Справа № 0840/3037/18
Суддя: Конишева Олена Василівна
Дата ухвалення: 2018-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

17 жовтня 2018 року (16 год. 10 хв.)Справа № 0840/3037/18 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд

у складі головуючого судді Конишевої О.В.,

за участю секретаря судового засідання Бойко К.О.,

представників сторін:

позивача - ОСОБА_1, ОСОБА_2,

відповідача - ОСОБА_3

розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом Приватного підприємства «Агрофірма «Зелений гай» (70243, Запорізька область, Гуляйпільський район, с. Червоне, вул. Першотравнева, буд. 4)

до Головного управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 166)

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення від 22.05.2018 №,

ВСТАНОВИВ:

27 липня 2018 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Приватного підприємства «Агрофірма «Зелений гай» (далі - позивач) до Головного управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області (далі - відповідач), в якому позивач просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення від 22 травня 2018 року за формою «Р» № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість на суму 954 429,00 грн. та нараховані штрафні (фінансові) санкції у сумі 477 214,50 грн.

01.08.2018 відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання на 18.09.2018.

Ухвалою суду від 18.09.2018 відкладено підготовче засідання на 01.10.2018.

Ухвалою суду від 01.10.2018, за клопотанням сторін, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 01.10.2018.

01.10.2018 у судовому засіданні оголошено перерву до 17.10.2018.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримав, зокрема зазначив, що відповідачем не наведено жодних належних та допустимих доводів про відсутність фактичного виконання ПП «Агрофірма «Зелений гай» господарських операцій за укладеними договорами, про несумісність предмету укладеного договору з напрямом господарської діяльності ПП «Агрофірма «Зелений гай», про відсутність використання ПП «Агрофірма «Зелений гай» отриманих товарів, що зумовило необґрунтованість і невідповідність висновків відповідача про фіктивність правочинів та їх вчинення без мети реального настання правових наслідків Вважає прийняте податкове повідомлення - рішення протиправним та позовну заяву просить задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечив у повному обсязі, зокрема зазначив, що діяв відповідно до вимог чинного законодавства та у межах наданих органам державної податкової служби прав. За твердженням відповідача перевіркою не підтверджено здійснення ТОВ «Еко Фалькон Південь», ТОВ «Форест Глейд» та ТОВ «Террам» реальних господарських операцій на адресу ПП «Агрофірма «Зелений гай» у зв'язку із відсутністю необхідних умов для здійснення господарської діяльності та постачання товарів від постачальників, яке лише здійснювало документальне оформлення на ПП «Агрофірма «Зелений гай». За висновком відповідача, ПП «Агрофірма «Зелений гай» сформовано актив за рахунок надходження товару з джерела невідомого походження, що вказує на безоплатне його отримання. Просив у позові відмовити в повному обсязі.

Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

У період з 13.04.2018 по 19.04.2018 Головним управлінням ДФС у Запорізькій була проведена позапланова виїзна документальна перевірка ПП «Агрофірма «Зелений гай», з питань дотримання вимог податкового законодавства з податку на додану вартість при здійсненні фінансово-господарських взаємовідносин з ТОВ «Еко Фалькон Південь» (), ТОВ «Форест Глейд» (), ТОВ «Террам» () за період з 01.10.2016 по 31.03.2018, за результатами якої складений Акт перевірки від 26.04.2018 №254/08-01-14-13-13/35235973 (далі - Акт перевірки).

На підставі Акта перевірки 22 травня 2018 року ГУ ДФС у Запорізькій області було винесене податкове повідомлення-рішення за формою «Р» № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість на суму 954 429, 00 грн. та нараховані штрафні (фінансові) санкції у сумі 477 214,50 грн.

Позивач оскаржив податкове повідомлення-рішення в адміністративному порядку, з метою досудового вирішення спору. Рішення ДФС України про результати розгляду скарги було прийняте 10.07.2018 за № 23048/6/99-99-11-01-01-25, яке позивач отримав 19.07.2018.

Податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Запорізькій області від 22.05.2018 № (далі - рішення) позивач вважає протиправним через його невідповідність нормам чинного законодавства України.

В Акті перевірки контролюючим органом зроблено висновки про порушення:

- п. п. 14.1.36 п. 14.1. ст. 14, п. 198.1., п. 198.2, п. 198.3, 198.6 ст.198, п.200.1 ст.200 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість на загальну суму на 954 429 грн., у т.ч. за жовтень 2016 року на суму 114 000 грн., за листопад 2016 року на суму 758 396 грн., за липень 2017 року на суму 75 238 грн., серпень 2017 року на суму 6 795 грн.

З результатом перевірки відповідач приходить до висновку про здійснення ТОВ «Террам», ТОВ «Форест Глейд», ТОВ «Еко Фалькон Південь» нереальних господарських операцій на адресу позивача, у зв'язку із відсутністю необхідних умов для здійснення господарської діяльності.

В обґрунтування зазначеного висновку відповідач посилається на те, що згідно баз даних ДФС України, зокрема, ІС «Податковий блок», Архіву електронної звітності, Єдиного реєстру податкових накладних, веб-сайту ГУ ДФС України та інших баз даних Державної фіскальної служби України встановлена відсутність придбання товарів (робіт та послуг), що були реалізовані підприємством ТОВ «Террам» ТОВ «Форест Глейд», ТОВ «Еко Фалькон Південь» по ланцюгу постачання на адресу позивача, відсутня інформація щодо зберігання даного товару. Також у ТОВ «Террам» ТОВ «Форест Глейд», ТОВ «Еко Фалькон Південь» відсутні необхідні умови для здійснення господарських операцій, відсутня інформація щодо зберігання, перевезення (навантаження, розвантаження) або виробництва вищезазначених товарів, його фізичні властивості, яка передбачає наявність основних засобів, необхідних для такої операції, наприклад складських приміщень, необхідних виробничих потужностей та/або транспорту, зокрема вантажного та іншого спеціального призначення, обсяги фізичного руху товару в обмежені проміжки часу.

За висновком відповідача, позивачем сформовано актив за рахунок надходження товару з джерела невідомого походження, що вказує на безоплатне його отримання.

Не заперечувався відповідачем той факт, що протягом перевіряємого періоду позивач використовувало земельні ділянки як власні, так і орендовані для здійснення господарської діяльності (вирощування зернових та технічних культур), права власності/користування земельними ділянками оформлені та зареєстровані відповідно до законодавства (стор. 3 Акту перевірки), на підтвердження зазначеного позивачем надані : копія Інформаційної довідки про склад та вартість угідь від 24.03.2016 № 468, видана відділом Держгеокадастру у Гуляйпільському районі Запорізької області та копія Довідки про склад угідь ПП «Агрофірма «Зелений гай» станом на 01.02.2017, затверджена начальником відділу Держгеокадастру у Гуляйпільському районі Запорізької області.

Крім того, відповідачем в акті перевірки зазначено, що на балансі підприємства знаходяться будівлі та споруди, машини та обладнання, транспортні засоби, інші основні засоби (стор. 4 Довідки про загальну інформацію щодо ПП «Агрофірма «Зелений гай»).

Відповідно до відомості з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, основним видом діяльності ПП «Агрофірма «Зелений гай» є вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур (Код КВЕД 01.11).

Щодо взаємовідносин позивача з ТОВ «Террам», суд зазначає наступне.

Крім тих обгрунтувань на які посилається відповідач та про які вже зазначив суд, , відповідач зазначає, що від ДПІ у Центральному районі м. Миколаєва ГУ ДФС у Миколаївській області отримано податкову інформацію щодо TOB „Террам" за звітні періоди декларування ПДВ з 01.10.2016 по 30.10.2016, від 31.01.2017 № 42/14-03-14-02/40557952. Згідно з отриманою податковою інформацією встановлено, що номенклатура та обсяг реалізованих товарів (послуг) свідчить про фізичну неможливість здійснення такого об'єму господарської діяльності наявною кількістю працівників без наявності допоміжних послуг, таких як транспортування, зберігання, сортування, пакування тощо, без залучення субпідрядних організацій та без особистої участі персоналу та не співвідносні з наявним трудовим ресурсом для поставки товару або надання послуги; необхідністю наявності спеціальних знань (фаху) працівників для надання послуг, високого рівня їх оплати праці тощо.

Щодо реальності господарських операцій з ТОВ «Террам», судом встановлено, що 24 жовтня 2016 року між ТОВ «Террам» (Продавець) та ПП «Агрофірма «Зелений гай» (Покупець) був укладений договір № 24/10 (далі - Договір). Відповідно до п.1.1. Договору, Продавець зобов'язується передати, а Покупець прийняти і сплатити за хімічну продукцію, далі «Товар», по кількості, по номенклатурі, по ціні, по строкам і умовах поставки згідно з умовами Договору та Специфікацій до нього які є невід'ємною частиною Договору. Відповідно до п. 1 Специфікації № 1 від 24.10.2016 та Специфікації № 2 від 24.10.2016 до Договору, умови поставки товару - склад продавця. На виконання умов Договору, ПП «Агрофірма «Зелений гай» була придбана у ТОВ «Террам» хімічна продукція (добриво мінеральне) у загальній кількості 100 тон, вартістю 684 000 грн., в т.ч. ПДВ 114 000 грн.,

На підтвердження реальності господарських операцій позивачем була надана наступна первинна документація.

На підтвердження придбання у ТОВ «Террам» продукції позивачем були надані видаткові накладні від 25.10.2016 № 127, від 25.10.2016 № 128, від 27.10.2016 № 134, від 27.10.2016 № 135.

Виписані ТОВ «Террам» податкові накладні зареєстровані у ЄРПН.

На підтвердження повного розрахунок за придбаний товар, позивач надає копії платіжних доручень від 25.10.2016 № 2134, від 01.11.2016 № 2156, реєстр платіжних документів за 04.11.2016, станом на 30.11.2016 кредиторська заборгованість за отриманий товар відсутня, про що контролюючим органом зазначено у Акті перевірки.

Умовами п. 1 Специфікації № 1 від 24.10.2016 та Специфікації № 2 від 24.10.2016 до Договору передбачена умова поставки товару - склад продавця, придбаний позивачем товар (добриво мінеральне) передавався на відповідальне зберігання Продавцю ТОВ «Террам» на час його знаходження на складі Продавця на підставі Договорів зберігання № 25/10/1 від 25.10.2016, № 25/10/2 від 25.10.2016, № 27/10/1 від 27.10.2016, № 27/10/2 від 27.10.2016, про що були складені Акти передачі-приймання матеріальних цінностей на відповідальне зберігання до вказаних договорів та які долучені до матеріалів справи.

На підтвердження транспортування товару від Продавця, яке здійснювалось позивачем власним автомобільним транспортом (автомобіль Камаз НОМЕР_1, причіп/напівпричіп НОМЕР_2, водій працівник підприємства ОСОБА_4), суду були надані товарно-транспортні накладні № 47 від 26.10.2016, № 51 від 27.10.2016, № 53 від 01.11.2016, № 61 від 04.11.2016, № 63 від 07.11.2016.

Враховуючи наведене, позивачем на законних підставах включено до складу податкового кредиту у жовтні 2016 року ПДВ у сумі 114 000 грн. по взаємовідносинам з ТОВ «Террам», які сплачені у ціні придбаного товару.

Щодо взаємовідносин позивача з ТОВ «Форест Глейд», суд зазначає наступне.

Крім тих обгрунтувань на які посилається відповідач та про які вже зазначив суд, відповідач зазначає, що за результатами аналізу даних Єдиного реєстру податкових накладних за період вересень- листопад 2016 року TOB „Форест Глейд" закуповує у контрагентів-постачальників та реалізує продукцію, відмінну по ланцюгу постачання.

Щодо реальності господарських операцій з ТОВ «Форест Глейд», судом встановлено, що 17.11.2016 між ТОВ «Форест Глейд» (Продавець) та ПП «Агрофірма «Зелений гай» (Покупец) був укладений договір № 17/11Д (далі - Договір ). Відповідно до п.1.1. Договору, Продавець зобов'язується передати, а Покупець прийняти і сплатити за хімічну продукцію, далі «Товар», по кількості, по номенклатурі, по ціні, по строкам і умовах поставки згідно з умовами Договору і Специфікації до нього які є невід'ємною частиною Договору. Відповідно до п. 1 Специфікації № 1 від 17.11.2016 до Договору, умови поставки товару - склад продавця. На виконання умов Договору, ПП «Агрофірма «Зелений гай» була придбана у ТОВ «Форест Глейд» хімічна продукція (добриво мінеральне) у загальній кількості 267,5 тон, вартістю 2 051 857, 68 грн., в т.ч. ПДВ 341 976, 28 грн.,

На підтвердження придбання у ТОВ «Форест Глейд» продукції позивачем були надані видаткові накладні від 10.01.2017 № 1, від 12.01.2017 № 2.

Виписані ТОВ «Форест Глейд» податкові накладні зареєстровані у ЄРПН.

На підтвердження повного розрахунок за придбаний товар, позивач надає копії платіжних доручень копії платіжних доручень від 17.11.2016 № 2213, від 21.11.2016 № 2230, станом на 31.03.2017 кредиторська заборгованість за отриманий товар відсутня, про що контролюючим органом зазначено у Акті перевірки.

Умовами п. 1 Специфікації № 1 від 17.11.2016 до Договору передбачена умова поставки товару - склад продавця, придбаний позивачем товар (добриво мінеральне) передавався на відповідальне зберігання Продавцю ТОВ «Форест Глейд» на час його знаходження на складі Продавця на підставі Договорів зберігання № 10/01/1 від 10.01.2017, № 12/01/1 від 12.01.2017, про що були складені Акти передачі-приймання матеріальних цінностей на відповідальне зберігання до вказаних договорів та які долучені до матеріалів справи.

На підтвердження транспортування товару від Продавця, яке здійснювалось позивачем власним автомобільним транспортом (автомобіль Камаз НОМЕР_1, причіп/напівпричіп НОМЕР_2, водій працівник підприємства ОСОБА_4), суду були надані товарно-транспортні накладні № 1/1 від 10.01.2017, 1/2 від 11.01.2017, № 1/3 від 12.01.2017, № 1/4 від 13.01.2017, № 1/5 від 16.01.2017, № 1/6 від 17.01.2017, № 1/7 від 18.01.2017, № 1/8 від 19.01.2017, № 1/9 від 20.01.2017, № 1/10 від 23.01.2017, № 1/11 від 24.01.2017, № 1/12 від 25.01.2017, № 1/13 від 26.01.2017, № 1/14 від 27.01.2017.

Враховуючи наведене, позивачем на законних підставах включено до складу податкового кредиту у січні 2017 року ПДВ у сумі 341 976, 28 грн. по взаємовідносинам з ТОВ «Форест Глейд», які сплачені у ціні придбаного товару.

Щодо взаємовідносин позивача з ТОВ «Еко Фалькон Південь», суд зазначає наступне.

Крім тих обгрунтувань на які посилається відповідач та про які вже зазначив суд, відповідач зазначає, від ДПІ у Центральному районі м. Миколаєва ГУ ДФС у Миколаївській області отримано податкову інформацію щодо TOB „Еко Фалькон Південь" за звітні періоди декларування ПДВ листопад- грудень 2016 року від 08.02.2017 № 50/14-03-14-02/40096936.

Згідно з отриманою податковою інформацією встановлено, що у TOB „Еко Фалькон Південь" відсутні основні засоби та інші необоротні активи, необхідні для здійснення підприємством фінансово - господарської діяльності, також підприємством не задекларовано послуги по транспортуванню та зберіганню ТМЦ (активів) за період листопад-грудень 2016 року. Тобто, не можливо підтвердити факт руху ТМЦ (активів) від продавця до покупця та місця зберігання ТМЦ (активів).

Договір про визнання електронних документів - від 21.11.2016 № - розірвано, надання електронної звітності - заборонено. TOB „Еко Фалькон Південь" 08.12.2016 року скасовано договір про надання звітності в електронному вигляді протоколом від № 25 від 08.12.2016 року.

За результатами аналізу даних Єдиного реєстру податкових накладних за період листопад - грудень 2016 року TOB „Еко Фалькон Південь" реалізує продукцію (товар, послуги) відміні від придбаних на адресу контрагентів - покупців.

Таким чином, фактично мало місце придбання товарів та послуг, джерело походження яких не встановлене. Наявність факту реалізації та знаходження залишків товарів на складі скаржника є свідченням набуття останнього у власність (безоплатного отримання товарів) без наявності будь-яких первинних документів, які опосередковують таке отримання.

Щодо реальності господарських операцій з ТОВ «Еко Фалькон Південь»,судом встановлено, що 23.11.2016 між ТОВ «Еко Фалькон Південь» (Продавець) та ПП «Агрофірма «Зелений гай» (Покупець) був укладений договір № 23/11Ф (далі - Договір). Відповідно до п.1.1. Договору, Продавець зобов'язується передати, а Покупець прийняти і сплатити за хімічну продукцію, далі «Товар», по кількості, по номенклатурі, по ціні, по строкам і умовах поставки згідно з умовами Договору і Специфікацій до нього, які є невід'ємною частиною Договору. Відповідно до п. 1 Специфікації № 1 від 23.11.2016 до Договору, умови поставки товару - склад продавця.

Судом встановлено, що 24.11.2016 між ТОВ «Еко Фалькон Південь» у якості Продавця та ПП «Агрофірма «Зелений гай» у якості Покупця був укладений договір № 24/11Ф (далі - Договір). Відповідно до п.1.1. Договору, Продавець зобов'язується передати, а Покупець прийняти і сплатити за хімічну продукцію, далі «Товар», по кількості, по номенклатурі, по ціні, по строкам і умовах поставки згідно з умовами Договору і Специфікацій до нього які є невід'ємною частиною Договору. Відповідно до п. 1 Специфікації № 1 від 24.11.2016 до Договору, умови поставки товару - склад продавця.

Судом встановлено, що 23.11.2016 між ТОВ «Еко Фалькон Південь» у якості Продавця та ПП «Агрофірма «Зелений гай» у якості Покупця був укладений Договір № 23/11-1 купівлі-продажу (далі - Договір). Відповідно до п.1.1. даного Договору, Продавець зобов'язується передати у власність Покупця, а покупець прийняти й оплатити на умовах цього Договору сільськогосподарську продукцію - насіннєвий матеріал в асортименті, а саме насіння гібрида соняшника ЛГ 5550 (F1). Відповідно до п. 3.1 Договору, продавець здійснює поставку товару на базисі EXW - склад Продавця (Інкотермс 2010).

На виконання умов вищевказаних Договорів, позивачем були придбані у ТОВ «Еко Фалькон Південь» за видатковими накладними від 23.11.2016 № 4 та від 24.11.2016 № 3 хімічна продукція (добриво мінеральне) у загальній кількості 302,5 тон та насіння гібрида соняшника ЛГ 5550 (F 1) у загальній кількості 120 мішків, всього на суму 2 990 715, 00 грн., в т.ч. ПДВ 498 452, 50 грн.

Виписані ТОВ «Еко Фалькон Південь» податкові накладні зареєстровані у ЄРПН.

На підтвердження повного розрахунок за придбаний товар відповідно до Договорів про переведення боргу № 20/03/1 від 20.03.2017 та № 20/03/2 від 20.03.2017, позивач надає копії платіжних доручень від 21.11.2016 № 146 та від 23.11.2016 № 2249

Крім того, суд зазначає, що при проведенні перевірки контролюючим органом встановлено, що в результаті проведення заліку зустрічних однорідних вимог станом на 31.03.2017 дебіторська/кредиторська заборгованість між контрагентами ТОВ «Форест Глейд» (Первісний боржник), ТОВ «Еко Фалькон Південь» (Новий боржник) та ПП «Агрофірма «Зелений гай» відсутня.

Умовами п. 1 Специфікації № 1 від 23.11.2017 до Договору 23/11Ф, Специфікації № 1 від 24.11.2017 до Договору 24/11Ф та п. 3.1 Договору № 23/11-1 купівлі-продажу до Договору передбачена умова поставки товару - склад продавця, придбаний позивачем товар (добриво мінеральне та насіннєвий матеріал) передавався на відповідальне зберігання Продавцю ТОВ «Еко Фалькон Південь» на час його знаходження на складі Продавця на підставі Договорів зберігання № 23/11/1 від 23.11.2016, № 23/11/2 від 23.11.2016, № 24/11/1 від 24.11.2016, про що були складені Акти передачі-приймання матеріальних цінностей на відповідальне зберігання до вказаних договорів.

На підтвердження транспортування товару від Продавця, яке здійснювалось позивачем власним автомобільним транспортом (автомобіль Камаз НОМЕР_1, причіп/напівпричіп НОМЕР_2, водій працівник підприємства ОСОБА_4), суду були надані товарно-транспортні накладні № 1/1 від 20.03.2017, 1/2 від 21.03.2017, № 1/3 від 22.03.2017, № 1/4 від 23.03.2017, № 2/1 від 24.03.2017, № 2/2 від 27.03.2017, № 2/3 від 28.03.2017, № 2/4 від 29.03.2017, № 2/5 від 30.03.2017, № 2/6 від 31.03.2017, № 2/7 від 03.04.2017, № 2/8 від 04.04.2017, № 2/9 від 05.04.2017, № 2/10 від 06.04.2017, № 3/1 від 07.04.2017.

Враховуючи наведене, позивачем на законних підставах включено до складу податкового кредиту у листопаді 2016 року ПДВ у сумі 498 452, 50 грн. по взаємовідносинам з ТОВ «Еко Фалькон Південь», які сплачені у ціні придбаного товару.

Крім того, на підтвердження здійснення ТОВ «Еко Фалькон Південь», ТОВ «Форест Глейд» та ТОВ «Террам» реальності господарських операцій на адресу позивача, останній надає докази, які підтверджують відображення у бухгалтерському обліку ПП «Агрофірма «Зелений гай» отримання товару від постачальників ТОВ «Еко Фалькон Південь», ТОВ «Форест Глейд» та ТОВ «Террам» та здійснення розрахунку за даний товар: журнал ордер по рахунку 631 (розрахунки із вітчизняними постачальниками) за жовтень 2016 року, листопад 2016 року, грудень 2016 року, січень 2017 року, лютий 2017 року, березень 2017 року.

Та докази використання у господарській діяльності мінеральних, органічних і бактеріальних добрив та засобів хімічного захисту рослин, лімітно-забірні картки, а саме: - Журнал-ордер по рахунку 201 (сировина й матеріали) за жовтень 2016 року до якого додаються Акти № 31/10-3, № 31/10-4 про використання за жовтень 2016 року № 10-1 та № 10-2;- Журнал-ордер по рахунку 201 (сировина й матеріали) за листопад 2016 року до якого додаються Акти № 30/11-7, № 30/11-8, за листопад 2016 року; Журнал-ордер по рахунку 201 (сировина й матеріали) за грудень 2016 року; Журнал-ордер по рахунку 201 (сировина й матеріали) за січень 2017 року; Журнал-ордер по рахунку 201 (сировина й матеріали) за лютий 2017 року до якого додаються Акт № 28/01-1 за лютий 2017 року; Журнал-ордер по рахунку 201 (сировина й матеріали) за березень 2017 року до якого додаються Акт № 31/03-1 за березень 2017 року; Журнал-ордер по рахунку 201 (сировина й матеріали) за квітень 2017 року до якого додаються Акти № 28/04-1, № 28/04-2, № 28/04-3 за квітень 2017 року та Журнал-ордер по рахунку 201 (сировина й матеріали) за травень 2017 року до якого додаються Акти № 31/05-1, № 31/05-2, № 31/05-3, № 31/05-4, про використання мінеральних, органічних і бактеріальних добрив та засобів хімічного захисту рослин, лімітно-забірні картки за травень 2017 року, Акт № 31/05-2 витрати на насіння і садивного матеріалу за травень 2017 року, лімітно-забірна картка за травень 2017 року.

Надаючи оцінки правовідносинам які виникли, суд виходив з наступного.

Відповідно до пп. 14.1.181 п. 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий кредит - це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу. Відповідно до п. 198.2 ст. 198 Податкового кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Згідно з п.198.3 ст. 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті); придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Згідно п. 201.6 ст. 201 Податкового кодексу України, податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця.

Пунктом 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України передбачено, що податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Позивачем було включено податкові накладні до складу податкового кредиту за період, що підлягав перевірці, відповідно до п.198.2 ст.198 Податкового кодексу України. Будь-яких заперечень щодо складання, оформлення та реєстрації податкових накладних у контролюючого органу не виникло.

Статтею 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» передбачено, що бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку. Відповідно до ч. 1 ст. 9 вказаного закону, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Статтею 1 даного закону визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Таким чином, первинні документи повинні бути складені відповідно до вимог чинного законодавства та не порушувати публічний порядок. Крім того, будь-які документи мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством. З урахуванням викладеного, для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Судом встановлено, що Контрагенти позивача на момент здійснення господарських операцій з ним були зареєстровані як юридичні особи та як платники податку на додану вартість. Крім того, у акті перевірки не спростовано факту наявності контрагентів позивача на час здійснення господарських операцій в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Отже обставини, на які посилається відповідач в Акті перевірки, не є підставою для позбавлення платника податків права на податковий кредиту у випадку, коли останній виконав усі передбачені законом умови стосовно отримання такого права та має необхідні документальні підтвердження розміру свого податкового кредиту, оскільки податкове законодавство України не ставить право платника податку на додану вартість на податковий кредит в залежність від дій або бездіяльності його контрагентів. В разі порушення контрагентом податкової дисципліни відповідальність та негативні наслідки мають настати саме для цієї особи.

Чинним законодавством не пред'являються вимоги до суб'єктів підприємництва стосовно кількості працівників у штаті підприємства, наявності тих чи інших основних фондів, зокрема, складських приміщень, транспортних засобів, тощо, для здійснення господарської діяльності, отже на його правосуб'єктність та статус платника податків це жодним чином не впливає. Отже відповідач має довести, що відсутність таких ресурсів унеможливила в кожному конкретному випадку реальне виконання правочину. Проте в ході проведення перевірки контролюючим органом не доведено, що наявні у контрагентів позивача трудові ресурси та матеріально - технічне забезпечення були недостатніми для виконання умов договорів, не доведено наявності встановлених фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо неправомірної поведінки контрагентів та злагодженості дій між ними.

Крім того, суд зазначає, що чинним законодавством України не покладено обов'язку здійснення контролю за дотриманням постачальниками по ланцюгу вимог законодавства з оподаткування в їх господарській діяльності і можливі неправомірні дії і у разі припущення ними будь-яких порушень нести за них негативні наслідки у вигляді позбавлення права на формування витрат, так як згідно Конституції і податкового законодавства передбачена індивідуальна відповідальність, згідно якої припущені порушення одним платником податків у відображенні в податковому обліку певної господарської операції, за загальним правилом не впливають на права та обов'язки іншого платника податків.

Стосовно вироків судів щодо керівників ТОВ «Террам» та ТОВ «Форест Глейд», суд зазначає наступне.

Щодо вироку Центрального районного суду м. Миколаєва від 14.11.2017, яким ОСОБА_5, керівника ТОВ «Террам» визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 205 КК України. Вказаним вироком суду затверджено угоду про визнання винуватості, укладену між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0000049. У вироку суду зазначено, що досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 після проведення перереєстрації ТОВ «Террам» жодних документів первинного бухгалтерського обліку, звітності та інших документів, що пов'язані з господарською діяльністю ТОВ «Террам» не готував та не підписував, де знаходиться печатка підприємства йому не відомо, банківськими рахунками він не розпоряджався.

Із вироку Центрального районного суду м. Миколаєва від 14.11.2017 вбачається, що інших обставин, аніж, те, що ОСОБА_5 був «формальним» керівником та учасником ТОВ «Террам» суд не встановив. Вироком не встановлено, що посадові особи ПП «Агрофірма «Зелений гай» є причетними до злочину ОСОБА_5, не встановлено, які саме господарські операції та за який період між ПП «Агрофірма «Зелений гай» та ТОВ «Террам» є фіктивними.

Щодо вироку Заводського районного суду м. Миколаєва від 18.05.2017, яким затверджено угоду про визнання винуватості у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 205 КК України., укладену між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 0000036 від 28.03.2017. У вироку суду зазначено, що досудовим розслідуванням встановлено, що підписання та надання ОСОБА_6 реєстраційних документів ТОВ «Форест Глейд» невстановленій досудовим розслідуванням особі дало змогу здійснювати незаконну діяльність, прикриваючись імітацією підприємницької діяльності перереєстрованого товариства, розпоряджатися рахунками товариства, здійснювати прибуткові та видаткові операції по цьому рахунку на власний розсуд, складати від його імені фіктивні господарські угоди та фіктивні первинні документи, що свідчать про реалізовані товари, роботи (послуги), складати та видавати документи податкової звітності з метою прикриття незаконної діяльності, що полягала у незаконному формуванні податкового кредиту та заниженні сум ПДВ до сплати в бюджет України платникам податків.

Із вироку Заводського районного суду м. Миколаєва від 18.05.2017 вбачається, що інших обставин, аніж, те, що ОСОБА_6 був «формальним» керівником та учасником ТОВ «Форест Глейд» суд не встановив. Вироком не встановлено, що посадові особи ПП «Агрофірма «Зелений гай» є причетними до злочину ОСОБА_6, не встановлено, які саме господарські операції та за який період між ПП «Агрофірма «Зелений гай» та ТОВ «Форест Глейд» є фіктивними.

У вироках, на які посилається відповідач, н не встановлено жодних обставин, які б свідчили про здійснення господарських операцій саме з позивачем, або посилання на підроблені документи, не має вказівки на період коли відбувалося господарські операції з позивачем.

Враховуючи відсутність у вироках відомостей про господарські операції між позивачем та контрагентами, таке рішення суду не може бути визнано належним доказом на підтвердження порушення платником податків вимог податкового законодавства. Крім того, встановлення факту фіктивності підприємства - контрагента позивача саме по собі не може свідчити про незаконність господарських операцій, та не є беззаперечним доказом того факту, що в дійсності платнику податків його контрагентом ніякі товари не постачались.

Обов'язковими для врахування адміністративним судом є факти, наведені у вироку в кримінальній справі чи постанові у справі про адміністративний проступок, щодо часу, місця та об'єктивного характеру відповідного діяння тієї особи, правові наслідки, дії чи бездіяльності якої є предметом розгляду в адміністративній справі.

Висновки та оцінки іншого суду щодо правомірності поведінки особи, її винуватості у вчиненні правопорушення не позбавляють адміністративний суд, який розглядає по суті справу, предмет якої пов'язаний із відповідними діяннями цієї особи, права надати їм власну оцінку.

Верховний Суд у постанові від 27.02.2018 у справі №802/1853/16-а дійшов висновку, що сам факт наявності вироків, ухвалених на підставі угод у кримінальному провадженні, не дає підстав для автоматичного висновку про нереальність господарських операцій, внаслідок чого є нагальна необхідність перевіряти доведеність кожного податкового правопорушення і здійснювати комплексне дослідження усіх складових господарських операцій, з врахуванням обставин, встановлених у вироках, які набрали законної сили. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 29.03.2018 по справі №826/3498/15, від05.06.2018 по справі №805/649/15-а, від 02.10.2018 по справі 826/6146/16.

За таких обставин, з урахуванням наявності в матеріалах справи належним чином оформлених первинних документів бухгалтерського та податкового обліку по взаємовідносинах ПП «Агрофірма «Зелений гай» з ТОВ «Террам», ТОВ «Форест Глейд», вироки суду не можуть бути беззаперечним доказом у суді як нереальності господарських операцій з вказаними контрагентами. Дефектність та наявність ознак фіктивності контрагента платника податків сама собою не свідчить про обізнаність платника податків із протиправним характером діяльності його контрагента або про дефектність самих господарських операцій, а відтак не є вичерпним доказом при встановленні реальності або нереальності господарської операції, наявності або відсутності в ній ділової мети, яка за змістом пп. 14.1.231 п. 14.1 ст. 14 ПК передбачає обов'язкову спрямованість будь-якої операції на отримання позитивного економічного ефекту.

Як свідчать наявні у справі докази, ТОВ «Террам» та ТОВ «Форест Глейд» на час вчинення операцій були належним чином зареєстровані як юридичні особи та платники ПДВ, а тому наведені в Акті перевірки та відзиві відповідача доводи щодо неспроможності контрагентів позивача здійснювати певні види господарської діяльності відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, суд вважає не доведеними.

Згідно ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням з'ясованих обставин, досліджених матеріалів справи суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у справі, суд враховує, що, відповідно до частини першої статті 139 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 241-246, 250,255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Приватного підприємства «Агрофірма «Зелений гай» (70243, Запорізька область, Гуляйпільський район, с. Червоне, вул. Першотравнева, буд. 4, ) до Головного управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 166, ) - задовольнити у повному обсязі.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області від 22 травня 2018 року за формою «Р» № , яким Приватному підприємству «Агрофірма «Зелений гай» збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість на суму 954 429,00 грн. та нараховані штрафні (фінансові) санкції у сумі 477 214,50 грн.

Стягнути на користь Приватного підприємства «Агрофірма «Зелений гай» (70243, Запорізька область, Гуляйпільський район, с. Червоне, вул. Першотравнева, буд. 4, ) понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 21 474,66 (двадцять одну тисячу чотириста сімдесят чотири гривні 66 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 166, ).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відповідно до п.п. 15.5 п. 15 ч. 1 Перехідних положень КАС України рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення виготовлено в повному обсязі 29.10.2018.

Суддя О.В. Конишева