Справа № 820/4774/18
Суддя: Старосуд М.І.
Дата ухвалення: 2018-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Головуючий І інстанції: Біленський О.О.

24 жовтня 2018 р. м. ХарківСправа № 820/4774/18
Харківський апеляційний адміністративний суд

у складі колегії:

головуючого судді: Старосуда М.І.

суддів: Тацій Л.В. , Яковенка М.М.

при секретарі судового засідання Жданюк Г.О.

за участю представника позивача - ОСОБА_1

представника УВД Фонду в Харківській області - Хорошкової О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 25.07.2018, повний текст складено 25.07.18 по справі № 820/4774/18

за позовом ОСОБА_3

до Фонду соціального страхування України в особі Управління виконавчої дирекції фонду у Луганській області, Управління виконавчої дирекції Фонду в Харківській області (Ізюмське відділення)

третя особа - Друга одеська державна нотаріальна контора

про визнання протиправним рішення та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Фонду соціального страхування України в особі Управління виконавчої дирекції фонду у Луганській області та до Управління виконавчої дирекції Фонду в Харківській області (Ізюмське відділення), третя особа - Друга одеська державна нотаріальна контора, в якому просила суд:

- визнати протиправним рішення №1287/03-3 від 29.03.2018 року відповідача в особі Управління виконавчої дирекції фонду у Луганській області про відмову виплатити їй як спадкоємцю, довічно призначених та належних за час життя ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, що мешкала за адресою: АДРЕСА_1, коштів соціальних страхових виплат за період з липня 2014 року по грудень 2016 року включно;

- поновити порушені права позивача в спосіб: зобов'язати відповідача в особі Управління виконавчої дирекції фонду у Луганській області виплатити їй недоотримані суми страхових виплат за дні життя ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, що мешкала за адресою: АДРЕСА_1 за період з липня 2014 року по грудень 2016 року включно, розмір суми вказаних коштів відкоригувати у зв'язку із зростанням цін на споживчі товари та послуги в порядку, встановленому статтею 34 Закону України "Про оплату праці" шляхом зарахування коштів на картковий рахунок, який належить позивачу, за наступними реквізитами: МФО 304665; ЄДРІІОУ 09304612; р/р 1148;

- стягнути з відповідача в особі Управління виконавчої дирекції фонду у Луганській області на її користь судові витрати, пов'язані з розглядом справи, а саме суму сплаченого судового збору у розмір 1409 грн. 60 коп. (одна тисяча чотириста дев'ять гривень 60 коп.) та витрати на правову допомогу у розмірі 5000 грн. (п'ять тисяч гривень) шляхом зарахування коштів на картковий рахунок, який належить позивачу, за наступними реквізитами: МФО 304665; СДРПОУ 09304612; р/р 1148.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 25.07.2018р. відмовлено в задоволенні позову.

Позивач, посилаючись на незаконність та необґрунтованість судового рішення, прийнятого з порушенням норм матеріального та процесуального права, просила його скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позов у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт посилається на те, що відповідачі в порушення вимог постанови Кабінету Міністрів України «Про особливості реалізації прав деяких категорій осіб на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 01.10.2014 року №531 та постанови правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України «Про затвердження Порядку надання страхових виплат, фінансування витрат на медичну та соціальну допомогу, передбачених загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання для осіб, які переміщуються з тимчасово окупованої території і районів проведення антитерористичної операції» від 11 грудня 2014 року № 20, не забезпечили потерпілу безперервністю та першочерговістю отримання щомісячних страхових виплат та в порушення вимог ст.46 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» незаконно припинили їй такі виплати. Апелянт також посилається на постанови Верховного Суду від 24.04.2018 р. у справі № 646/6250/17 та від 14.08.2018 р. у справі № 428/6580/17, в яких встановлені обставини, тотожні даній справі.

Відповідачі подали відзиви на апеляційну скаргу, в яких, наполягаючи на законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції, просили залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, ОСОБА_4 перебувала на обліку та отримувала щомісячні страхові виплати у відділенні виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Ровеньки Луганської області, що підтверджується довідкою Ізюмського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області від 10.07.2018 року №17-27/650 та листом Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Луганській області від 29.03.2018 №1287/03-3.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 р. № 1085-р визначено перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження. До складу визначених переліком населених пунктів увійшло м. Ровеньки Луганської області.

Однак, відділенням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Ровеньки Луганської області не було здійснено переміщення з тимчасово окупованої території в населені пункти на території яких органи державної влади здійснюють свої повноваження, у зв'язку з чим з 01.12.2014 року цим же відділенням було припинено нарахування та виплату страхових виплат всім потерпілим, які перебували на його обліку і отримували щомісячні страхові виплати (в тому числі й потерпілій ОСОБА_4.).

27.03.2018 року позивач звернулась до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області з письмовою заявою від 19.03.2018 року з проханням виплатити їй недоодержану суму страхових виплат за померлу ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_4, яка мешкала за адресою: АДРЕСА_1. До заяви було додано копію свідоцтва про смерть потерпілої ОСОБА_4, копію паспорта заявниці, копію дублікату картки фізичної особи-платника податків, а також копію довідки від 18.01.2018 року про взяття заявниці на облік, як внутрішньо переміщеної особи. Зазначена заява була направлена управлінням до Ізюмського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України супровідним листом від 02.04.2018 за №03.01-10-983 для розгляду по суті.

Ізюмське відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України листом від 11.04.2018 року за №17-27/362 роз'яснило заявниці норми чинного законодавства, що передбачають отримання спадкоємцем страхових виплат та повідомило про необхідність надання до Відділення документу, що підтверджує її право на успадкування, а саме - свідоцтва про право на спадщину. Проте, позивач повторно до Відділення не звернулась та не надала свідоцтва про право на спадщину, яке є підставою для виплати їй, як спадкоємцю, належної суми страхових виплат, що були нараховані та недоодержані спадкодавцем за життя.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржувані дії відповідачів вчинені на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Пунктом 3 розділу VII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» №1105 встановлено, що особливості надання соціальних послуг та виплати матеріального забезпечення за соціальним страхуванням внутрішньо переміщеним особам (громадянам України, які переселились із тимчасово окупованої території, території проведення АТО або зони надзвичайної ситуації) визначаються Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 05.11.2014 року «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» передбачено, що призначення та продовження виплати усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення, надання соціальних послуг за рахунок коштів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування внутрішньо переміщеним особам здійснюється за місцем перебування таких осіб на обліку, що підтверджується довідкою, виданою згідно з Порядком оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 року № 509.

Окрім того, на виконання постанови Кабінету Міністрів України «Про особливості реалізації прав деяких категорій осіб на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 01.10.2014року №531, з метою забезпечення безперервності та першочерговості одержання щомісячних страхових виплат та медико-соціальних послуг потерпілими на виробництві (членами їх сімей) які переміщуються з тимчасово окупованої території та районів проведення антитерористичної операції, правлінням Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України було прийняло постанову «Про затвердження Порядку надання страхових виплат, фінансування витрат на медичну та соціальну допомогу, передбачених загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання для осіб, які переміщуються з тимчасово окупованої території і районів проведення антитерористичної операції» від 11 грудня 2014 року № 20, яка зареєстрована в Міністерстві юстиції України 12.01.2015 року за №6/26451(надалі - Постанова №20).

Частиною 1 Розділу Ш Постанови №20 передбачено, що особи, які тимчасово переміщені, мають право на продовження раніше призначених та нарахованих страхових виплат у робочому органі виконавчої дирекції Фонду за фактичним місцем проживання перебування) на підставі заяви, до якої додаються копії довідки про взяття на облік, паспорта або документа, що посвідчує особу, та реєстраційного номера облікової картки платника податків або серії та номера паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні або інші переконання відмовилися від прийняття ідентифікаційного номера та офіційно повідомили про це відповідні державні органи і мають відмітку у паспорті).

У випадку відсутності в особи, яка тимчасово переміщена, оригіналу справи про страхові виплати, сформованої іншим робочим органом виконавчої дирекції Фонду відповідно до вимог законодавства, робочий орган виконавчої дирекції Фонду за фактичним місцем проживання (перебування) одержує відомості з Централізованої інформаційно- аналітичної системи Фонду про розмір щомісячних страхових виплат.

Отже, відповідно до Постанови № 637 від 05.11.2014 року та Постанови №20 від 11 грудня 2014 року, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 12.01.2015 року за №6/26451, право на оскарження дій органу Фонду щодо призупинення щомісячних страхових виплат, продовження (поновлення) раніше призначених та нарахованих страхових виплат, належало безпосередньо ОСОБА_4, а не позивачу.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_4 за життя не скористатись можливістю реалізації своїх прав щодо продовження їй виплати раніше призначених страхових виплат, оскільки з заявою та відповідними документами до інших робочих органів виконавчої дирекції Фонду за фактичним місцем проживання (перебування), як переміщена особа, вона після 01.12.2014 року не зверталася.

З огляду на наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскільки ОСОБА_4 до органів Фонду на підконтрольній українській владі території після 01.12.2014 року не зверталась щодо продовження страхових виплат, будь-якої інформації не запитувала, доказів переміщення з окупованої території не надавала, тому відсутні підстави для нарахування їй щомісячних страхових виплат за період з 01.12.2014 по день її смерті.

А статтею 1219 Цивільного кодексу України передбачено, що не входять до складу спадщини права та обов'язки, що нерозривно пов'язані з особою спадкодавця: зокрема, право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом.

Згідно матеріалів справи, на запит Другої одеської державної нотаріальної контори від 06.02.2018 року про надання інформації щодо наявності суми страхових виплат на ім'я ОСОБА_4 Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Луганській області повідомило, що потерпілій ОСОБА_4 не виплачено щомісячні страхові виплати за липень - листопад 2014 року на загальну суму 3394,30 грн.

Відповідно до ч. 10 ст. 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 23.09.1999 №1105-ХІУ належні суми страхових виплат, що з вини Фонду не були своєчасно виплачені особам, які мають на них право, у разі смерті цих осіб виплачуються членам їхніх сімей, а в разі їх відсутності - включаються до складу спадщини.

Статтею 1227 Цивільного кодексу України також передбачено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім'ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Отже, із аналізу наведених вище норм слідує, що належними сумами страхових виплат, що з вини Фонду не були своєчасно виплачені за життя ОСОБА_4, яка мала на них право, є суми, які були їй нараховані але не отримані за життя, а саме: за липень - листопад 2014 року на загальну суму 3394,30 грн.

Таким чином, відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд дійшов правильного висновку про те, що оскільки сума страхових виплат за період з 01.12.2014 по грудень 2016 року, які вимагає позивач, не була нарахована на момент смерті потерпілої, то в розумінні статті 1227 Цивільного кодексу України не може належати спадкодавцю, а тому не може передаватись членам сім'ї чи входити до складу спадщини.

Посилання апелянта, на постанови Верховного Суду від 24.04.2018 р. у справі № 646/6250/17 та від 14.08.2018 р. у справі № 428/6580/17, в яких встановлені обставини, тотожні даній справі та, що відповідачі не забезпечили потерпілу безперервністю та першочерговістю отримання щомісячних страхових виплат та в порушення вимог ст.46 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» незаконно припинили їй такі виплати, не є підставами для задоволення апеляційної скарги, оскільки ОСОБА_4 не оскаржувала дії органу Фонду щодо призупинення їй щомісячних страхових виплат, продовження (поновлення) раніше призначених та нарахованих страхових виплат, а в зазначених постановах Верховного Суду дії пенсійного органу оскаржували саме отримувачі пенсій, а не спадкоємці.

З огляду на наведене, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів, переглянувши у межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи та прийняв законне рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. ст. 242 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому згідно ст.316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення .

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 25.07.2018 по справі № 820/4774/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, а у випадках, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, постанова може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення - з 29.10.2018 року.

Головуючий суддя (підпис)М.І. Старосуд
Судді(підпис) (підпис) Л.В. Тацій М.М. Яковенко