Справа № 808/2391/16
Суддя: Чумак С.Ю.
Дата ухвалення: 2018-11-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а їн и

01 листопада 2018 року м. Дніпросправа № 808/2391/16

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів:

суддя-доповідач ОСОБА_1,

судді: Чабаненко С.В., Юрко І.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2016 року в адміністративній справі № 808/2391/16 за позовом ОСОБА_2 до Державної судової адміністрації України, Апеляційного суду Запорізької області про визнання протиправною відмови щодо нарахування та виплати вихідної допомоги та зобовязання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати протиправною відмову ДСА України та Апеляційного суду Запорізької області щодо нарахування та виплати ОСОБА_2 вихідної допомоги судді в звязку з відставкою;

- зобовязати ДСА України та Апеляційний суд Запорізької області нарахувати позивачу вихідну допомогу суді у звязку з відставкою в розмірі 10 місячних заробітних плати за останньою займаною посадою.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що право на відставку набуто під час дії Закону України «Про судоустрій і статус суддів» в редакції, яка надавала право судді при виході у відставку отримати вихідну допомогу в розмірі 10 місячних заробітних плат, виключення положення щодо такого нарахування та виплати не може скасовувати вже існуюче на той час право на одержання вихідної допомоги, отже при вирішенні даного спору підлягає застосуванню частина 1 ст. 136 Закону № 2453 від 07.07.2010 року «Про судоустрій і статус суддів».

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2016 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

При цьому суд першої інстанції виходив з того, що ч. 1 ст. 136 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», яка передбачала виплату вихідної допомоги у розмірі 10 місячних заробітних плат за останньою посадою, виключена на підставі п. 28 Закону України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» та не є чинною з 01.04.2014 року.

Не погодившись з таким судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги. В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що судовими рішеннями встановлено його право на довічне грошове утримання з дня звернення про звільнення з посади судді у відставку, тобто з лютого 2014 року, а не з дня фактичного звільнення з посади судді у липні-серпні 2015 року, що свідчить про те, що одночасно з набуттям у лютому 2014 року права на спеціальну пенсію він набув право і на отримання вихідної допомоги.

У письмових запереченнях ДСА України просить відмовити у її задоволенні, залишивши рішення суду першої інстанції без змін.

Суд апеляційної інстанції розглянув справу відповідно до приписів статті 311 КАС України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила такі обставини.

ОСОБА_2 з 3 грудня 2001 року працював на посаді судді апеляційного суду Запорізької області (а.с. 18, 29).

Маючи необхідний стаж роботи для відставки судді та отримання вихідної допомоги, що не заперечується відповідачами, 9 лютого 2014 року позивач звернувся із заявою про звільнення з посади судді у відставку.

Постановою Верховної Ради України «Про звільнення суддів» від 16 липня 2015 року позивач звільнений з займаної посади судді на підставі його заяви про відставку, яку було подано до Вищої ради юстиції 9 лютого 2014 року. (а.с. 10-16)

На підставі наказу від 8 серпня 2015 року №101-к позивача виключено із складу суддів апеляційного суду Запорізької області у звязку з поданням заяви у відставку, про що здійснено запис в трудовій книжці. (а.с. 28)

12 липня 2016 року позивач звернувся до ДСА України з заявою про усунення допущених порушень щодо отримання вихідної допомоги при звільненні, нарахування та виплати такої допомоги у розмірі 10 місячних заробітних плат відповідно до ч. 1 ст. 136 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №2453 від 07.07.2010 року в редакції, яка діяла на час подання заяви про відставку.

Листом від 26 липня 2016 року за № К885-16-941/16 ДСА України повідомило ОСОБА_2 про відмову у виплаті вихідної допомоги в розмірі 10 місячних заробітних плат за останньою посадою, у звязку з відсутністю законних підстав для нарахування та виплати такої вихідної допомоги. (а.с. 30-31)

При вирішенні справи колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 109 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 р. № 2453-VІ, (в редакції до 01.04.2014 року) суддя, який має стаж роботи на посаді судді не менше двадцяти років, що визначається статтею 131 цього Закону, має право подати заяву про відставку.

Також, згідно ч. 1 ст. 136 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 р. № 2453-VI (в редакції до 01.04.2014 року) судді, який вийшов у відставку, виплачується вихідна допомога у розмірі десяти місячних заробітних плат за останньою посадою.

Правова конструкція вказаної норми свідчить про те, що для набуття права на отримання вихідної допомоги Закон передбачав наявність у суддів як стажу для виходу у відставку, так і безпосередню реалізацію цього права, тому доводи позивача, що вказане право він набув одночасно з набуттям права на відставку, є безпідставними. Право на вихідну допомогу за приписами частини 1 статті 136 Закону № 2453 суддя набував лише одночасно з безпосереднім виходом у відставку.

З 1 квітня 2014 року у звязку із прийняттям Верховною Радою України Закону України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» від 27.03.2014р. № 1166-VІІ статтю 136 із Закону України № 2453-VI від 07.07.2010 р. було виключено.

Рішення щодо неконституційності Закону № 1166-VІІ в частині виключення статті 136 Закону № 2453-VI Конституційним судом не приймалося.

Таким чином, з 1 квітня 2014 року суддів, які виходять у відставку не мають права на отримання вихідної допомоги.

Позивача звільнено у звязку з поданням заяви про відставку на підставі постанови Верховної Ради України від 16 липня 2015 року, тобто в час, коли настала друга умова для отримання вихідної допомоги, норми Закону №2453 про виплату такої допомоги вже не були діючими, у звязку з чим позивач права на отримання вихідної допомоги не має.

Доводи апелянта, що заява про відставку ним подана 9 лютого 2014 року ще до внесення змін у статтю 136 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» є безпідставними, оскільки датою виходу судді у відставку є дата прийняття Верховною Радою України постанови про звільнення з посади за цією підставою, а не дата подання позивачем заяви про відставку до Вищої ради юстиції.

Крім того колегія суддів зазначає, що Конституційний Суд України в рішенні від 19 листопада 2013 року № 10-рп/2013 зазначив, що за своєю правовою природою вихідна допомога є разовою формою матеріальної винагороди при виході судді у відставку. Вона виплачується з метою забезпечення йому належних соціально-побутових умов, а також для стимулювання осіб, які перебувають на посаді судді, до довгострокового виконання ними професійних обовязків. Вихідна допомога не належить до таких конституційних гарантій незалежності суддів, як суддівська винагорода чи довічне грошове утримання, оскільки не є основним джерелом матеріального забезпечення суддів, не має постійного характеру та не покриває соціальних ризиків, повязаних, зокрема, із хворобою, інвалідністю, старістю. У звязку з цим парламент повноважний встановлювати вихідну допомогу та визначати її розмір.

Таким чином, виключення законодавцем статті, що передбачала вихідну допомогу судді у звязку з виходом у відставку не може бути розцінено, як звуження конституційних гарантій незалежності судді, порушення принципу передбачуваності Закону, та відповідно не створює обовязку держави для виплати вихідної допомоги судді без правових на те підстав.

Аналогічна правова позиція висловлена у постановах Верховного Суду від 31 січня 2018 року у справі № 820/11938/15, від 7 лютого 2018 року у справі № 820/858/16, та від 13 квітня 2018 року у справі № 808/833/16.

З огляду на вказане судом першої інстанції правомірно в позові було відмовлено, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, та вважає, що судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, у звязку з чим апеляційну скаргу залишає без задоволення, а рішення суду без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. 6, 7, 8, 9, 242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2016 року у справі № 808/2391/16 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з цієї ж дати.

Суддя -доповідач С.Ю. Чумак

суддя С.В. Чабаненко

суддя І.В. Юрко