Справа № 670/487/18
Суддя: Граб Л.С.
Дата ухвалення: 2018-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 670/487/18

Головуючий у 1-й інстанції: Потапов О.О.

Суддя-доповідач: Граб Л.С.

30 жовтня 2018 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Граб Л.С.

суддів: Гонтарука В. М. Білої Л.М.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області на рішення Віньковецького районного суду Хмельницької області від 24 липня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Кам'янець-Подільського районного відділення поліції Кам'янець-Подільського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В :

В червні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до Кам'янець-Подільського районного відділення поліції Кам'янець-Подільського відділу поліції Головного управління національної поліції в Хмельницькій області, в якому просив скасувати постанову серії НК № 874663 від 04.05.2018, а справу про адміністративне правопорушення закрити; стягнути з відповідача 1000 грн. судових витрат.

Рішенням Віньковецького районного суду Хмельницької області від 24 липня 2018 року позов задоволено:

-скасовано постанову серії НК № 874663 від 04.05.2018 у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ч.1 ст.122 КУпАП, а справу про адміністративне правопорушення закрито;

-стягнуто на користь ОСОБА_2 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління національної поліції в Хмельницькій області судові витрати в сумі 1000 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління національної поліції в Хмельницькій області (далі ГУ НПУ в Хмельницькій області) оскаржило його в апеляційному порядку.

В обгрунтуванні апеляційної скарги зазначено, що Кам'янець-Подільське районне відділення поліції, будучи суб'єктом владних повноважень не є юридичною особою, а лише структурним підрозділом юридичної особи- ГУ НПУ в Хмельницькій області, а відтак суд першої інстанції мав би залучити апелянта до участі у справі як другого відповідача.

Також апелянт вказав, що за правилами статей 134,139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.

Оскільки ГУ НПУ в Хмельницькій області не є стороною по даній справі, то суд першої інстанції безпідставно стягнув з нього кошти на відшкодування витрат понесених позивачем на правничу допомогу.

Стосовно суми витрат на правову допомогу зазначено, що розмір останньої не підтверджений жодним належним доказом.

Від позивача відзиву на апеляційну скаргу до суду не надходило.

Сторони та апелянт, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилися.

У відповідності до вимог ч.1 ст.205 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Заслухавши суддю-доповідача та перевіривши доводи апеляційної скарги за наявними в матеріалах справи письмовими доказами, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як встановлено судом першої інстанції, позивач за надання консультації та складання адміністративного позову сплатив адвокату ОСОБА_3 1000 грн., що підтверджується квитанцією № 064405 від 22.06.2018 Серії 10 ВАА.

Задовольняючи позовні вимоги в частині відшкодування судових витрат, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для стягнення понесених позивачем судових витрат саме з ГУ НПУ в Хмельницькій області.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції та надаючи правову оцінку обставинам справи, виходить зі слідуючого.

Відповідно до ч.1 ст.13 Закону України від 02.07.2015 № 580-VIII "Про національну поліцію" систему поліції складають: центральний орган управління поліцією та територіальні органи поліції.

Територіальні органи поліції утворюються як юридичні особи публічного права в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах, містах, районах у містах та як міжрегіональні (повноваження яких поширюються на декілька адміністративно-територіальних одиниць) територіальні органи у межах граничної чисельності поліції і коштів, визначених на її утримання (ст.15 Закону № 580-VIII).

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 16 вересня 2015 року № 730 утворено як юридичну особу публічного права територіальний орган Національної поліції-ГУ ПФУ в Хмельницькій області.

Так, Кам'янець-Подільське РВП Кам'янець-Подільського ВП ГУ НП в Хмельницькій області входить до структури ГУ ПФУ в Хмельницькій області, а відтак не має власного рахунку, з якого може бути здійснено безспірне списання коштів.

Згідно частини третьої статті 48 КАС України, якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до ухвалення рішення у справі за згодою позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи. Суд має право за клопотанням позивача до ухвалення рішення у справі залучити до участі у ній співвідповідача.

Згідно з положеннями частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, зважаючи на те, що Кам'янець-Подільське РВП, будучи суб'єктом владних повноважень не є юридичною особою за рахунок бюджетних асигнувань якої можна відшкодувати судові витрати, суд першої інстанції встановивши, що однією із вимог позивача є стягнення витрат на правову допомогу, повинен був залучити апелянта до участі у справі в якості другого відповідача.

Однак, як встановлено колегією суддів, судом першої інстанції залишено поза увагою вимоги статей 48,139 КАС України та стягнуто судові витрати з особи, яка не була стороною у даній справі.

Стосовно доводів скаржника про безпідставність стягнення судом першої інстанцій за рахунок бюджетних асигнувань ГУ НПУ в Хмельницькій області суми витрат на професійну правничу допомогу, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до статті 134 КАС України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб'єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Аналіз наведених правових норм дає підстави вважати, що документально підтверджені судові витрати підлягають компенсації стороні, яка не є суб'єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень. При цьому, склад та розміри витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату обґрунтованого гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 21 березня 2018 року у справі № 815/4300/17, від 11 квітня 2018 року у справі № 814/698/16, від 18 жовтня 2018 року у справі №813/4989/17.

Частиною п'ятою ст.242 КАС України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, позивачем до суду першої інстанції для підтвердження витрат на професійну правничу допомогу було подано квитанцією № 064405 від 22.06.2018 Серії 10 ВАА згідно якої ОСОБА_2 сплачено адвокату ОСОБА_3 за надання правничої допомоги 1000 грн.

При цьому, у поданому документі жодним чином не обґрунтовано заявлену адвокатом вартість послуг з посиланням на первинні документи.

Колегія суддів звертає увагу, що з вказаної вище квитанції взагалі неможливо встановити, що правнича допомога надавалась саме по даній справі.

Як зазначив Верховний Суд у постанові від 15 травня 2018 року у справі № 821/1594/17: "враховуючи набрання чинності з 15 грудня 2017 року нової редакції Кодексу адміністративного судочинства України та запровадження положеннями цього Кодексу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, вбачається доцільним приведення укладених до 15 грудня 2017 року договорів у відповідність до вимог діючого Кодексу адміністративного судочинства України та доведення відображення адвокатом доходів, отриманих від незалежної професійної діяльності, як самозайнятої особи шляхом надання доказів ведення Книги обліку доходів та витрат, затвердженої наказом Міндоходів від 16 вересня 2013 року № 481 "Про затвердження форми Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи - підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, та Порядку її ведення", зареєстрованим у в Міністерстві юстиції України 1 жовтня 2013 р. за № 1686/24218".

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Так, стосовно вирішення питання про компенсацію витрат на правничу допомогу Європейський суд з прав людини у рішенні у справі «East/West Alliance Limited» проти України»», оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10% від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «Ботацці проти Італії» (Bottazzi v. Italy), № 34884/97).

Суд також вказав, що підприємство-заявник уклало договір з юридичною фірмою щодо її гонорару, який можна порівняти з угодою про умовний адвокатський гонорар. Така угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов'язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов'язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (рішення у справі «Ятрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece), № 31107/96).

Отже, зважаючи на те, що позивачем обґрунтованість та фактичний обсяг витрат на правничу допомогу у конкретній адміністративній справі не підтверджено належними та допустимими доказами, колегія суддів вважає, що апеляційна вимога підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції-скасуванню у частині задоволення вимог про відшкодування судових витрат за рахунок бюджетних асигнувань ГУ НПУ в Хмельницькій області.

У силу п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно зі ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення зокрема є, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи, що судом першої інстанції частково порушені норми матеріального та процесуального права, що призвело до частково неправильного вирішення справи колегія суддів вважає, що слід частково скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти в цій частині нову постанову про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст.77,134,139, 195, 243, 268, 272, 286, 308, 311, 315, 316, 317, 321, 322, 325 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області задовольнити повністю.

Рішення Віньковецького районного суду Хмельницької області від 24 липня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Кам'янець-Подільського районного відділення поліції Кам'янець-Подільського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення скасувати в частині стягнення на користь ОСОБА_2 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління національної поліції в Хмельницькій області судові витрати в сумі 1000 грн.

Прийняти в цій частині нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити.

В решті рішення залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена.

Головуючий Граб Л.С.

Судді Гонтарук В. М. Біла Л.М.