Справа № 1640/3339/18
Суддя: А.О. Чеснокова
Дата ухвалення: 2018-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2018 року м. ПолтаваСправа № 1640/3339/18

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Чеснокової А.О.,

за участю:

секретаря судового засідання - Безеги А.А.

представника позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Решетилівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії.

В С Т А Н О В И В:

19 вересня 2018 року ОСОБА_3 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Решетилівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області в якій просить суд:

визнати протиправним та скасувати рішення Решетилівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області № 3 від 10 серпня 2018 року про відмову в призначенні пенсії за віком згідно Закону України "Про державну службу";

зобов'язати відповідача зарахувати до стажу державної служби періоди роботи ОСОБА_3 в органах державної податкової служби з 03 березня 2000 року по 19 серпня 2010 року на посадах, на яких були присвоєні персональні чи спеціальні звання;

зобов'язати відповідача перевести ОСОБА_3 з пенсії за віком, призначеної на загальних підставах відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" та призначити ОСОБА_3 пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" № 3723-ХІІ від 16 грудня 1993 року з 26 липня 2018 року відповідно до його заяви про призначення/перерахунок пенсії від 26 липня 2018 року з урахуванням стажу державної служби, згідно довідки Полтавської об'єднаної ДПІ ГУ ДФС у Полтавській області ГУ ДФС у Полтавській області від 26 липня 2018 року, довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) від 26 липня 2018 року, довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби від 26 липня 2018 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що досягнувши необхідного пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону України "Про загальнообов'язкове пенсійне страхування", а також за наявності необхідного стажу роботи на посадах, віднесених до категорії посад державної служби - 23 роки 10 місяців 02 дні, 26 липня 2018 року звернувся до територіального органа Пенсійного фонду із заявою про перехід з пенсії за віком, призначеної в порядку Закону України "Про загальнообов'язкове пенсійне страхування" на пенсію за віком, на підставі Закону України "Про державну службу". Проте, за результатами розгляду заяви позивача, відповідачем прийнято рішення про відмову в переведенні на пенсію за віком згідно Закону України "Про державну службу" з підстав відсутності двадцятирічного стажу державної служби на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 02 жовтня 2018 відкрито провадження у справі та прийнято рішення про розгляд справи за правилами спрощеного провадження з викликом учасників справи.

23 жовтня 2018 року до суду надійшов відзив, у якому відповідач проти позову заперечував - дії та рішення територіального органа Пенсійного фонду вважає такими, що відповідають вимогам пенсійного законодавства, оскільки до стажу державної служби позивача не зараховано період його роботи на посадах, в період перебування на яких були присвоєні персональні чи спеціальні звання /а.с. 84-87/.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував, з підстав, окреслених у відзиві на позов.

Дослідивши матеріали позовної заяви, зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини та відповідні до них правовідносини.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 з 12 березня 2015 року перебуває на обліку в Решетилівському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України Полтавської області та отримує пенсію за віком, призначену на підставі Закону України "Про загальнообов'язкове пенсійне страхування" /а.с. 51/.

У зв'язку з досягненням пенсійного віку та наявністю трудового стажу на посадах державної служби понад 20 років, 26 липня 2018 року ОСОБА_3 звернувся до відповідача із заявою про переведення з пенсії за віком на загальних підставах на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу"; до заяви позивачем приєднано копію паспорта, копію довідки про присвоєння ідентифікаційного номеру, довідку про зміну назви організації, копію трудової книжки, довідку Полтавської об'єднаної ДПІ ГУ ДФС у Полтавській області ГУ ДФС у Полтавській області від 26 липня 2018 року, довідку про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) від 26 липня 2018 року, довідку про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби від 26 липня 2018 року /а.с. 37/.

За результатами розгляду заяви позивача колегіальним органом Решетилівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області № 3 від 10 серпня 2018 року відмовлено в переведенні ОСОБА_3 з пенсії за віком, призначеної на підставі Закону України "Про загальнообов'язкове пенсійне страхування", на пенсію за віком згідно Закону України "Про державну службу" через відсутність у позивача двадцятирічного стажу державної служби на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців /а.с. 35-36/.

З аналізу спірного Рішення судом встановлено, що відповідачем не зараховано до стажу державної служби позивача період його роботи в органах державної податкової служби на посадах, під час перебування на яких були присвоєні персональні чи спеціальні звання. Водночас, у вказаному рішенні зазначено, що період роботи працівників місцевих державних податкових адміністрацій на посадах, в період перебування на яких були встановлені ранги державних службовців, підлягають зарахуванню до стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців. Оскільки ОСОБА_3 03 березня 2000 року присвоєно звання радника податкової служби ІІ рангу, а 15 серпня 2003 року - радника податкової служби І рангу, то відповідач не зарахував ці періоди до стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій державних службовців.

Не погоджуючись з вищевказаним рішенням Решетилівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

Для правильного вирішення цього спору слід встановити, чи поширюється визначене пунктами 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про державну службу" право осіб щодо призначення пенсії на правовідносини, що виникають при переведенні пенсіонерів з одного виду пенсії на інший.

Так, 01 травня 2016 року набрав чинності Закон України "Про державну службу" № 889- VIII від 10 грудня 2015 року, у якому передбачені певні особливості пенсійного забезпечення державних службовців.

Згідно з пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889- VIII від 10 грудня 2015 року втратив чинність Закон України "Про державну службу" № 3723-ХІІ від 16 грудня 1993 року, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу, якими передбачено право державних службовців, за наявності певних умов, на призначення пенсії за віком відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ.

Відповідно до частини першої статті 37 Закону України "Про державну службу" № 3723-XII (із змінами, внесеними згідно із Законами України від 27 березня 2014 року № 1166-VII, від 28 грудня 2014 року № 76-VIII) на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до і січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Пунктом 12 розділу XI Прикінцевих та Перехідних положень Закону України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 року № 889-VIII передбачено, що для осіб, які на день набрання чинності цим Законом (тобто до 01 травня 2016 року) мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Пунктом 4 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2016 року № 229, встановлено, що стаж державної служби обчислюється відповідно до частини другої статті 46 Закону України № 889-VIII. До стажу державної служби зараховуються: час перебування на посаді державної служби відповідно до Закону; час перебування на посадах, на яких присвоюються військові та спеціальні звання.

Відповідно до пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII, стаж державної служби за період роботи (служби) до набрання чинності цим Законом (до 01 травня 2016 року) обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством. Згідно пункту 6 вище зазначеного Порядку № 229 стаж державної служби за період роботи (служби) до набрання чинності Законом обчислюється відповідно до пункту 8 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону.

Аналіз цієї норми дає підстави вважати, що необхідною умовою для наявності у осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, права на пенсію, відповідно до положень вказаної статті, є досягнення такими особами певного віку та наявність страхового стажу, передбаченого абзацом частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

При цьому зазначений вік визначається статтею 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Тобто, до 01 травня 2016 року право на пенсію державного службовця мали особи, які:

а) досягли певного віку та мають передбачений законодавством страховий стаж;

б) мали стаж державної служби не менш як 10 років, та на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців; а також особи, які мали не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Матеріалами справи підтверджено, що станом на дату звернення позивача до відповідача із заявою про перехід на пенсію державного службовця позивачем дотримано вимоги передбачені частиною першою статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16 грудня 1993 року № 3723 щодо досягнення відповідного віку та наявності страхового стажу.

З 01 травня 2016 року відповідно до статті 90 Закону України "Про державну службу" № 889-VІІІ пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

При цьому законодавець визначив певні умови, у разі дотримання яких у осіб зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" № 3723-ХІІ.

Так, відповідно до пункту 10 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про державну службу" № 889-VІІІ, державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Попереднього Закону та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Попереднього Закону у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Згідно вимог пункту 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VІІІ для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статті 25 Попереднього Закону та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Попереднього Закону в порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Тобто Прикінцевими та перехідними положеннями Закону № 889-VІІІ передбачено, що за наявності у особи станом на 01 травня 2016 року певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років стажу держслужби незалежно від того, чи працювала особа станом на 01 травня 2016 року на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Попереднього Закону, але за певної додаткової умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Водночас, для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, стаття 37 Закону № 3723-ХІІ передбачає додаткові умови для наявності права на призначення пенсії державного службовця: певний вік і страховий стаж.

Аналізуючи зазначені норми чинного законодавства, суд дійшов висновку, що обов'язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії, відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ після 01 травня 2016 року, є дотримання сукупності вимог, визначених частиною першою статті 37 Закону № 3723-ХІІ і Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889, а саме щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.

З матеріалів справи встановлено, що єдиною підставою для відмови у призначенні пенсії позивачу є недостатність стажу державної служби у позивача.

Копією трудової книжки ОСОБА_3 підтверджено, що ним прийнято присягу державного службовця 24 червня 1994 року, 26 вересня 2000 року позивачу присвоєно звання радника податкової служби ІІ рангу, а 15 серпня 2003 року - радника податкової служби І рангу /а.с. 31-34/.

Судом встановлено, що загальний стаж роботи позивача складає 43 роки, 06 місяців, 19 днів, у тому числі: стаж державної служби - 23 роки, 10 місяців, що також підтверджується довідкою ГУ ДФС України в Полтавській області № 329/0/16-24-04 від 26 липня 2018 року /а.с. 49-51, 38/.

Разом із тим, відповідач періоди роботи позивача в органах державної податкової служби на посадах, в період перебування на яких були присвоєні персональні чи спеціальні звання, з 03 березня 2000 року по 19 серпня 2010 року до стажу державної служби ОСОБА_3 не врахував. Відповідачем зазначено, що цей період роботи не може бути визнаний стажем державної служби.

При цьому, суд зазначає, що позивач під час роботи на відповідних посадах в органах державної податкової служби (маючи спеціальне звання), як державний службовець, сплачував єдиний внесок на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а з 01 січня 2011 року - єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Відповідно до частини другої статті 9 Закону України "Про державну службу" № 3723-ХІІ регулювання правового становища державних службовців, що працюють в апараті органів прокуратури, судів, дипломатичної служби, митного контролю, служби безпеки, внутрішніх справ та інших, здійснюється відповідно до цього Закону, якщо інше не передбачено законами України. Із наведеної норми вбачається, що правове становище державних службовців, які працюють в апараті інших органів, може регулюватися іншими спеціальними законами. При цьому Закон № 3723-ХІІ застосовується до таких службовців в частині, яка не врегульована спеціальними законами.

Спеціальним Законом, що визначав статус державної податкової служби в Україні, її функції та правові основи діяльності був Закон України від 04 грудня 1990 року № 509-ХІІ "Про державну податкову службу в Україні".

Частиною першою статті 4 цього Закону передбачалось, що державна податкова адміністрація України, якій за змістом частин другої, третьої цієї статті підпорядковані державні податкові адміністрації в областях, а їм, у свою чергу, - відповідні державні податкові інспекції, є центральним органом виконавчої влади та відповідно до Положення про Державну податкову адміністрацію України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 травня 2007 року № 778, забезпечує реалізацію єдиної державної податкової політики, державної політики у сфері контролю за виробництвом і обігом спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, здійснює міжгалузеву координацію у цій сфері та здійснює свої повноваження, зокрема, через державні податкові інспекції.

За приписами Закону № 509-ХІІ посадовою особою органу державної податкової служби може бути особа, яка має освіту за фахом та відповідає кваліфікаційним вимогам, установленим Державною податковою адміністрацією України. Посадові особи органів державної податкової служби підлягають атестації, після якої таким особам присвоюються спеціальні звання (частини п'ята та шоста статті 15 цього Закону).

Статтею 6 цього Закону передбачено, що видатки на утримання органів державної податкової служби визначаються Кабінетом Міністрів України і фінансуються з державного бюджету.

Отже, посадові особи державної податкової служби, яким за наслідками атестації присвоєно спеціальні звання, займають посади в державних органах щодо практичного виконання завдань і функцій держави (зокрема у сфері податкової політики), одержують заробітну плату за рахунок державного бюджету, а отже, перебувають на державній службі та є державними службовцями.

Відтак, посадові особи державної податкової служби, яким присвоєно спеціальне звання, є державними службовцями зі спеціальним статусом, а тому період проходження служби в органах ДПС має зараховуватися до стажу державної служби, що дає право на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" № 3723-ХІІ.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 22 жовтня 2013 року у справі № 21-340а13.

Водночас, суд зауважує, що вказана правова позиція не суперечить правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду від 10 квітня 2018 року у справі № 295/16375/16-а.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає достатніми правові підстави для задоволення позовних вимог в частині визнання протиправним та скасування рішення Решетилівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області № 3 від 10 серпня 2018 року про відмову в призначенні позивачу пенсії за віком згідно Закону України "Про державну службу", зобов'язання відповідача зарахувати до стажу державної служби періоди роботи ОСОБА_3 в органах державної податкової служби з 03 березня 2000 року по 19 серпня 2010 року на посадах, на яких були присвоєні персональні чи спеціальні звання, а також щодо зобов'язання Решетилівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області перевести ОСОБА_3 з пенсії за віком, призначеної на загальних підставах відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" та призначити ОСОБА_3 пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" № 3723-ХІІ від 16 грудня 1993 року з 26 липня 2018 року відповідно до його заяви про призначення/перерахунок пенсії від 26 липня 2018 року з урахуванням стажу державної служби.

Разом із тим, не підлягають задоволенню позовні вимоги про зобов'язання відповідача призначити ОСОБА_3 пенсію на підставі довідки Полтавської об'єднаної ДПІ ГУ ДФС у Полтавській області ГУ ДФС у Полтавській області від 26 липня 2018 року, довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) від 26 липня 2018 року, довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби від 26 липня 2018 року, оскільки правильність оформлення, достовірність та повнота відомостей вищевказаних довідок не складали предмет розгляду цієї справи з огляду на що останні судом не досліджувались, не аналізувались та не отримали правової оцінки суду.

Згідно вимог статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Серед критеріїв оцінювання судом рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, є принцип законності, що закріплений у частині другій статті 19 Конституції України, відповідно до якого органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, усі рішення та дії суб'єкта владних повноважень мають підзаконний характер, тобто повинні бути прийняті (вчинені) на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені законом.

Суд також зважає на те, що відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частин першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу; в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Натомість, відповідач на вимогу суду не надав належних, достовірними, допустимих та достатніх доказів обґрунтованості та правомірності спірного Рішення комісії Решетилівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області № 3 від 10 серпня 2018 року.

Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до частини третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Відтак, належним чином підтверджені судові витрати позивача, які складаються з витрат на сплату судового збору в розмірі 470,00 грн., підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 6, 8, 9, 11, 77, 243-246 Кодексу адміністративного судочинства України,-

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_3 (вул. Берегова, 21, м. Решетилівка, Решетилівський район, Полтавська область, 38400, рнокпп НОМЕР_1) до Решетилівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області (вул. Покровська, 41, м. Решетилівка, Решетилівський район, Полтавська область, 38400, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати рішення Решетилівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області від 10 серпня 2018 року № 3 Про відмову в призначенні пенсії за віком згідно Закону України "Про державну службу";

Зобов'язати Решетилівське об'єднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області зарахувати до стажу державної служби періоди роботи ОСОБА_3 в органах державної податкової служби з 03 березня 2000 року по 19 серпня 2010 року на посадах, на яких були присвоєні персональні чи спеціальні звання.

Зобов'язати Решетилівське об'єднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області перевести ОСОБА_3 з пенсії за віком, призначеної на загальних підставах відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" та призначити ОСОБА_3 пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" № 3723-ХІІ від 16 грудня 1993 року з 26 липня 2018 року відповідно до його заяви про призначення/перерахунок пенсії від 26 липня 2018 року.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Решетилівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області (вул. Покровська, 41, м. Решетилівка, Решетилівський район, Полтавська область, 38400, ) на користь ОСОБА_3 (вул. Берегова, 21, м. Решетилівка, Решетилівський район, Полтавська область, 38400, рнокпп НОМЕР_1) судові витрати у розмірі 470 (чотириста сімдесят) гривень 00 копійок.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Харківського апеляційного адміністративного суду з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених пунктом 15.5 частини 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції від 03.10.2017 року.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 02 листопада 2018 року.

СуддяОСОБА_4