Справа № 755/12547/18
Суддя: Яровенко Н. О.
Дата ухвалення: 2018-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" жовтня 2018 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючої судді Яровенко Н.О.,

при секретарі Грінкевич А.І.,

за участі:

позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до поліцейського управління патрульної поліції у Львівській області Михальова Василя Миколайовича про скасування постанови,

В С Т А Н О В И В:

Позивач в серпні 2018 р. звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просить скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення серії ЕАВ № 532990 від 12.08.2018 р. про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. Вимоги мотивує тим, що 12.08.2018 р. сержантом поліції Михальовим В.М., УПП у Львівській обл., батальйону № 2, роти № 4 було винесено постанову серії ЕАВ № 532990 від 12.08.2018 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення. Зазначеною постановою позивача було визнано винним у порушенні п. 9.8 Правил дорожнього руху та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. Зі змісту оскаржуваної постанови від 12.08.2018 р. серії ЕАВ № 532990, винесеної сержантом поліції Михальов В.М., УПП у Львівській обл., батальйону № 2, роти № 4 вбачається, що 12.08.2018 р. 0 20 г. 59 хв. 04 с. На дорозі Київ-Чоп М 06, 503 км., громадянин ОСОБА_1 керував автомобілем Фольксваген д/н НОМЕР_1 без ввімкненого ближнього світла фар у темну пору доби та не ввімкнув аварійну світову сигналізацію при зупинці на вимогу поліцейського, чим порушив вимоги п. 19.1.а ПДР України за що передбачена відповідальність за ч. 2 ст. 122 КУпАП. Позивач зазначає, що в його діях відсутній склад правопорушення за ч. 2 ст. 122 КУпАП, оскільки він о 20 год 55 хв. рухався без використання ближнього світла фар в темну пору доби, чим порушив 19.1 ПДР, хоча в цей час сонце ще не зайшло, під час зупинки та спілкування з інспектором, а саме о 20 год. 55 хв. на горизонті світило сонце, світла в нього було достатньо для безпечного керування автомобілем. Сержант повідомив, що згідно інформації з інтернету про прогноз погоди, захід сонця відбувся о 20 год 47 хв., а саме 8 хвилин тому настала темна пора доби. Саме о 20 год. 47 хв. позивач повинен був ввімкнути ближнє світло фар бо так написано в прогнозі погоди в інтернеті. Позивач також зазначив, що у ПДР немає ніяких посилань на будь-яке джерело прогнозу погоди з інтернету, на яке має орієнтуватися водій для виконання цих ПДР. В ПДР також не вказано в яку саме годину настає темна пора доби, чи коли саме обов'язково увімкнути ближнє світло фар, тому необхідність використання ближнього світла фар водій має визначити самостійно за потребою, та з настання темноти. Враховуючи зазначене позивач просить суд скасувати постанову про притягнення до адміністративної відповідальності серії ЕАВ № 532990 від 12.08.2018 року та закрити справу про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 122 КУпАП щодо позивача за відсутністю в його діях складу правопорушення.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 05 вересня 2018 р. по справі відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін.

Позивач в судовому засіданні позовну заяву підтримав та просив її задовольнити в повному обсязі з підстав зазначених у позовній заяві.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву в якій просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі та слухати справу у їх відсутність.

Суд, вислухавши пояснення позивача, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306.

Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Згідно з п. 1.9. Правил дорожнього руху особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАВ № 532990 від 12.08.2018 р., позивач ОСОБА_1, 12.08.2018 р. о 20:59, керував ТЗ без ввімкненого ближнього світла фар у темну пору доби, та не ввімкнув аварійну світлову сигналізацію при зупинці на вимогу поліцейського, чим порушив п. 19.1.а. Правил дорожнього руху.(а. с. 3)

Відповідно до вказаної постанови ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 КпАП України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн.

Згідно з ч. 2 ст. 122 КУпАП, відповідальність настає за порушення водіями транспортних засобів правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування водієм під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Згідно п. 1.10 ПДР України, темна пора доби - частина доби від заходу до сходу сонця.

Пунктом 19.1 розділу «Користування зовнішніми світловими приладами» ПДР визначено, що у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості незалежно від ступеня освітлення дороги, а також у тунелях на транспортному засобі, що рухається, повинні бути ввімкнені такі світлові пристрої: а) на всіх механічних транспортних засобах - фари ближнього (дальнього) світла; б) на мопедах (велосипедах) і гужових возах (санях) - фари або ліхтарі; в) на причепах та транспортних засобах, що буксируються, - габаритні ліхтарі.

Частина друга статті 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа), встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 КУпАП щодо своєчасного, всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При накладенні стягнення необхідно враховувати характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність (частина друга статті 33 КУпАП).

Згідно з частиною першою статті 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржувати постанову у справі. Крім того, у цій правовій нормі передбачено, що справа про адміністративне правопорушення повинна розглядатися в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; за відсутності такої особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

У наведених положеннях КУпАП визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності. Водночас вказані положення є законодавчими гарантіями об'єктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення, реалізація яких можлива лише у разі, якщо між стадією складення протоколу про адміністративне правопорушення і стадією розгляду відповідної справи по суті існуватиме часовий інтервал, достатній для підготовки до захисту кожному, хто притягається до адміністративної відповідальності.

Статтею 283 КУпАП встановлено, що постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно зі ст. ст. 73, 74 КАС України належними та допустимими є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства по справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху і експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283 і 284 КУпАП. В ньому повинні бути докази, на яких базується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, і вказати мотиви не взяття до уваги інших доказів, на які посилається правопорушник чи висловлені останнім доводи.

Суд приходить до висновку, що позиція позивача, що порушення ним п. 19.1.а ПДР тягне за собою відповідальність за ст. 125 КУпАП, не відповідає вимогам законодавства. Адже, частиною 2 ст. 122 КУпАП, зокрема, передбачено відповідальність за порушення правил користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів.

Таким чином, оскільки позивач не заперечує той факт, що він керуючи транспортним засобом не увімкнув ближнього світла фар в темну пору доби, то суд приходить до висновку, що оскаржена постанова щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП винесена відповідно до вимог цього Кодексу.

Крім того, оскаржувана постанова складена повноважною особою, за своєю формою і змістом відповідає нормам закону, розмір штрафу відповідає вимогам санкції ч.2 ст.122 КУпАП.

Суд вважає, що сержант поліції батальйону № 2 роти 4 УПП у Львівській області Михальов В.М. при винесенні оскаржуваної постанови діяв в межах своєї компетенції та відповідно діючого законодавства, а постанова по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАВ № 532990 від 12 серпня 2018 р. винесена інспектором патрульної поліції на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені діючим законодавством України.

Таким чином, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що адміністративний позов не підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 7, 122, 251, 268, 283-284, 288 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст. ст. 2, 8, 9, 72-77, 78, 205, 241-246, 250, 257, 258, 262, 263, 286, 292, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до поліцейського управління патрульної поліції у Львівській області Михальова Василя Миколайовича про скасування постанови залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 19 жовтня 2018 року.

Суддя Н.О.Яровенко