Справа № 826/6413/18
Суддя: Пащенко К.С.
Дата ухвалення: 2018-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про закриття провадження у справі

23 жовтня 2018 року м. Київ№ 826/6413/18
Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Пащенка К.С., за участю секретаря судового засідання Легейди Я.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання б/н від 08.08.2018 «Про закриття провадження у справі» представника Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Фідобанк" - Антоненко Н.С. у адміністративній справі

за позовомКоординаційного центру з надання правової допомоги
до третя особаУповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Фідобанк" Фонд гарантування вкладів фізичних осіб
про представники учасників справи: визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії позивача - Оніщенко А.М.; відповідача: Журавель Р.В., Антоненко Н.С.; третьої особи - не з'явилися,

(у судовому засіданні 23.10.2018, відповідно до ст. 250 Кодексу адміністративного судочинства України (по тексту - КАС України), проголошено вступну та резолютивну частини ухвали),

В С Т А Н О В И В:

Координаційний центр з надання правової допомоги (адреса: 04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, 73, ) звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Фідобанк" Коваленка О.В. (адреса: 01601, АДРЕСА_1), у якому просить суд:

визнати протиправним та скасувати рішення, оформлене наказом від 15.05.2017 № 50, в частині визнання нікчемним договору купівлі-продажу нерухомого майна від 27.11.2015 за реєстровим номером 3750, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Авдієнком В.В. та договору купівлі-продажу нерухомого майна від 02.12.2015 за реєстровим номером 3563, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Авдієнком В.В.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 28.04.2018 (суддя Пащенко К.С.) відкрито провадження у даній адміністративній справі, ухвалено розглядати справу за правилами загального позовного провадження, призначено справу до розгляду в підготовчому засіданні на 14.06.2018.

14.06.2018, 08.08.2018 та 06.09.2018 судом оголошувалися перерви, призначено справу до розгляду на 25.09.2018.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 25.09.2018 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 23.10.2018.

07 серпня 2018 року через канцелярію до суду представника відповідача надійшло клопотання про закриття провадження у справі, в обґрунтування якого відмічено, що у справі однією із сторін є банк, який виводиться з ринку і від імені якого діє уповноважена особа Фонду, а отже, спір щодо скасування рішення щодо встановлення нікчемності договорів за всіма ознаками є господарсько-правовим, а не адміністративним.

Представник позивача заперечив проти задоволення такого клопотання, посилаючись на його необґрунтованість, мотиви з чого останнім викладено у письмових запереченнях № 2170-34-18/5 від 28.08.2018.

У судовому засіданні 23.10.2018 суд поставив на обговорення питання щодо закриття провадження у справі.

Представник позивача проти закриття провадження у справі заперечив.

Присутні в судовому засіданні представники відповідача подане клопотання підтримали у повному обсязі.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, суд зазначає наступне.

Як видно з матеріалів справи, 27.11.2015 між Публічним акціонерним товариством "ФІДОБАНК", як продавцем, та Регіональним центром з надання безоплатної правової допомоги у Дніпропетровській області, як покупцем, укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Авдієнком В.В. та зареєстрованого в реєстрі за № 3530.

Згідно з п. 1.1 вказаного договору, продавець продає та передає у власність, а покупець купує та приймає у власність належне продавцю на праві власності нежитлове приміщення номер 103 в будинку номер 21а по вулиці Жуковського в місті Дніпропетровську, яке складається з: в літ. А-10 на цокольному поверсі позиції № 1-3 площею 31,5 кв.м, на І-поверсі позиції № 4-17, І-лоджія, ІІ-лоджія, загальною площею по 1 поверху прим. № 103-287,9 кв.м, разом по приміщенню 103 загальна площа складає 319,4 кв.м та ґанок літ. а7, надалі іменується «Нерухоме майно-1», та сплачує за нього обговорену даним договором грошову суму.

Також, 02.12.2015 між Публічним акціонерним товариством "ФІДОБАНК", як продавцем, та Регіональним центром з надання безоплатної правової допомоги у Дніпропетровській області, як покупцем, укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Авдієнком В.В. та зареєстрованого в реєстрі за № 3563.

Відповідно до п. 1.1 зазначеного договору, продавець продає та передає у власність, а покупець купує та приймає у власність належні продавцю на праві власності нежитлові приміщення першого поверху: № 10 загальною площею 170,2 кв.м., №№: 10а, 10б, 11, 11а, 12, 12а, 13, 13а, 14, 14а загальною площею 125,5 кв.м. в літ."А-18", що знаходяться за адресою: Харківська область, місто Харків, проспект Леніна, будинок номер 77, надалі іменується «Нерухоме майно-2», та сплачує за нього обговорену даним договором грошову суму.

На підставі рішення Правління Національного банку України від 20 травня 2016 року № 8 "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "ФІДОБАНК" до категорії неплатоспроможних" виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 20 травня 2016 року N 783 "Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "ФІДОБАНК" та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку".

Згідно з даним рішенням № 783 розпочато процедуру виведення публічного акціонерного товариства "ФІДОБАНК" з ринку шляхом запровадженням в ньому тимчасової адміністрації на один місяць з 20 травня 2016 року до 19 червня 2016 року включно, призначено уповноважену особу Фонду та делеговано всі повноваження тимчасового адміністратора ПАТ "ФІДОБАНК", визначені статтями 37-39 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Коваленку Олександру Володимировичу строком на один місяць з 20 травня 2016 року до 19 червня 2016 року включно.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 959 від 09.06.2016 «Щодо продовження строку тимчасової адміністрації у ПАТ «Фідобанк» продовжено строки тимчасової адміністрації до 19.07.2016 включно та продовжено повноваження уповноваженої особи Фонду на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «ФІДОБАНК» Коваленка О.В. з 20.06.2016 по 19.07.2016.

Відповідно до рішення Правління Національного банку України від 18 липня 2016 року № 142-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «ФІДОБАНК» вирішено відкликати банківську ліцензію та ліквідувати ПУАТ «Фідобанк».

На підставі рішення Правління Національного банку України від 18 липня 2016 року № 142-рш, виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 19 липня 2016 року № 1265 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «ФІДОБАНК» та делегування повноважень ліквідатора банку».

Згідно з зазначеним рішенням розпочато процедуру ліквідації Публічного акціонерного товариства «ФІДОБАНК» з 20 липня 2016 року до 19 липня 2018 року включно, призначено уповноважену особу Фонду гарантування та делеговано всі повноваження ліквідатора ПАТ «ФІДОБАНК», визначені, зокрема, статтями 37, 38, 47-52, 521, 53 Закону «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», в тому числі з підписання всіх договорів, пов'язаних з реалізацією активів банку у порядку, визначеному Законом, окрім повноважень в частині організації реалізації активів банку, провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту управління активами - Коваленку Олександру Володимировичу з 20 липня 2016 року до 19 липня 2018 року включно.

Поряд з цим, 25.05.2016 Тимчасовою адміністрацією ПАТ «Фідобанк» прийнято наказ № 32 «Про організаційні заходи щодо перевірки договорів», яким на виконання частини 2 статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» щодо забезпечення перевірки договорів (інших правочинів), укладених ПАТ «Фідобанк» за період з 20.05.2015 до 20.05.2016, вирішено здійснити в ПАТ «Фідобанк» перевірку договорів (інших правочинів) укладених ПАТ «Фідобанк» за період з 20.05.2015 до 20.05.2016 на предмет їх нікчемності з підстав, визначених частиною 3 ст. 38 Закону та створено з цією метою комісію з перевірки договорів за операційною діяльністю банку.

Наказом № 24 від 22.02.2017 продовжено строк проведення перевірки правочинів (у тому числі договорів) ПАТ «Фідобанк» на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними строком до 15.05.2017.

13.05.2017 комісією з перевірки правочинів (у тому числі договорів) ПАТ «Фідобанк» на предмет виявлення правочинів, що є нікчемними призначеної наказом № 24 від 22.02.2017 прийнято рішення, оформлені протоколом від 13.05.2017 стосовно виявлених правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав визначених ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та ст. 228 Цивільного кодексу України.

За результатами проведеної перевірки було вирішено визнати договори купівлі-продажу нерухомого майна, укладені між ПАТ "ФІДОБАНК" та Регіональним центром з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Дніпропетровській області від 27.11.2015 та від 02.12.2015, такими, що підпадають під ознаки нікчемності.

15.05.2017 відповідачем прийнято наказ № 50, який, на думку позивача, суперечить вимогам законодавства.

Разом з тим, відповідно до наказу Міністерства юстиції України від 18.08.2017 № 2813/7 «Про передачу нерухомого майна з балансу регіональних центрів з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Київській, Харківській, Одеській, Львівській та Дніпропетровській областях на баланс Координаційного центру з надання правової допомоги», а також Акту приймання-передачі від 30.10.2017 убачається, що нежитлові приміщення, що придбані Регіональним центром з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Дніпропетровській області на підставі договору купівлі-продажу від 27.11.2015 за реєстровим номером 3750, передано на баланс позивача.

Згідно до наказу Міністерства юстиції України від 18.08.2017 № 2813/7 «Про передачу нерухомого майна з балансу регіональних центрів з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Київській, Харківській, Одеській, Львівській та Дніпропетровській областях на баланс Координаційного центру з надання правової допомоги, а також Акту приймання-передачі від 28.12.2017 вбачається, що нежитлові приміщення, що придбані Регіональним центром з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Харківській області на підставі договору купівлі-продажу від 02.12.2015 за реєстровим номером 3563, передано на баланс Координаційного центру з надання правової допомоги.

Позивач стверджує, що оскаржуване рішення відповідача, оформлене наказом від 15.05.2017 № 50, в частині визнання нікчемним договору купівлі-продажу нерухомого майна від 27.11.2015 за реєстровим номером 3750, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Авдієнком В.В. та договору купівлі-продажу нерухомого майна від 02.12.2015 за реєстровим номером 3563, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Авдієнком В.В. грубо порушує права і законні інтереси Координаційного центру з надання правової допомоги.

Вказані обставини стали підставою для звернення позивачем до суду із відповідним адміністративним позовом за захистом, на переконання останнього, порушених прав та інтересів.

Відповідно до частини першої статті 1 Господарського процесуального кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з установленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Господарський суд порушує справи за позовними заявами підприємств та організацій, які звертаються до господарського суду за захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів (абзац 2 частини першої статті 2 Господарського процесуального кодексу України у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Підвідомчість господарських справ установлена статтею 12 Господарського процесуального кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), згідно з пунктом 1 частини першої якої господарським судам підвідомчі справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів, у тому числі щодо приватизації майна, та з інших підстав, крім спорів про приватизацію державного житлового фонду; спорів, що виникають при погодженні стандартів та технічних умов; спорів про встановлення цін на продукцію (товари), а також тарифів на послуги (виконання робіт), якщо ці ціни і тарифи відповідно до законодавства не можуть бути встановлені за угодою сторін; спорів, що виникають із публічно-правових відносин та віднесені до компетенції Конституційного Суду України та адміністративних судів та інших спорів, вирішення яких відповідно до законів України та міжнародних договорів України віднесено до відання інших органів.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», яким Господарський процесуальний кодекс України викладено в новій редакції.

Господарський процесуальний кодекс України також установлює, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв'язку зі здійсненням господарської діяльності, та інші справи у визначених законом випадках, зокрема справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов'язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці; справи у спорах щодо оскарження актів (рішень) суб'єктів господарювання та їх органів, посадових та службових осіб у сфері організації та здійснення господарської діяльності, крім актів (рішень) суб'єктів владних повноважень, прийнятих на виконання їхніх владних управлінських функцій, та спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем; й інші справи у спорах між суб'єктами господарювання (пункти 1, 10, 15 частини першої статті 20 цього Кодексу).

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 № ETS N 005, ратифікованої Верховною Радою України 17.07.1997, проголошено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у пункті 24 рішення від 20.07.2006 у справі "Сокуренко і Стригун проти України" зазначив, що фраза "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування суду, але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Термін "судом, встановленим законом" у пункті 1 статті 6 Конвенції передбачає усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Згідно з частиною першою статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Приписами пункту 1 частини першої статті 19 КАС України встановлено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

За визначенням статті 4 КАС України, публічно-правовий спір - спір, у якому:

хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв'язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або

хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов'язує надавати такі послуги виключно суб'єкта владних повноважень, і спір виник у зв'язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або

хоча б одна сторона є суб'єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв'язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб'єкта владних повноважень або іншої особи.

З аналізу наведених норм убачається, що при вирішенні питання про розмежування компетенції судів щодо розгляду справ недостатньо застосовувати виключно формальний критерій - визначення суб'єктного складу спірних правовідносин, адже визначальною ознакою для правильного вирішення спору є характер правовідносин, з яких виник спір.

В силу ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Суд акцентує, що правові висновки в частині питання «визначення предметної юрисдикції справи, при встановленні якої має бути враховано суть права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлені вимоги, характер спірних правовідносин, зміст та юридична природи обставин у справі» відображено Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 03 жовтня 2018 року (справа № 357/14358/15-а).

Згідно з частиною 4 статті 37 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", Уповноважена особа Фонду діє в межах повноважень Фонду. На виконання своїх повноважень така особа, зокрема: 1) діє без довіреності від імені банку, має право підпису будь-яких договорів (правочинів), інших документів від імені банку; 2) видає накази та розпорядження, дає доручення, обов'язкові до виконання працівниками банку.

Частинами 1 та 2 статті 38 цього Закону на Фонд покладено обов'язок забезпечити збереження активів банку, зокрема, забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною 3 цієї статті.

Оскільки позивач оскаржує наказ про віднесення правочинів до нікчемних, виданий уповноваженою особою Фонду не як суб'єктом владних повноважень, а як органом управління Банком, що здійснює заходи із забезпечення збереження його активів і запобігання втрати майна та грошових коштів, такий спір не є публічно-правовим.

Відтак, відповідний спір підвідомчий господарським судам, оскільки спірні правовідносини мають господарсько-правовий характер, які регламентуються актами цивільного та господарського законодавства, тому вирішення даного спору відноситься до компетенції господарського, а не адміністративного суду.

Банк, який виводиться з ринку, до моменту державної реєстрації його припинення не позбавлений правосуб'єктності і може виступати учасником різних правовідносин. Від імені банку у цих правовідносинах діє уповноважена особа Фонду, виконуючи функції виконавчого органу банку (керівника Банку).

Отже, відносини між сторонами господарських договорів, у яких бере участь банк, якого як керівник представляє уповноважена особа Фонду, є приватноправовими. У цих правовідносинах Фонд та його уповноважена особа, діючи від імені Банку, не має жодних владних повноважень щодо іншої сторони цих правочинів. Уповноважена особа Фонду не виступає у цих правовідносинах як самостійний суб'єкт, а Фонд не набуває самостійних прав й обов'язків, оскільки він діє на підставі закону від імені Банку. Представництво Банку Фондом ґрунтується на приписах Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Оспорюваний наказ № 50 видано на підставі даних внутрішньої перевірки, проведеної відповідальними співробітниками Банку, що випливає з вступної частини наказу.

Таким чином, наказ № 50 від 15.05.2017 є документом, виданим уповноваженою особою Фонду, що діяв у якості органу управління Банку, і є внутрішнім документом Банку.

Подібна правова позиція викладена Великою Палатою Верховного Суду в постановах від: 11 квітня 2018 року (справа № 910/12294/16), 16 травня 2018 року (справа № 910/24198/16), 16 травня 2018 року (справа № 910/17448/16), та Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного господарського суду в постанові від 05 червня 2018 року (справа № 910/8029/17).

Виходячи з наведеного, з урахуванням того, що Банк виступав стороною господарських договорів, зважаючи, що позивач оскаржує дії уповноваженої особи Фонду не як суб'єкта владних повноважень, а як органу управління банком, який здійснює заходи щодо забезпечення збереження активів відповідного банку, запобігання втрати майна та грошових коштів, за висновками суду, такий спір не є публічно-правовим.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 238 КАС України, суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Враховуючи викладене, зважаючи на предметну юрисдикцію та характер правовідносин у цій справі, суд вважає, що даний спір непідвідомчій адміністративному суду, а є таким, що підлягає розгляду за правилами господарського судочинства, що є підставою для закриття провадження у справі на підставі пункту 1 частини першої статті 238 КАС України.

Керуючись ст.ст. 238, 241-243, 248 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

1. Клопотання б/н від 08.08.2018 «Про закриття провадження у справі» представника Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Фідобанк" - Антоненко Н.С. - задовольнити.

2. Закрити провадження у справі № 826/6413/18 за позовом № 0823-34-18/5 від 20.04.2018 Координаційного центру з надання правової допомоги.

Ухвала, відповідно до ч. 1 ст. 256 КАС України, набирає законної сили негайно з моменту її проголошення та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали складено 31.10.2018.

Суддя К.С. Пащенко