Справа № 826/2714/16
Суддя: Степанюк Анатолій Германович
Дата ухвалення: 2018-11-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/2714/16
УХВАЛА

про залишення апеляційної скарги без руху

01 листопада 2018 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі судді Степанюка А.Г., перевіривши матеріали апеляційної скарги ОСОБА_1 на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 серпня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у м. Києві, третя особа - Атестаційна комісія Головного управління Національної поліції у м. Києві, про визнання протиправними та скасування рішення, висновків і наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2017 року ОСОБА_1 (далі - Позивач, ОСОБА_1) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Національної поліції у м. Києві (далі - Відповідач, ГУ НП у м. Києві), третя особа - Атестаційна комісія Головного управління Національної поліції у м. Києві (далі - Третя особа, Атестаційна комісія ГУ НП у м. Києві), про:

- визнання протиправним і скасування рішення Заступника голови Національної поліції України - начальника Головного управління Національної поліції у м. Києві про проведення атестації майора поліції ОСОБА_1 заступника командира роти управління поліції в метрополітені ГУ НП у м. Києві заступника командира роти з кадрового забезпечення управління поліції в метрополітені ГУ НП у м. Києві на підставі Наказу Національної поліції України від 17.11.2015 року № 64 "Про організацію атестування особового складу головних управлінь Національної поліції в Київській області та місті Києві;

- визнання протиправним і скасування висновків Атестаційної комісії Головного управління Національної поліції у м. Києві, внесені в атестаційний лист ОСОБА_1 від 23.12.2015 року;

- визнання протиправним і скасування наказу Головного управління Національної поліції у м. Києві від 29.01.2016 року № 64 о/с в частині звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції;

- зобов'язання Головного управління Національної поліції у м. Києві поновити ОСОБА_1 на службі на посаді - заступника командира роти управління поліції в метрополітені Головного управління Національної поліції у м. Києві та зарахувати трудовий стаж з 01.02.2016 року;

- допустити негайне виконання постанови суду в частині поновлення на роботі у займаній посаді - заступника командира роти з кадрового забезпечення управління поліції в метрополітені Головного управління Національної поліції у м. Києві;

- стягнення з Головного управління Національної поліції у м. Києві на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу, починаючи з 01.02.2016 року і до моменту фактичного поновлення на публічній службі.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 14.08.2017 року позов задоволено повністю та, зокрема, стягнуто з Головного управління Національної поліції в м. Києві на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу у розмірі 84 414,72 грн.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, Позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду частково, а саме щодо стягнення з ГУ НП у м. Києві на користь ОСОБА_1 грошового забезпечення за час вимушеного прогулу у розмірі 84 414,72 грн. та ухвалити нове рішення у відповідній частині, враховуючи обґрунтування вимог, викладених в апеляційній скарзі.

Відповідно до п. п. 10, 12, 13 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України у редакції, яка набрала чинності 15.12.2017 року, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу; заяви і скарги, подані до набрання чинності цією редакцією Кодексу, провадження за якими не відкрито на момент набрання ним чинності, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Такі заяви чи скарги не можуть бути залишені без руху, повернуті або передані за підсудністю, щодо них не може бути прийнято рішення про відмову у прийнятті чи відмову у відкритті провадження за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу, якщо вони подані з додержанням відповідних вимог процесуального закону, які діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу; судові рішення, ухвалені судами першої інстанції до набрання чинності цією редакцією Кодексу, набирають законної сили та можуть бути оскаржені в апеляційному порядку протягом строків, що діяли до набрання ним чинності.

Перевіривши апеляційну скаргу, суд вважає, що вона не може бути прийнята до апеляційного провадження та підлягає залишенню без руху, оскільки не відповідає вимогам ст. 186 КАС України у редакції, що була чинною до 15.12.2017 року, а саме - пропущено десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції.

Так, при поданні апеляційної скарги, Апелянтом не було дотримано вимог ч. 2 ст. 186 КАС України, а саме - пропущено десятиденний строк апеляційного оскарження постанови суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 2 ст. 186 КАС України у редакції, яка була чинною на момент постановлення судом першої інстанції оскаржуваного рішення, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Як вбачається з матеріалів справи, копію оскаржуваної постанови ОСОБА_1 отримав особисто 17.08.2017 року, що підтверджується наявною у матеріалах справи розпискою останнього (т. 2 а.с. 250, зворотній бік). Отже, останнім днем подання апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції було 28.08.2017 року. Проте апеляційну скаргу подано до канцелярії суду першої інстанції 31.07.2018 року, тобто поза межами встановленого приписами КАС України процесуального строку.

В обґрунтування причин поважності пропуску строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції Позивач зазначив, що у зв'язку зі скрутним матеріальним становищем, пов'язаним зі звільненням з посади в органах Національної поліції України, був задоволений оскаржуваним судовим рішенням, однак, через відсутність економічної освіти своєчасно не виявив помилку Окружного адміністративного суду міста Києва в частині належної до виплати ОСОБА_1 суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу. З'ясувалася дана помилка, як зазначає Апелянт, під час перегляду останнім 17.07.2018 року Єдиного державного реєстру судових рішень та виявлення постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 24.01.2018 року у справі №826/2715/15, якою залишено без змін рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 08.11.2017 року, яким, у свою чергу, вказано не необхідність розрахунку середньої заробітної плати, виходячи з кількості робочих днів, а не календарних.

Разом з тим, на переконання суду, такі причини пропуску процесуального строку поважними бути не можуть з огляду на таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

У пункті 46 рішення Європейського суду з прав людини «Устименко проти України» (№ 32053/13) зазначено, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов'язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами. Суд постановив, що якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності.

У пункті 48 рішення Європейського суду з прав людини «Пономарьов проти України» (№ 3236/03) зазначено, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Обґрунтовуючи висновки про обов'язок сторони належним чином використовувати процесуальні права, у пункті 35 рішення Європейського суду з прав людини «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» визначено, що заявник зобов'язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, пов'язаних зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання («Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain» № 11681/85).

У пункті 44 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Осман проти Сполученого Королівства» зазначено, що обмеження не буде сумісним з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, «якщо воно не має правомірної мети і якщо відсутнє пропорційне співвідношення між вжитими засобами та поставленою метою».

Отже, тільки наявність об'єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження судового рішення в апеляційному порядку у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку такого оскарження з поважних причин.

Аналогічну позицію підтримує і Верховний Суд у постанові від 13.03.2018 року у справі №804/95/17.

З урахуванням наведеного суд приходить до висновку, що викладені у клопотанні доводи ОСОБА_1 не свідчать про поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції. Юридична чи, як зазначає Апелянт, економічна необізнаність Позивача щодо правильності обрахунку середньої заробітної плати та випадкове виявлення останнім відмінного від оскаржуваного ним рішення суду, не може мати своїм наслідком поновлення строків на апеляційне оскарження судового рішення. Інших причин поновлення строку звернення до суду Позивачем не зазначено.

Згідно ч. 3 ст. 298 КАС України у чинній редакції апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 295 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Враховуючи, що Апелянтом пропущено десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, а викладені у клопотанні про поновлення строків причини поважними визнані не були, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про необхідність залишення апеляційної скарги без руху та надання ОСОБА_1 строку для усунення визначених у вказаній ухвалі недоліків шляхом подання заяви про поновлення на апеляційне оскарження постанови суду із зазначенням інших причин для його поновлення.

Керуючись ст.ст. 248, 298, 321, 325 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 серпня 2017 року - відмовити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 серпня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у м. Києві, третя особа - Атестаційна комісія Головного управління Національної поліції у м. Києві, про визнання протиправними та скасування рішення, висновків і наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - залишити без руху.

Вказати, що Апелянт протягом десяти днів з моменту отримання ухвали про залишення апеляційної скарги без руху має право звернутися до суду апеляційної інстанції із заявою про поновлення строку на апеляційне оскарження із зазначенням інших підстав для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку апеляційного оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач А.Г. Степанюк