Справа № 761/14564/17
Суддя: Піхур О. В.
Дата ухвалення: 2018-10-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/761/70/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2018 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: Піхур О.В.

за участю:

секретаря судового засідання - Орел П.Ю.,

позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Молчанової Н.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в приміщенні Шевченківського районного суду м. Києва в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної фіскальної служби України про визнання рішення незаконним та зобов'язання вчини дії, -

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2017 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Державної фіскальної служби України (далі - відповідач) про визнання рішення незаконним та зобов'язання вчини дії.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що з грудня 2013 р. згідно наказу Національного Університету Державної податкової служби України він був прийнятий на посаду старшого інспектора групи забезпечення режиму відділу режиму та оперативного реагування факультету підготовки, перепідготовки та підвищення кваліфікації працівників податкової міліції та працював на зазначеній посаді до 06 червня 2016 року. Наказом № 121-к від 06.06.2016р позивача було звільнено зі служби на підставі рапорта позивача та свідоцтва про хворобу №156/Зв від 11.03.2016 року. Під час проходження служби у Національному Університеті Державної податкової служби України позивач отримав інвалідність 2 групи та втратив 70% професійної працездатності, що стверджується копією виписки із акта МСЕК та довідки. 15.06.2016 року позивач звернувся до відповідача із заявою про виплату йому одноразової грошової допомоги. 22.11.2016 року позивач повторно звернувся до відповідача із заявою про виплату йому одноразової грошової допомоги. 27.01.2017 року першим заступником Голови Державної фіскальної служби України було затверджено висновок про призначення одноразової грошової допомоги позивачу, відповідно до якого позивачу було призначено одноразову грошову допомогу у сумі 70936,32 грн. Відповідно до довідки №190 від 06.03.2017 року про грошове забезпечення для виплати одноразової грошової допомоги позивачу вбачається, що розмір одноразової грошової допомоги позивачу було визначено відповідно до п. 3 порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.2007 року №707. Позивач вважає оскаржуваний висновок незаконним у зв'язку з підставами його винесення та порядком розрахунку, а дії відповідача протиправними, в зв'язку з чим звернувся до суду із вказаним позовом.

Тому, позивач просив суд визнати незаконним та скасувати висновок Державної фіскальної служби України від 27.01.2017 року про призначення позивачу одноразової грошової допомоги в разі інвалідності працівника податкової міліції згідно ЗУ «Про міліцію» від 20.12.1990 року; зобов'язати Державну фіскальну службу негайно здійснити розрахунок належної йому одноразової грошової допомоги відповідно до порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затверджених постановою КМУ №850.

Ухвалою судді ОСОБА_2 від 27.04.2017 року було відкрито провадження у справі.

Розпорядженням Шевченківського районного суду м. Києва від 17.11.2017 року здійснено перерозподіл даної справи у зв'язку із звільненням судді ОСОБА_2 у відставку.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва Піхур О.В. від 20.11.2017 року справу призначено до розгляду в судовому засіданні.

Ухвалою суду від 12.03.2018 року справу призначено до розгляду у порядку загального позовного провадження у підготовче судове засідання на 13.06.2018 року.

07.06.2018 року позивачем подано заяву про зміну позовних вимог, у судовому засіданні 13.06.2018 року було відмовлено в задовленні зазначеної заяви.

Ухвалою суду від 13.06.2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті в загальному позовному провадженні.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити.

У судовому засіданні представник відповідача позовні вимоги не визнав, зазначив, що Державна фіскальна служба України є не належним відповідачем, оскільки відповідно пункту 7 Порядку N 707 орган державної податкової служби, у якому проходив службу працівник податкової міліції, подає ДПА (ДФС) у семиденний строк з дня реєстрації документів висновок щодо можливості проведення грошової допомоги разом з документами, зазначеними у пунктах 4 і 5 цього Порядку, копією висновку службового розслідування за фактом поранення (контузії, травми або каліцтва) такого працівника, установлення групи інвалідності чи загибелі (смерті). ДПА (ДФС) у десятиденний строк приймає рішення про призначення виплати і надсилає його разом із документами, зазначеними у пунктах 4 і 5, органу державної податкової служби, у якому проходив службу працівник податкової міліції, для проведення виплати.

Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, повно, об'єктивно та всебічно дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що позивача згідно наказу Національного Університету Державної податкової служби України було прийнято на посаду старшого інспектора групи забезпечення режиму відділу режиму та оперативного реагування факультету підготовки, перепідготовки та підвищення кваліфікації працівників податкової міліції (а.с. 9).

Наказом № 121-к від 06.06.2016 року позивача було звільнено зі служби на підставі рапорта позивача та свідоцтва про хворобу №156/Зв від 11.03.2016 року (а.с. 10).

Під час проходження служби у Національному Університеті Державної податкової служби України позивач отримав інвалідність 2 групи та втратив 70% професійної працездатності, що підтверджується копією виписки із акта МСЕК та довідки.

Як вбачається з пояснень позивача в позовній заяві, 15.06.2016 року позивач звернувся до відповідача із заявою про виплату йому одноразової грошової допомоги. 22.11.2016 року позивач повторно звернувся до відповідача із заявою про виплату йому одноразової грошової допомоги. Відповідно до довідки №190 від 06.03.2017 року про грошове забезпечення для виплати одноразової грошової допомоги позивачу вбачається, що розмір одноразової грошової допомоги позивачу було визначено відповідно до п. 3 порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.2007 року №707.

27.01.2017 року першим заступником Голови Державної фіскальної служби України було затверджено висновок про призначення одноразової грошової допомоги позивачу, відповідно до якого позивачу було призначено одноразову грошову допомогу у сумі 70936,32 грн.

Позивач вважає оскаржуваний висновок незаконним у зв'язку з підставами його винесення та порядком розрахунку, а дії відповідача протиправними.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Так, згідно положень ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до пункту 356.1 статті 356 Податкового кодексу України, держава гарантує правовий та соціальний захист осіб начальницького і рядового складу податкової міліції та членів їхніх сімей. На них поширюються гарантії соціального і правового захисту, передбачені ст.ст.20-23 Закону України «Про міліцію» та Законом України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист».

Згідно частини 6 статті 23 Закону України «Про міліцію» від 20.12.1990 року, в редакції, яка діяла до 07.11.2015 року, у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов'язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров'я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

Закон України «Про міліцію» втратив чинність 07.11.2015 року у зв'язку з набранням чинності Закону України «Про національну поліцію».

Водночас, абз.3 пункт 15 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 02.07.2015 року «Про Національну поліцію» передбачає, що право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України «Про міліцію», зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України «Про Національну поліцію».

Отже, передбачені в Законі України «Про міліцію» гарантії соціального та правового захисту для працівників міліції продовжують поширювати свою дію на працівників податкової міліції та реалізуються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Проаналізувавши наведені норми законодавства, суд приходить до висновку, що за колишніми працівниками міліції, а також податкової міліції, яким встановлено інвалідність внаслідок захворювання, що пов'язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ, зберігається право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом України «Про міліцію».

Відповідно до статті 23 Закону України «Про міліцію» Кабінет Міністрів України постановою №707 від 12.05.2007 року затвердив «Порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції, податкової міліції». Вказаним порядком було врегульовано порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівників міліції та податкової міліції.

На даний час Порядок №707 є діючим, однак регулює зазначені вище правовідносини лише щодо працівників податкової міліції.

Діючою на момент виникнення спірних правовідносин редакцією Порядку №707 установлено, що допомога призначається і виплачується відповідно до Порядку та умов, затверджених цією постановою працівникам міліції та податкової міліції, які набули право на отримання одноразової грошової допомоги до набрання чинності Законом України від 13 лютого 2015 року «Про міліцію», яким внесено зміни до статті 23 Закону України «Про міліцію» та викладено цю статтю в новій редакції.

У зв'язку з внесенням змін до статті 23 Закону України «Про міліцію», Кабінетом Міністрів України Постановою №850 від 21.10.2015 року затверджено «Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції» (далі - Порядок №850).

Таким чином, порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівнику міліції визначається Порядком №850, а працівнику податкової міліції, який набув право на отримання одноразової грошової допомоги до 13.02.2015 року - Порядком №707.

Відповідно до Порядку №707 для виплати грошової допомоги в разі поранення (контузії, травми або каліцтва) чи установлення групи інвалідності працівник міліції, податкової міліції подає органу внутрішніх справ, органу державної податкової служби за місцем проходження служби: заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги згідно з додатком; довідку медико-соціальної експертної комісії щодо визначення ступеня втрати працездатності внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва) та (або) установлення групи інвалідності; довідку про грошове забезпечення; копію сторінок паспорта з даними про прізвище, ім'я та по батькові, видачу документа та місце реєстрації (довідку органу реєстрації або відповідного житлово-експлуатаційного підприємства, організації чи органу місцевого самоврядування про місце реєстрації або місце перебування заявника); копію ідентифікаційного номера.

Для виплати грошової допомоги обов'язково подається довідка від Національної акціонерної страхової компанії "ОРАНТА" про проведену або не проведену раніше виплату.

Орган внутрішніх справ, орган державної податкової служби, у якому проходив службу працівник міліції, податкової міліції, подає МВС та ДПА у семиденний строк з дня реєстрації документів висновок щодо можливості проведення грошової допомоги разом з документами, зазначеними у пунктах 4 і 5 цього Порядку, копією висновку службового розслідування за фактом поранення (контузії, травми або каліцтва) такого працівника, установлення групи інвалідності чи загибелі (смерті).

МВС та ДПА у десятиденний строк приймає рішення про призначення виплати і надсилає його разом із документами, зазначеними у пунктах 4 і 5, органу внутрішніх справ, органу державної податкової служби, у якому проходив службу працівник міліції, податкової міліції, для проведення виплати.

Виплата грошової допомоги працівнику міліції, податкової міліції проводиться шляхом перерахування суми виплати на рахунок, відкритий заявником в установі банку, або через касу органу внутрішніх справ, органу державної податкової служби, у разі його загибелі (смерті) членам його сім'ї, а в разі їх відсутності - його батькам та утриманцям.

Грошова допомога виплачується не пізніше двох місяців з дня прийняття відповідного рішення у межах коштів, передбачених у державному бюджеті на такі цілі.

Відповідно до Порядку №707 та Податкового кодексу України, ДФС України розроблено Методичні рекомендації щодо порядку прийому, оформлення документів для виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника податкової міліції, які затверджені Наказом №735 від 29.11.2013 року з подальшими змінами і доповненнями (далі - Методичні рекомендації).

Згідно з пунктом 4.6 Методичних рекомендацій, висновок щодо можливості проведення грошової допомоги разом з документами, зазначеними у пунктах 4.1-4.4 цих Методичних рекомендацій, довідкою про грошове забезпечення, копією висновку службового розслідування за фактом поранення (контузії, травми або каліцтва) такого працівника, актом розслідування нещасного випадку, поранення або про нещасний випадок невиробничого характеру, установлення групи інвалідності чи загибелі (смерті) регіональний підрозділ подає до ДФС у семиденний строк з дня реєстрації документів.

Департамент персоналу за погодженням з департаментами правової роботи, інфраструктури, фінансово-економічної роботи та бухгалтерського обліку, а також Головного управління власної безпеки у десятиденний строк приймає рішення щодо достатності підстав і документів для виплати грошової допомоги та подає погоджений висновок на затвердження першому заступнику (заступнику) Голови ДФС, відповідальному за керівництво податковою міліцією згідно з розподілом обов'язків. Після затвердження один екземпляр висновку разом із документами, зазначеними у пунктах 4.14.4 Методичних рекомендацій, повертається органу, у якому проходив службу працівник податкової міліції, для проведення виплати.

Разом з цим Департамент персоналу надає Департаменту фінансово-економічної роботи та бухгалтерського обліку пропозиції щодо внесення змін до затвердженого кошторису органів, у яких проходив службу працівник податкової міліції, із затвердженням суми, що підлягає виплаті. Департамент фінансово-економічної роботи та бухгалтерського обліку на підставі пропозицій готує у триденний термін звернення до Міністерства фінансів України щодо внесення відповідних змін до кошторисних призначень (пункт 4.7 Методичних рекомендацій).

Згідно з пунктом 4.9 Методичних рекомендацій, підготовлені не в повному обсязі або оформлені неналежним чином документи підлягають поверненню до територіальних органів ДФС на доопрацювання.

Отже, Законом України «Про міліцію» встановлені загальні підстави та розмір одноразової грошової допомоги, що підлягає виплаті працівнику міліції чи податкової міліції у зв'язку з встановленням інвалідності, тоді як механізм підготовки та розгляду документів для призначення такої допомоги працівнику податкової міліції передбачений Порядком №707.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно вимог ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити їх захистити шляхом: визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб'єкта владних повноважень протиправними та зобов'язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії; встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень; прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб'єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

За приписами ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин (ч.2 ст.77 КАС України).

Виходячи з меж заявлених позовних вимог, аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд вважає, що вимоги позивача про визнання незаконним та скасування висновку Державної фіскальної служби України від 27.01.2017 року про призначення позивачу одноразової грошової допомоги в разі інвалідності працівника податкової, зобов'язання відповідача здійснити розрахунок та виплату одноразової грошової допомоги, задоволенню не підлягають.

На підставі вищевикладеного, керуючись Конституцією України, Законом України «Про міліцію», ст. 2, 5, 73, 74, 77, 139, 241, 242, 245, 246, 255, 295, 296 382, 383 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Державної фіскальної служби України про визнання рішення незаконним та зобов'язання вчини дії - відмовити.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень КАС України (в редакції від 03.10.2017 року) : до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи: апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу, а саме, відповідно до ч.1 ст. 186 КАС України : апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного рішення суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на подання апеляційної скарги з клопотанням про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складання повного рішення суду 01.11.2018 року.

Суддя