Справа № 540/2213/18
Суддя: Ковбій О.В.
Дата ухвалення: 2018-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_______________________________________________________________________________
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

31 жовтня 2018 р. м. ХерсонСправа № 540/2213/18

Суддя Херсонського окружного адміністративного суду Ковбій О.В., перевіривши виконання вимог статей 160-161 КАС України за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна страхова компаня "Оранта" до Головного територіального управління юстиції у Херсонській області, головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області Колпакова В.О. про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання прийняти постанову про відновлення втраченого виконавчого провадження,

встановила:

Позивач звернувся до суду з вказаним адміністративним позовом, у якому просить:

- визнати неправомірною бездіяльність головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області Колпакова В.О. щодо відновлення втраченого виконавчого провадження, прийняття рішення про зняття арешту з майна, що розташоване за адресою: Автономна Республіка Крим, м. Сімферополь, вул. Олександра Невського, буд. 17;

- зобов'язати головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області Колпакова В.О. винести постанову про відновлення втраченого виконавчого провадження;

- зобов'язати головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області Колпакова В.О. зняти арешт з належного ПАТ "НАСК" ОРАНТА" майна, що розташоване за адресою: Автономна Республіка Крим, м. Сімферополь, вул. Олександра Невського, буд. 17.

Завданням адміністративного судочинства, відповідно до ст.2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

З наведеного вище вбачається, що звернення до суду є способом захисту порушених суб'єктивних прав.

Зі змісту позовних вимог встановлено, що позивач просить захистити порушені права шляхом:

- визнання неправомірною бездіяльності головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області Колпакова В.О. щодо відновлення втраченого виконавчого провадження та зобов'язання його винести постанову про відновлення втраченого виконавчого провадження;

- визнання неправомірною бездіяльності головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області Колпакова В.О. щодо прийняття рішення про зняття арешту з майна, що розташоване за адресою: Автономна Республіка Крим, м. Сімферополь, вул. Олександра Невського, буд. 17 та зобов'язання його прийняти рішення про зняття арешту з цього майна.

Тобто, позивач звернувшись до суду з даним позовом, фактично, вбачає порушення своїх прав бездіяльністю державного виконавця та просить захистити їх шляхом зобов'язання його вчинити дії.

Спосіб захисту обраний позивачем передбачений п.4 ч.1 ст. 5 КАС України, а саме: "визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії", отже в рамках даної справи Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" виклало дві вимоги немайнового характеру.

Стосовно заявлених позовних вимог та вимог процесуального законодавства при зверненні до суду слід звернути увагу на наступне.

Відповідно до ч.3 ст.161 КАС України до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно положень ч.ч.1, 2 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначені Законом України "Про судовий збір".

Так, згідно ст.4 вказаного Закону судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Цією ж нормою встановлено, що за подання до адміністративного суду суб'єктом владних повноважень, юридичною особою або фізичною особою-підприємцем адміністративного позову немайнового характеру судовий збір складає 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2018 р." установлено у 2018 році прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі з 1 січня 2018 року 1762 гривень.

Таким чином, враховуючи, що позивачем подано позов з двома вимогами немайнового характеру - судовий збір становить 3524,00 грн. (1762 грн.*2 =3524,00 грн.)

Дослідивши адміністративний позов та додані до нього документи судом встановлено, що позивачем додано платіжне доручення про сплату судового збору №52785 на суму 1762,00 грн.

Таким чином на даний час сума недоплаченого судового збору становить 1762 грн. (з розрахунку 3524,00 грн. - 1762,00 грн. =1762,00 грн.)

Окрім вказаного п.п. 4-9 ч. 5 ст. 160 КАС України додатково наведений перелік вимог до позовної заяви, зокрема, в ній має бути: зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору - у випадку, якщо законом встановлений обов'язковий досудовий порядок урегулювання спору; відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися; перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності), зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви; у справах щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб'єкта владних повноважень - обґрунтування порушення оскаржуваними рішеннями, діями чи бездіяльністю прав, свобод, інтересів позивача.

Частиною 3 ст. 287 КАС України передбачено, що відповідачем у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби є відповідний орган державної виконавчої служби, а у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності приватного виконавця - приватний виконавець.

Натомість, в дослідженій позовній заяві зазначено два відповідача - Головне територіальне управління юстиції у Херсонській області, головний державний виконавець Відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області Колпаков В. О.

Таким чином позивачем вказано в якості відповідача Головне територіальне управління юстиції у Херсонській області, вимоги до якого не сформовано та державного виконавця, який відповідачем в даній категорії справ бути не може.

Довідково суд зазначає, що Указом Президента України від 6 квітня 2011 року № 385/2011 затверджено Положення про Державну виконавчу службу України, відповідно до пункту 7 якого ДВС України здійснює свої повноваження безпосередньо та через структурні підрозділи головних управлінь юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районних, міських (міст обласного значення), районних у містах, міжрайонних та міськрайонних управлінь юстиції, що забезпечують реалізацію повноважень ДВС України.

Згідно із Положенням про Державну виконавчу службу України, затвердженим постановою КМУ №229 від 02.07.2014 року, Державна виконавча служба України є центральним органом виконавчої влади, який реалізує державну політику у сфері організації примусового виконання рішень судів та інших органів відповідно до закону.

З 07.04.2015 року вищевказане Положення про ДВС втратило чинність у зв'язку із прийняттям постанови КМУ №150 від 31.03.2015 року, якою погоджено пропозицією Міністерства юстиції щодо можливості забезпечення здійснення покладених на Міністерство постановою Кабінету Міністрів України від 21 січня 2015 року №17 «Питання оптимізації діяльності центральних органів виконавчої влади системи юстиції» функцій і повноважень Державної реєстраційної служби та Державної виконавчої служби, які припинені.

Згідно постанови Кабінету Міністрів України від 21 січня 2015 року №17 ліквідовано Державну реєстраційну службу та Державну виконавчу службу, поклавши на Міністерство юстиції завдання і функції з реалізації державної політики у сфері організації примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), з питань державної реєстрації актів цивільного стану, речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, договорів комерційної концесії (субконцесії), з питань реєстрації (легалізації) об'єднань громадян, інших громадських формувань, статутів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування, якщо їх реєстрація передбачена законами, статуту територіальної громади м. Києва, державної реєстрації друкованих засобів масової інформації та інформаційних агентств як суб'єктів інформаційної діяльності. Крім того, пунктом 2 встановлено, що Міністерство юстиції є правонаступником Державної реєстраційної служби та Державної виконавчої служби, що ліквідуються, в частині реалізації державної політики у сферах, зазначених у пункті 1 цієї постанови.

Статтею 6 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» визначено, що систему органів примусового виконання рішень становлять: 1) Міністерство юстиції України; 2) органи державної виконавчої служби, утворені Міністерством юстиції України в установленому законодавством порядку.

Відповідно до п.1.3 Інструкції з організації примусового виконання рішень затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 року № 2832/5 «Про внесення змін до деяких наказів Міністерства юстиції України», який зареєстрований в Міністерстві юстиції України 30.09.2016 року за №1302/29432, органами державної виконавчої служби є:

Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, до якого входить відділ примусового виконання рішень;

управління державної виконавчої служби головних територіальних управлінь юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - управління державної виконавчої служби), до складу яких входять відділи примусового виконання рішень;

районні, районні в містах, міські (міст обласного значення), міськрайонні, міжрайонні відділи державної виконавчої служби відповідних територіальних управлінь юстиції (далі - відділи державної виконавчої служби).

Отже, в цій категорії справ відповідачами можуть бути лише перераховані органи державної виконавчої служби.

Тому позивачу, з урахуванням викладеного, слід визначитись з належним відповідачем по справі та, в разі необхідності, подати оформлену позовну заяву з зазначенням належного відповідача.

Також з урахуванням викладених вище положень КАС України, суд звертає увагу позивача на те, що позовні вимоги заявлені ним, носять абстрактний характер, оскільки ані з позову, ані з матеріалів доданих до нього не вбачається, яке конкретно виконавче провадження позивач бажає відновити та в чому конкретно позивач вбачає протиправну бездіяльність державного виконавця.

Отже, позивачу слід конкретизувати заявлені ним позовні вимоги.

Окрім вказаного, згідно п. 4 ч.1 ст. 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, зокрема, чи належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності.

Частиною 5 ст. 287 КАС України встановлено, що адміністративні справи з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання ними рішень, ухвалених місцевим загальним судом як адміністративним судом, розглядаються місцевим загальним судом як адміністративним судом, який видав виконавчий лист.

Таким чином, вирішальним для правильного визначення предметної юрисдикції вказаної категорії спорів є встановлення - рішення якого суду виконувалось в рамках виконавчого провадження, яке позивач бажає відновити.

Натомість, позивачем не надано відомостей, щодо номеру, сторін провадження та виконавчого документа з яких можливо було б з'ясувати необхідну суду інформацію.

Також, за змістом частин першої, третьої статті 59 КАС України повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені довіреністю фізичної або юридичної особи, зокрема, довіреність від імені фізичної особи повинна бути посвідчена нотаріально або, у визначених законом випадках, іншою особою.

Частиною шостою статті 59 КАС України встановлено, що оригінали документів, зазначених у цій статті, копії з них, засвідчені суддею, або копії з них, засвідчені у визначеному законом порядку, приєднуються до матеріалів справи.

Слід зазначити, що позовна заява підписана представником, на підтвердження повноважень якого додано незасвідчену копію довіреності, що є порушенням норм чинного процесуального законодавства (додана копія довіреності містить лише печатку підприємства без завірчих написів на ній).

Таким чином, позивачу слід надати суду належним чином засвідчені копії довіреностей на представника

Враховуючи викладені обставини вбачаються підстави для залишення позовної заяви без руху для надання строку на подання заяви про усунення наступних недоліків:

- подання до суду доказів сплати недоплаченого судового збору у сумі 1762,00 грн.;

- визначитись, з урахуванням викладеного в ухвалі, з належним відповідачем по справі та, в разі необхідності, подати оформлену позовну заяву з зазначенням належного відповідача;

- подати належним чином оформлену позовну заяву, в якій конкретизувати заявлені позовні вимоги з урахуванням зауважень суду, викладених в даній ухвалі;

- подання до суду завіреної належним чином копії довіреності на представництво інтересів позивача у суді.

Тому така заява відповідно до ч.1 ст. 169 КАС України підлягає залишенню без руху із встановленням позивачу строку для усунення її недоліків.

Керуючись ч. 1 ст. 169 КАС України,

ухвалила:

Залишити позовну заяву без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви - десять днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Після усунення недоліків позовної заяви документи до суду направляти із вказівкою на номер справи 540/2213/18 та зазначенням прізвища судді, який прийняв ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

У разі невиконання цієї ухвали, позовна заява буде вважатися неподаною та повернута позивачу.

Ухвала окремо не оскаржується.

Суддя Ковбій О.В.