Справа № 1440/2145/18
Суддя: Гордієнко Т. О.
Дата ухвалення: 2018-11-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 листопада 2018 р. № 1440/2145/18
м. Миколаїв

Суддя Миколаївського окружного адміністративного суду Гордієнко Т. О. розглянула у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом:Миколаївської обласної клінічної лікарні Миколаївської обласної ради, вул. Київська, 1, м. Миколаїв, 54058

до відповідача:Управління Держпраці у Миколаївській області, вул. Маршала Василевського, 40/1, м. Миколаїв, 54003

про:визнання протиправним та скасування припису від 30.08.2018 р № МК1292/432/АВ/П,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Управління Держпраці в Миколаївській області про визнання протиправним та скасування припису № МК 1292/432/АВ/П від 30.08.2018.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що припис прийнято протиправно, оскільки порушення законодавства про працю позивач не допускав.

Відповідач надав відзив на позов, просив відмовити у задоволенні позову, оскільки припис застосовано до позивача правомірно за порушення норм Кодексу законів про працю.

В судовому засіданні 10.10.2018 суд заслухав представників сторін суд перейшов до розгляду справи в порядку письмового провадження.

Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складання повного судового рішення (ч.5 ст.250 КАС України).

Дослідив докази, суд дійшов висновку:

Актом інспекційного відвідування № МК1292/432/АВ від 23.08.2018 Миколаївської обласної клінічної лікарні, м. Миколаїв, вул.Київська,1 встановлено порушення п.1 ч.1 ст.36 КЗпП та ч.3 ст.38 КЗпП.

В акті зазначено, що заява працівника ОСОБА_1 про звільнення на підставі ч.3 ст.38 КЗпП України від 19.06.2018 надійшла до Миколаївської обласної клінічної лікарні Миколаївської обласної ради 19.06.2018 за № 979/01-12.

Заява працівника ОСОБА_1 про звільнення на підставі п.1 ст.36 КЗпП України надійшла до Миколаївської обласної клінічної лікарні Миколаївської обласної ради 20.06.2018 та зареєстрована за № 997.

Згідно з актом від 20.06.2018 у присутності головного бухгалтера ОСОБА_2 та начальника відділа кадрів ОСОБА_3 між в.о. головного лікаря ОСОБА_4 та працівником ОСОБА_1 досягнуто домовленість щодо звільнення її на підставі п.1 ст.36 КЗпП України за угодою сторін. В акті відсутній особистий підпис ОСОБА_1

Відповідач у акті зазначив, що строк, за яким працівник вимагав звільнення на підставі ст.36 КЗпП сплив та за наявності другої заяви про звільнення на підставі ч.3 ст.38 КЗпП України, досягнення згоди про підстави та строки звільнення ОСОБА_1 має бути визначене у її особистій заяві.

В акті від 20.06.2018 зазначено, що працівник виявила бажання надати таку заяву після закінчення строку тимчасової непрацездатності, тому інспектор дійшов висновку, що сторони угоди щодо строку звільнення працівника на підставі п.1 ст.36 КЗпП не досягли.

В порушення п.1 ст.36 КЗпП наказом від 20.06.2018 № 702-к/тр ОСОБА_1 звільнено на підставі п.1 ст.36 КЗпП з 21.06.2018.

Відповідно до п.27постанови КМУ № 295 від 26.04.2017 Деякі питання реалізації статті 259 Кодексу законів про працю України та статті 34 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні у разі наявності порушень вимог законодавства про працю, зафіксованих актом інспекційного відвідування або актом невиїзного інспектування, після розгляду зауважень обєкта відвідування (у разі їх надходження) інспектор праці проводить аналіз матеріалів інспекційного відвідування або невиїзного інспектування, за результатами якого вносить припис та/або вживає заходів до притягнення винної у допущенні порушень посадової особи до встановленої законом відповідальності.

На підставі акта прийнято припис про усунення виявлених порушень № МК 1292/432/АВ/П, яким зобовязано головного лікаря Миколаївської обласної клінічної лікарні Миколаївської обласної ради ОСОБА_4 забезпечити дотримання вимог п.1 ст.36 КЗпП України.

Відповідно до ст.36 КЗпП підставами припинення трудового договору є: 1) угода сторін.

Згідно з ч.3 ст.38 КЗпП працівник має право у визначений ним строк розірвати трудовий договір за власним бажанням, якщо власник або уповноважений ним орган не виконує законодавство про працю, умови колективного чи трудового договору.

ОСОБА_1Д подала позивачу дві заяви про розірвання трудового договору з лікарнею:

- від18.06.2018 на підставі п.1 ст.36 КЗпП, яка надійшла до лікарні 20.06.2018 та

- від 19.06.2018 на підставі ч.3 ст.38 КЗпП, яка надійшла 19.06.2018.

У протоколі засідання робочої групи для опрацювання та розгляду заяви ОСОБА_1 № 1 від 20.06.2018 зазначено, що 20.06.2018 о 9-30 в кабінеті головного лікаря ОСОБА_1 особисто підтвердила свою згоду на звільнення за п.1 ст.36 КЗпП України (за згодою сторін).

В акті від 20.06.2018 зазначено, що в усній бесіді ОСОБА_1 наполягала звільнити її за згодою сторін. Їй було запропоновано одразу написати заяву, але вона відповідала, що їй потрібно закрити лікарняний лист і тільки потім вона напише заяву на звільнення за п.1 ст.36 КЗпП.

Згідно з листком непрацездатності від 19.06.2018 серія АДЖ № 172254 ОСОБА_1 з 19.06.2018 до 24.06.2018 перебувала на лікарняному.

При домовленості між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом про припинення трудового договору за п.1 ст.36 КЗпП (за згодою сторін) договір припиняється в строк, визначений сторонами. Анулювання такої домовленості може мати місце лише при взаємній згоді про це власника або уповноваженого ним органу і працівника.

Відповідач вважає, що наказ від 20.06.2018 про звільнення ОСОБА_1 з 21.06.2018 прийнято позивачем одноособово без наявності угоди сторін, оскільки заява була написана ОСОБА_1Д 18.06.2018, отримана позивачем 20.06.2018, тому строк, за яким ОСОБА_1 вимагала звільнення за згодою сторін сплив. Крім того за наявності двох підстав щодо звільнення працівника, вирішення питання розірвання з нею трудового договору потребувало додаткового узгодження, яке вони вбачали у наданій третій заяви, в якій ОСОБА_1 повинна була чітко визначитись з підставами звільнення.

Питання стосовно узгодження конкретної дати звільнення з посади в цьому випадку не постає, а повинно бути досліджено питання згоди сторін на звільнення на підставі ст.36 КЗпП, яке повинно бути досягнуто сторонами одночасно.

В даному випадку домовленість сторін на припинення трудових відносин проявляється у поданій ОСОБА_1 заяві від 18.06.2018, в якій вона просила звільнити її саме за згодою сторін на підставі п.1 ст.36 КЗпП та усному підтвердженні 20.06.2018 на засіданні робочої групи звільнити її за згодою сторін, а відповідач погодився на звільнення позивача саме на підставі цієї статті Кодексу 20.06.2018, що підтверджується у виданні роботодавцем наказу про припинення трудового договору.

Таким чином, сторони домовились про припинення трудового договору саме на підставі ч.1 ст.36 КЗпП та правові підстави для надання ОСОБА_1 ще третьої заяви відсутні, тому позивачем не порушувались вимоги ст.36 КЗпП.

Відповідач всупереч ст. 77 КАС України не довів правомірність припису № МК 1292/432/АВ/П від 30.08.2018, тому суд вважає за необхідне позов задовольнити.

Судові витрати розподіляються відповідно до ст. 139 КАС України.

Керуючись ст. 2, 19, 139, 194, 241 - 246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов Миколаївської обласної клінічної лікарні Миколаївської обласної ради (вул. Київська, 1, м. Миколаїв, 54058, ідентифікаційний код 01998383) до Управління Держпраці у Миколаївській області (вул. Маршала Василевського, 40/1, м. Миколаїв, 54003, ідентифікаційний код 39787411) задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати припис від 30.08.2018 року № МК1292/432/АВ/П.

3. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління Держпраці у Миколаївській області (вул. Маршала Василевського, 40/1, м. Миколаїв, 54003, ідентифікаційний код 39787411) на користь Миколаївської обласної клінічної лікарні Миколаївської обласної ради (вул. Київська, 1, м. Миколаїв, 54058, ідентифікаційний код 01998383) судовий збір у сумі 1762,00 грн. (одна тисяча сімсот шістдесят дві гривні), сплачений квитанцією № 0.0..1 від 04.09.2018 року.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Строк на апеляційне оскарження рішення суду 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається в порядку та строки, визначені ст.ст. 295-297 КАС України і п. 15.5 Перехідних положень КАС України.

Суддя Т. О. Гордієнко