцезнаходження: 01601, місто Київ, вулиця Богомольця, будинок 10).

Відповідно до статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Згідно зі статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Підпунктом 15.5 пункту 15 Розділу VII "Перехідні положення" передбачено, що до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Повний текст рішення складено 30 жовтня 2018 року.

Головуючий суддя В.А. Донець

Судді Д.А. Костенко

Ю.Т. Шрамко