Справа № 513/1284/17
Суддя: Яковлєв О.В.
Дата ухвалення: 2018-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 жовтня 2018 р.м.ОдесаСправа № 513/1284/17

Категорія: 5.2 Головуючий в 1 інстанції: Поліщук І.О.

Судова колегія Пятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - Яковлєва О.В.,

суддів - Градовського Ю.М., Крусяна А.В.

при секретарі - Кучмій І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Одеської митниці Державної фіскальної служби на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 10 вересня 2018 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до заступника начальника митниці - начальник управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії Одеської митниці Державної фіскальної служби України ОСОБА_2 про скасування рішення,-

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач звернувся до суду з позовом у якому заявлено вимоги заступнику начальника митниці - начальник управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії Одеської митниці Державної фіскальної служби України ОСОБА_2 про визнання протиправною та скасування постанови в справі про порушення митних правил № 1257/50000/17 від 13 грудня 2017 року.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 10 вересня 2018 року задоволено адміністративний позов.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням відповідачем подано апеляційну скаргу з якої вбачається про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а тому просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовано тим, що при перетині митного кордону та ввезення на територію України легкового автомобіля, позивачем умисно подано при митному оформленні паспорт громадянина ОСОБА_3 з метою уникнення сплати митних платежів, чим скоєно порушення митних правил, передбачене ст. 485 МК України.

Крім того, апелянтом зазначено, що позивач є громадянином та резидентом України, а тому його правомірно притягнуто до відповідальності за порушення митних правил.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а судове рішення - скасуванню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 06 серпня 2017 року в пункті пропуску "Рені-Джюрджюлешти (авто)" митного поста "Ізмаїльський" Одеської митниці ДФС, по смузі руху "зелений коридор", прибув автомобіль марки "AUDI Q7", який прямував з України до ОСОБА_3, в даному автомобілі в якості пасажира слідував громадянин України ОСОБА_1, який надав для митного оформлення паспорт громадянина ОСОБА_3, виданий 15 грудня 2012 року МВР Софія.

Між тим, під час здійснення митного контролю та перевірки документів встановлено, що 04 серпня 2017 року через відділ митного оформлення № 1 митного поста "Старокозаче" Одеської митниці ДФС, громадянин ОСОБА_3 ОСОБА_1 ввіз автомобіль марки "LEXUS RX350", країна реєстрації - ОСОБА_3, в митному режимі "тимчасового" ввезення до одного року.

Крім того, митним органом встановлено, що відповідно до інформаційного модулю "Орієнтування" АСМО "Інспектор", позивач зареєстрований в Україні та має паспорт громадянина України.

Внаслідок чого, 16 серпня 2018 року у відношенні громадина України ОСОБА_1 складено протокол про порушення митних правил № 1257/50000/17 за ознаками ст. 485 Митного кодексу України.

При цьому, митним органом винесено постанову № 1257/50000/17 від 13 грудня 2017 року, якою громадянина України ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, відповідальність за яке передбачено ст. 485 Митного кодексу України, а також накладено адміністративне стягнення, у вигляді штрафу, на суму 2 183 436,87 грн.

Не погоджуючись з отриманою постановою позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

За наслідком встановлених обставин судом першої інстанції, з яким не погоджується судова колегія, зроблено висновок про задоволення позовних вимог та скасування оскаржуваної постанови, з огляду на наступне.

Так, згідно ст. 485 МК України, заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у звязку з якими було надано такі пільги,- тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів.

Відповідно до ч. 1 ст. 495 МК України, доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 9 ЗУ «Про громадянство України», іноземець або особа без громадянства можуть бути за їх клопотаннями прийняті до громадянства України. Умовами прийняття до громадянства України є: 1) визнання і дотримання Конституції України та законів України; 2) подання декларації про відсутність іноземного громадянства (для осіб без громадянства) або зобов'язання припинити іноземне громадянство (для іноземців). Іноземці, які перебувають у громадянстві (підданстві) кількох держав, подають зобов'язання припинити громадянство (підданство) цих держав.

Відповідно до п. 1 ст.2 ЗУ «Про громадянство України», якщо громадянин України набув громадянство (підданство) іншої держави або держав, то у правових відносинах з Україною він визнається лише громадянином України. Якщо іноземець набув громадянство України, то у правових відносинах з Україною він визнається лише громадянином України.

Згідно зі ст. 18 ЗУ «Про громадянство України», громадянин України, який відповідно до чинного законодавства України є таким, що постійно проживає за кордоном, може вийти з громадянства України за його клопотанням. Датою припинення громадянства України у випадках, передбачених цією статтею, є дата видання відповідного Указу Президента України.

Відповідно до ст. 19 ЗУ «Про громадянство України», громадянин України, який подав заяву про вихід з громадянства України або щодо якого оформляється втрата громадянства, до видання Указу Президента України про припинення громадянства України користується всіма правами і несе всі обов'язки громадянина України.

Згідно ст. 4 МК України, резидентами-фізичними особами вважаються: громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які мають постійне місце проживання в Україні, у тому числі ті, які тимчасово перебувають за кордоном.

Згідно з положеннями Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», п. 5.3 Порядку розгляду в дипломатичних представництвах або консульських установах України за кордоном клопотань громадян України, які виїхали за її межі тимчасово, про залишення на постійне проживання за кордоном, затвердженого наказом Міністерства закордонних справ України від 22 листопада 1999 року № 201, документом, що підтверджує постійне проживання громадянина України за кордоном, є паспорт громадянина України для виїзду за кордон зі штампом «Постійне проживання» або таким написом (з відміткою про дату внесення та із зазначенням посади і прізвища особи, яка його внесла), який скріплюється підписом посадової особи та печаткою відповідного територіального підрозділу Міністерства закордонних справ України або дипломатичного представництва чи консульської установи України за кордоном.

Колегією суддів встановлено, що 04 серпня 2017 року через відділ митного оформлення № 1 митного поста «Старокозаче» Одеської митниці ДФС, громадянин ОСОБА_3 ОСОБА_1 ввіз автомобіль марки "LEXUS RX350", країна реєстрації - ОСОБА_3, в митному режимі "тимчасового" ввезення до одного року.

В даному випадку, тимчасове ввезення громадянами-нерезидентами на митну територію України транспортних засобів особистого користування дозволяється на строк до одного року без сплати митних платежів.

В свою чергу, громадянин ОСОБА_3 ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 є також громадянином України та має паспорт громадянина України, серії КМ № 421060 від 01 листопада 2006 року.

При цьому, тимчасове ввезення громадянами-резидентами транспортних засобів особистого користування здійснюється після сплати всіх митних платежів, які відповідно до закону підлягають сплаті при імпорті таких транспортних засобів.

Між тим, колегія суддів вважає, що основоположним критерієм визначення особи резидентом чи нерезидентом, у розумінні положень Митного кодексу України, є її постійне місце проживання, а не її громадянство, оскільки нерезидентом може бути, зокрема, як і громадянин України, так і громадянин іншої держави.

В даному випадку, задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що згідно зібраних у справі документів, позивачем підтверджено факт постійного проживання у ОСОБА_3, а тому він не є резидентом України.

В свою чергу, колегія суддів вважає помилковими вказані висновки суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Так, із зібраних матеріалів у справі вбачається, що громадянин України ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, починаючи з 26 листопада 2006 року зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2., с. Зоря, вул. Садова 39.

При цьому, якщо громадянин України постійно проживає в іншій країні він має у встановленому законом порядку зареєструвати своє місце проживання у відповідному територіальному підрозділу Міністерства закордонних справ України або дипломатичного представництва чи консульської установи України за кордоном, що свідчитиме про набуття ним статусу нерезидента.

В даному випадку, позивачем не надано доказів проведення відповідної реєстрації свого місця проживання, як громадянина України, за кордоном.

Між тим, колегія суддів вважає, що оскільки ОСОБА_1 має паспорт громадянина України, він має нести юридичну відповідальність відповідно до вимог чинного законодавства, як громадянин України.

В свою чергу, враховуючи факт постійної реєстрації позивача, як громадянина України, на території України, колегія суддів вважає останнього резидентом України.

При цьому, позивач, маючи статус громадянина-резидента, при ввезенні на митну територію України автомобіля, болгарської реєстрації, заявив митному органу України, що він є громадянином ОСОБА_3 та нерезидентом України, чим вчинив протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів.

За вказаних обставин, колегія суддів вважає, що в діях позивача вбачаються ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст.485 МК України, внаслідок чого, колегія суддів вважає, що оскаржувана постанова Одеської митниці ДФС у справі про порушення митних правил є законною та скасуванню не підлягає.

Тому, беручи до уваги, що судом першої інстанції допущено порушення норм матеріального і процесуального права, наявні підстави для скасування оскаржуваного судового рішення.

Керуючись ст.ст. 272, 286, 308, 311, 315, 317 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Одеської митниці Державної фіскальної служби - задовольнити.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 10 вересня 2018 року скасувати та прийняти у справі нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий: О.В. Яковлєв

Судді: Ю.М. Градовський

ОСОБА_4