Справа № 631/988/17
Суддя: Трояновська Т. М.
Дата ухвалення: 2018-11-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

номер провадження 2-а/631/52/18
справа 631/988/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 листопада 2018 року селище міського типу Нова Водолага

Нововодолазький районний суд Харківської області у складі:

головуючого - судді Трояновської Т.М.,

за участю секретаря судового засідання М'ячиної Ю.В.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань приміщення суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Харківського приміського обєднаного Управління Пенсійного фонду України Харківської області про визнання протиправними рішення субєкта владних повноважень,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулась до Нововодолазького районного суду Харківської області з позовом до Харківського приміського обєднаного Управління Пенсійного фонду України в Харківській області, в якому з урахування уточнених позовних вимог просила визнати протиправними рішення Харківского приміського обєднаного Управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 09.11.2017 року № 1034-02-08/20 та від 20.11.2017 року № 1077-02-08/20 щодо відмови їй в перерхунку пенсії державного службовця з 01.05.2016 року та з 01.01.2017 року у зв`язку з підвищенням заробітної плати державним службовцям згідно з Постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2016 року № 292 «Про деякі питання оплати праці державних службовців у 2016 році» та Постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2017 року № 15 «Питання оплати праці працівників державних органів» та зобов`язати Харківське приміське обєднане Управління Пенсійного фонду України в Харківській області перерахувати їй пенсію державного службовця з 01.05.2016 року у зв`язку з підвищенням заробітної плати державним службовцям згідно з Постовою Кабінету Міністрів України від 06.04.2016 року № 292 «Про деякі питання оплати праці державних службовців у 2016 році» та Постанови Кабінету Міністрів України від 18.01.2017 року № 15 «Питання оплати праці працівників державних органів» (із змінами, внесеними Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.2017 року №71) на підставі довідки, виданої Управлінням праці та соціального захисту населення Нововодолазької районної державної адміністрації Харківської області, що подається для перерахунку пенсії непрацюючим державним службовцям із збереженням проценту нарахування пенсії на момент виходу на пенсію у 2003 році в розмірі 90%, суму судового збору стягнути з Державного бюджету України.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що з 24.09.2003 року вона одержує пенсію, обчислену згідно з Законом України «Про державну службу», яку їй призначено в розмірі 90% від заробітної плати. Позивач звернулась до Харківського приміського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області із заявою про перерахунок пенсії у звязку із підвищенням заробітної плати державним службовцям. Рішеннями Харківського приміського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області від 09.11.2017 року № 1034-02-08/20 та від 20.11.2017 року № 1077-02-08/20 їй було відмовлено в перерахунку пенсії, оскільки Законом України «Про державну службу» від 10.12.2015 року №889-VIII, який набрав чинності з 01.05.2016 року не передбачено проведення перерахунку раніше призначеної пенсії державним службовцям. Відмову позивач вважає неправомірною, такою, що суперечить нормам діючого законодавства, тому просила визнати протиправними рішення Харківського приміського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області щодо відмови їй в перерахунку пенсії державного службовця з 01.05.2016 року та з 01.01.2017 року.

Позивач, ОСОБА_2, в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином відповідно до положень ст.ст. 124 126 КАС України. Скориставшись своїми права, передбаченими ч. 3 ст. 44 та ч. 3 ст. 194 КАС України позивач надача заяву за вхідним № ЕП-824/18-вх від 30.10.2018 року, відповідно до якої просила суд розгляд справи провести за її відсутності.

Голова комісії з припинення управляння Харківського приміського обєднаного Управління Пенсійного Фонду України в Харківській області Нелуп Є.П. у судове засідання не зявився, про дату, час і місце судового засідання був повідомлений завчасно та належним чином відповідно до положень ст.ст. 124 126 КАС України, надав суду клопотання за вхідниим № 4946/18-вх від 10.10.2018 року, про розгляд справи за його відсутністю. Також відповідачем раніше за вхідним № 874/18-вх від 20.02.2018 року надано відзив на позовну заяву, де зазначено, що умови пенсійного забезпечення державних службовців до 01 травня 2016 року визначалися на підставі статті 37-1 Закону України «Про державну службу» № 3723-ХІІ від 16 грудня 1993 року, у редакції чинній до 01 січня 2015 року, яка передбачала, що у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв'язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій. 01 січня 2015 року набрав чинності Закон України від 28 грудня 2014 року № 76-VIII «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» яким, зокрема, статтю 37-1 Закону «Про державну службу» викладено у новій редакції, згідно з якою умови та порядок перерахунку призначених пенсій державним службовцям визначаються Кабінетом Міністрів України. Правове регулювання Урядом зазначеного питання у період з 1 січня по 1 грудня 2015 року знайшло своє відображення у внесених змінах до Постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2000 року № 865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії» у пунктах 4, 5, за змістом яких підвищення розміру заробітної плати працюючого державного службовця було передумовою для перерахунку пенсії. За правилами пункту 4 Постанови Кабінету Міністрів України № 865 у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям заробітна плата для перерахунку пенсії пенсіонерам, яким пенсія призначена з дня набрання чинності Законом статті 37-1 Закону України «Про державну службу» № 3723-ХІІ від 16 грудня 1993 року, визначається в такому порядку: 1) пенсіонерам, які на момент перерахунку пенсії продовжують працювати на посаді, з якої призначено пенсію, - на підставі поданої довідки про одержувану заробітну плату на момент перерахунку; 2) іншим пенсіонерам - на підставі документів, поданих на час перерахунку, виходячи із сум заробітної плати, яку одержує працюючий державний службовець на відповідній посаді, з якої призначено (перераховано) пенсію, на момент виникнення права на перерахунок. Перерахунок пенсій проводився з місяця підвищення розміру заробітної плати працюючого державного службовця на підставі поданої заяви та довідок, виданих державними органами за останнім місцем роботи. Аналізуючи наведені вище норми законодавства в редакції, чинній на час призначення пенсії позивачу, - передбачено право осіб, які отримують пенсію державного службовця, на перерахунок її розміру у зв'язку з підвищенням заробітної плати за відповідною посадою і визначено умови та порядок здійснення такого перерахунку. Постановою Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2015 року № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» (далі - постанова КМУ № 1013), якою підвищено розміри заробітку працюючих державних службовців, та яка відповідно до пункту 6 застосовується з 1 грудня 2015 року, пункт 4 постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2000 року № 865 виключено, а пункт 5 викладено в такій редакції: «форма довідки про заробітну плату, що подається для призначення пенсії державним службовцям, затверджується правлінням Пенсійного фонду України за погодженням з Міністерством соціальної політики». Положень, які б закріплювали можливість перерахунку пенсії у зв'язку з підвищенням розміру заробітку працюючих державних службовців, постанова Кабінету Міністів України №1013 не містить. З 01 травня 2016 року набрав чинності Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року № 889-УНІ, у зв'язку з чим положення Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року № 3723 втратили чинність, в тому числі втратили чинність норми, якими було врегульоване пенсійне забезпечення державних службовців. Відповідно до статті 90 Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року № 889-VIII, яка набрала чинності з 01.05.2016 року, пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Таким чином, з 01.05.2016 цим Законом змінено правове регулювання правовідносин, пов'язаних із пенсійним забезпеченням державних службовців. Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», а саме стаття 42, яка визначає підстави перерахунку призначених пенсій, не містить такої підстави для перерахунку пенсії, як підвищення заробітної плати працюючих державних службовців. З 23 вересня 2016 року втратила чинність й сама постанова Кбінету Міністрів України № 865 на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 14 вересня 2016 року № 622 «Деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб» (яка також не встановлює механізму для перерахунку раніше призначених пенсій державних службовців). Постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2017 року № 15 «Питання оплати праці працівників державних органів» упорядковано структури та умови оплати праці працівників державних органів. Відповідно до цієї постанови перерахунок пенсії непрацюючим державним службовцям не передбачено. Крім того, форма довідки про заробітну плату, що подається для призначення пенсії державним службовцям, затверджується правлінням Пенсійного фонду України за погодженням з Мінсоцполітики.

Відповідно до ч.1 ст.205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. З таких підстав суд вважає за можливе розглянути справу за відсутністю позивача та представника відповідача.

Розглянувши матеріали справи, вивчивши доводи позову та відзову на позовну заяву відповідача, дослідивши наявні у справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд виходить з таких підстав та мотивів.

Так, у ході розгляду справи в межах заявлених позовних вимог та зазначених і доведених обставин, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини, що мають значення для вирішення справи за суттю.

Згідно з вимогами частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Під час вирішення спірних правовідносин суд виходить з того, що з огляду на положення статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

У ході розгляду справи судом встановлено, що ОСОБА_2 перебуває на обліку в Харківському приміському обєднаному Управлінні Пенсійного Фонду України в Харківській області з 24.09.2003 року та отримує пенсію за віком, призначену відповідно до Закону України «Про державну службу» від 23.12.1993 року № 3723-ХІІ, в редакції, яка діяла на момент призначення пенсії, яку їй призначено в розмірі 90 % від заробітної плати.

30.10.2017 року та 15.11.2017 року позивач звернулася до Харківському приміському обєднаному Управлінні Пенсійного Фонду України в Харківській області з заявами про проведення перерахунку пенсії, у звязку із підвищенням з 01 січня 2017 року та з 01 травня 2016 року заробітної плати працюючих державних службовців, додавши довідки про заробітну плату, що за за № 02-20/2610 від 26.10.2017 року та № 02-20/2698 від 03.11.2017 року, виданих Нововодолазькою районною державною адміністрацією Харківської області.

Рішеннями Харківського приміського обєднаного Управління Пенсійного Фонду України в Харківській області від 09.11.2017 року № 1034-02-08/20 та від 20.11.2017 року № 1077-02-08/20 позивачу було відмовлено в проведенні перерахунку пенсії у звязку з тим, що Законом України від 28.12.2014 року «Про внесення змін та визначення такими, що втратили чинність деяких законодавчих актів України», який набрав чинності 01.01.2015 року, було внесено зміни до Закону України № 3723-ХІІ, зокрема редакція ст. 37-1 викладено в новій редакції, відповідно до якої умови праці та порядок перерахунку призначених пенсій державним службовцям визначаються Кабінетом Міністрів України. У звязку з набуттям чинності Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року № 889-VІІІ, положення Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року № 3723-ХІІ втратили чинність, в тому числі втратили норми, якими було врегульоване забезпечення державних службовців. Відповідно до статті 90 Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року № 889-VІІІ, пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», Таким чином, з 01.05.2016 року Законом України «Про державну службу» від 10.12.2015 року по іншому врегульовані правовідносини, повязані з пенсійним забезпеченням державних службовців.

З цього приводу суд вважає за необхідно зазначити, що спірні правовідносини, що склалися між сторонами врегульовані Конституцією України та Законом України «Про державну службу», яким визначаються загальні засади діяльності, а також статус державних службовців, які працюють в державних органах та їх апараті.

Відповідно до частин 2 та 5 ст. 37 Закону України № 3723-XII «Про державну службу» (в редакції Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про державну службу» від 16.01.2003 року № 432-IV) пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, без обмеження граничного розміру пенсії, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі.

За кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі пенсія збільшується на один відсоток заробітку, але не більше 90 відсотків заробітної плати, без обмеження граничного розміру пенсії.

Відповідно до статті 37-1 Закону України «Про державну службу» № 3723-XII (в редакції, чинній до 01 січня 2015 року) у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв'язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій.

Перерахунок пенсії здійснюється виходячи із сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії.

В подальшому законодавство, яке регулює спірні правовідносини зазнало суттєвих змін.

Пунктами 4 та 5 постанови Кабінету Міністрів України від 31 травня 2000 року № 865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії» було передбачено, що у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям відповідно до рішень Кабінету Міністрів України (для службовців Національного банку України відповідно до рішень його Правління) після набрання чинності Законом України від 16 січня 2003 року № 432-IV «Про внесення змін до Закону України «Про державну службу» заробітна плата для перерахунку пенсії пенсіонерам, яким пенсія призначена з дня набрання чинності Законом України «Про державну службу», визначається в такому порядку: 1) пенсіонерам, які на момент перерахунку пенсії продовжують працювати на посаді, з якої призначено пенсію, - на підставі поданої довідки про одержувану заробітну плату на момент перерахунку; 2) іншим пенсіонерам - на підставі документів, поданих на час перерахунку, виходячи із сум заробітної плати, яку одержує працюючий державний службовець на відповідній посаді, з якої призначено (перераховано) пенсію, на момент виникнення права на перерахунок.

Перерахунок пенсій провадиться з місяця підвищення розміру заробітної плати працюючого державного службовця на підставі поданої заяви та довідок, виданих державними органами за останнім місцем роботи. Форма довідки про заробітну плату, що подається для призначення (перерахунку) пенсії державним службовцям, затверджується правлінням Пенсійного фонду України за погодженням з Міністерством соціальної політики.

Отже, станом на дату призначення позивачу пенсії державного службовця чинне на той час законодавство передбачало умови і порядок перерахунку її розміру у зв'язку з підвищенням заробітної плати за відповідною посадою.

Відповідно до змін, внесених Законом України від 28.12.2014 року № 76-VІІІ, з 01.01.2015 року набула чинності нова редакція ст.37-1 Закону України «Про державну службу», відповідно до якої умови та порядок перерахунку призначених пенсій державним службовцям визначаються Кабінетом Міністрів України.

Станом на дату звернення позивача із заявою про перерахунок пенсії положення статті 37-1 Закону України «Про державну службу» № 3723-XII, які встановлювали право особи на перерахунок призначеної пенсії у зв'язку з підвищенням заробітної плати за відповідною посадою, та визначали порядок і умови для такого перерахунку, скасовано. Питання щодо перерахунку пенсій державних службовців віднесено до відання Кабінету Міністрів України.

Порядок перерахунку пенсій державних службовців у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям відповідно до рішень Кабінету Міністрів України було передбачено постановою Кабінету Міністрів України від 31 травня 2000 року № 865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії».

Постановою Кабінету Міністрів України від 9 грудня 2015 року № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів», якою підвищено розміри заробітку працюючих державних службовців, та яка відповідно до пункту 6 застосовується з 1 грудня 2015 року, пункт 4 постанови Кабінету Міністрів України № 865 виключено, а пункт 5 викладено в іншій редакції. Положень, які б закріплювали можливість перерахунку пенсії у зв'язку з підвищенням розміру заробітку працюючих державних службовців, постанова Кабінету Міністрів України від 9 грудня 2015 року № 1013 не містить.

Крім того, з 01 травня 2016 року набрав чинності Закону України від 10.12.2015 року № 889-VІІІ «Про державну службу», у зв'язку з чим положення Закону України від 16.12.1993 року № 3723 «Про державну службу» втратили чинність, в тому числі втратили чинність норми, якими було врегульоване пенсійне забезпечення державних службовців.

Відповідно до статті 90 Закону України від 10.12.2015 року № 889-VIII «Про державну службу», яка набрала чинності з 01.05.2016 року, пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Таким чином, з 01.05.2016 року змінено правове регулювання правовідносин, пов'язаних із пенсійним забезпеченням державних службовців.

Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» не містить такої підстави для перерахунку пенсії, як підвищення заробітної плати працюючих державних службовців.

За таких підстав, пенсії, призначені за статтею 37 Закону України № 3723-XII «Про державну службу», не підлягають перерахунку у зв'язку з підвищенням розміру заробітку працюючих державних службовців.

У Рішенні Конституційного Суду України від 09 лютого 1999 року № 1-рп/99 зазначено, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Оскільки законодавством, чинним на час звернення позивача за перерахунком розміру пенсії, не було передбачено можливість її перерахунку у зв'язку з підвищенням розміру заробітку працюючих державних службовців, у відповідача не було правових підстав для здійснення такого перерахунку.

При цьому, суд зазначає, що відмова відповідача у такому перерахунку пенсії позивачу не призвела до зменшення розміру пенсії державного службовця, яку ОСОБА_2 отримувала до цього, і не є звуженням обсягу вже набутих нею прав та/або позбавленням її права на соціальний захист, в зв'язку з чим посилання позивача на порушення вимог ст.ст. 22, 46 та 58 Конституції України є безпідставними.

Крім того, Європейський суд з прав людини у рішенні від 09 жовтня 1979 року у справі «Ейрі проти Ірландії» констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено в рішенні цього суду у справі «Кйартан Асмундсон проти Ісландії» від 12 жовтня 2004 року. Отже, одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень.

При розв'язанні спірних правовідносин судом також враховується й правова позиція Європейського Суду з прав людини, викладена в рішенні «Великода проти України» від 03.06.2014 року, в якому Суд зазначив, що законодавчі норми можуть змінюватися, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

Крім того, у зазначеному рішенні Європейський Суд став на бік держави України та, між іншим, наголосив на складній економічній ситуації в країні, а також на необхідності пошуку саме державою Україна додаткових інструментів її подолання шляхом раціонального використання бюджетних коштів та необхідності збереження «справедливого балансу» між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами щодо захисту прав і свобод окремої особи.

Також відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України №16 «Про відмову у зверненні до Конституційного Суду України з конституційним поданням щодо конституційності статті 37-1 Закону України від 16 грудня 1993 року №3723-ХІІ «Про державну службу», суд дійшов висновку про відсутність обґрунтованих підстав для звернення до Конституційного Суду України з конституційним поданням для вирішення питання стосовно відповідності Конституції України (конституційності) статті 37-1 Закону України №3723-ХІІ, у зв'язку з тим, що положення зазначеної статті на даний момент не є чинним. Також зазначено, що спеціальний закон, відповідно до якого здійснюється конституційне судочинство, не передбачає підстав для відкриття провадження та розгляду справи за конституційним подання, яке ґрунтується на нечинних нормах.

З урахуванням викладеного суд прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства та задоволенню не підлягають, оскільки на момент звернення позивача з заявою про перерахунок пенсії підстави для перерахунку пенсії були відсутні.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Оскільки відповідач є територіальним органом виконавчої влади, який в своїй діяльності керується Конституцією України, законами України, указами Президента, постановами Верховної Ради України, актами Кабінету Міністрів України, які прийняті відповідно до Конституції та законів України, іншими нормативно-правовими актами, він не мав підстав здійснювати перерахунок пенсії позивачу на умовах та в порядку, закріплених нормою, що втратила чинність

З огляду на вищенаведене, суд приходить до висновку, що у спірних правовідносинах відповідач діяв в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України, що він і довів суду як суб'єкт владних повноважень, відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України.

Враховуючи те, що суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору відшкодуванню також не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 9, 72, 77, 90, 122, 132, 139, 143, 194, 205, п. 2 ч. 1 ст. 241, 242 - 246, 250, 251, 295 297, 370 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Харківського приміського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії відмовити у повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Харківського апеляційного адміністративного суду через Нововодолазький районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення відповідно до п.15.5 ч.1 розділу VІІ перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості щодо учасників справи:

Позивач: ОСОБА_2, місце проживання чи перебування: АДРЕСА_1, селище міського типу Нова Водолага Нововодолазького району Харківської області, 63202, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, паспорт громадянина України серії МК№ 794856.

Відповідач: Харківське приміське об`єднане управління Пенсійного фонду України в Харківській області, місцезнаходження: вулиця Євгена Котляра, будинок № 4, місто Харків, 61052, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 40386382.

Суддя Т.М. Трояновська