Справа № 279/3852/18
Суддя: Коренюк В. П.
Дата ухвалення: 2018-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 279/3852/18
РІШЕННЯ

іменем України

30 жовтня 2018 року м. Коростень Житомирської області

Коростенський міськрайонний суд Житомирської області в складі головуючого судді Коренюка В.П., із секретарем Подвисоцькою Т.В., розглядаючи у письмовому провадженні у приміщенні суду в місті Коростені Житомирської області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти № 2 батальйону УПП у м. Рівне ДПП лейтенанта поліції Лукащина Сергія Юрійовича про скасування постанови про адміністративне правопорушення, -

встановив:

28 серпня 2018 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до інспектора роти № 2 батальйону УПП у м. Рівне ДПП лейтенанта поліції Лукащина Сергія Юрійовича про скасування постанови про адміністративне правопорушення, в якій просив визнати дії відповідача протиправними та скасувати постанову про адміністративне правопорушення серії ВР № 140932 від 19 серпня 2018 року.

В обгрунтування вимог позивач зазначив, що 19 серпня 2018 року поліцейським УПП в Рівненській області лейтенантом поліції Лукащиним С.Ю. прийнято постанову серії ВР № 140932 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч.3 ст.121 Кодексу України про адміністративні правопорушення у виді штрафу в розмірі 340 гривень. Зазначає, що 19 серпня 2018 року після 10.00 години він керував автомобілем марки ''Citroen Berlingo'' НОМЕР_2, з дотриманням швидкісного режиму та Правил дорожнього руху і після зупинки працівниками поліції надав всі необхідні документи: посвідчення водія, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Проте працівником поліції притягнуто ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ст.121 ч.3 Кодексу України про адміністративні правопорушення за керування транспортним засобом марки ''Citroen Berlingo'' НОМЕР_2, який підлягає обов'язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов, чим порушив п.31.3 б Правил дорожнього руху. Вважає зазначену постанову незаконною та такою, що не відповідає вимогам діючого законодавства та обставинам справи, оскільки згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 автомобіль марки ''Citroen Berlingo'' НОМЕР_2 є вантажним фургоном малотоннажним В, категорії транспортного засобу "В", повна маса - 2025 кг, без навантаження - 1200 кг, кількість пасажирських місць -2 і не підпадає під дію вимогу правової норми пункту 1 частини 2 статті 35 Закону України "Про дорожній рух" щодо обов'язкового технічного контролю.

Позивач ОСОБА_3, повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду справи, подав суду заяву, в якій позов підтримав і просив справу розглядати без його участі та без фіксування судового процесу технічними засобами.

Відповідач у поданому до суду відзиві просив відмовити у задоволенні позову з підстав відсутності доказів, які б підтвердили обставини, на яких грунтуються позовні вимоги.

У зв'язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч.4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про наступне.

Відповідно до ч.3 ст.286 Кодексу адміністративного судочинства України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб'єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Статтею 19 Конституції України закріплено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Оскаржувана постанова підлягає перевірці на предмет дотримання суб'єктом владних повноважень принципів правомірної адміністративної поведінки, а саме: чи прийнято рішення обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо.

Крім того, судом враховано, що відповідно до ст.280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд зазначає, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб'єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов'язки для особи, щодо якої він винесений. Таке рішення суб'єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб'єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб'єкта владних повноважень.

Положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, яке передбачає, що "справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення", в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення "за місцем його вчинення" визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення (рішення Конституційного суду України у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення від 26 травня 2015 року, справа № 1-11/2015).

Відповідно до ст.258 Кодексу України про адміністративні правопорушення у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення порушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до статті 283 цього Кодексу.

Пунктом 31.3 б Правил дорожнього руху передбачено заборону експлуатації транспортних засобів згідно із законодавством, якщо вони не пройшли обов'язковий технічний контроль (для транспортних засобів, що підлягають такому контролю).

Судом встановлено, що 19 серпня 2018 року поліцейським УПП в Рівненській області лейтенантом поліції Лукащиним С.Ю. прийнято постанову серії ВР № 140932 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч.3 ст.121 Кодексу України про адміністративні правопорушення у вигляді штрафу в розмірі 340 гривень. У постанові зазначено, що 19 серпня 2018 року о 10.38 годині на автомобільній дорозі М06 Київ-Чоп 275 км, ОСОБА_3 керував автомобілем марки ''Citroen Berlingo'' НОМЕР_2, який підлягає обов'язковому технічному контролю, який своєчасно його не пройшов, чим порушив п. 31.3 б Привал дорожнього руху.

Разом з тим, п.2 ч.1 Порядку проведення обов'язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №137 від 30 січня 2012 року передбачено порядок проведення обов'язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів визначає процедуру проведення обов'язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів, зареєстрованих уповноваженими органами МВС (далі - транспортні засоби), за результатами якої встановлюється їх придатність до експлуатації або неможливість експлуатації, крім таких транспортних засобів: легкові автомобілі, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажні автомобілі незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепи до них - із строком експлуатації до двох років.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 автомобіль марки ''Citroen Berlingo'' НОМЕР_2 є вантажним фургоном малотоннажним В, категорії транспортного засобу В, повна маса - 2025 кг, без навантаження - 1200 кг, кількість пасажирських місць - 2.

Доказів, які б підтверджували факт використання зазначеного транспортного засобу для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, відповідачем не надано. Натомість позивачем подано до суду витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та лист Коростенської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Житомирській області № 5/ЗПІ від 8 жовтня 2018 року, з яких вбачається, що ОСОБА_1 не перебуває на обліку платників податку в якості самозайнятої особи, яка проводить незалежну професійну діяльність.

Статтею 121 ч.3 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено адміністративну відповідальність за - "керування водієм транспортним засобом, що підлягає обов'язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов."

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 35 Закону України "Про дорожній рух" обов'язковому технічному контролю не підлягають: легкові автомобілі усіх типів, марок і моделей, причепи (напівпричепи) до них (крім таксі та автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку), мотоцикли, мопеди, мотоколяски та інші прирівняні до них транспортні засоби - незалежно від строку експлуатації.

Таким чином, з досліджених в судовому засіданні доказів, суд не вбачає порушення позивачем ОСОБА_1 Правил дорожнього руху, оскільки автомобіль марки ''Citroen Berlingo'' НОМЕР_2, яким керував ОСОБА_1 є транспортним засобом прирівняним до легкових автомобілів та не підлягає обов'язковому технічному контролю.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України).

В обґрунтування своїх заперечень у відповідності до положень ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України відповідач не надав будь-яких належних та допустимих доказів правомірності винесеної ним постанови про накладення адміністративного стягнення стосовно ОСОБА_1

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що факт порушення ОСОБА_1 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ст.121 ч.3 Кодексу України про адміністративні правопорушення не доведено. За таких обставин, позов є обгрунтуваним та підлягає задоволенню.

Керуючись ст.21 Конституції України, ст.ст.3, 5-9, 19, 20, 77, 139, 241-246, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також адміністративні правопорушення на транспорті", Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10 січня 2001 року № 1306 зі змінами та доповненнями, суд, -

ухвалив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову складену інспектором ФПП ГУНП в Житомирській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_4 серії БР № 581972 від 23 листопада 2017 року про накладенння адміністративного стягнення стосовно ОСОБА_5 за ст.ст.121 ч.3 та 122 ч.1 Кодексу України про адміністративні правопорушення у виді штрафу в сумі 340 гривень скасувати.

Провадження в справі стосовно ОСОБА_1 за ст.121 ч.3 Кодексу України про адміністративні правопрушення закрити.

Судові витрати компенсувати за рахунок держави.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони:

Позивач - ОСОБА_1, місце проживання АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1.

Відповідач - інспектор роти № 2 батальйону УПП у м. Рівне ДПП лейтенанта поліції Лукащина Сергія Юрійовича, місцезнаходження місто Рівне, вулиця Степана Бандери, 14-А.

Суддя Коростенського міськрайонного суду

Житомирської області В. П. Коренюк