Справа № 2040/6602/18
Суддя: Заічко О.В.
Дата ухвалення: 2018-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 жовтня 2018 р. № 2040/6602/18

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді - Заічко О.В.

при секретареві судового засідання - Мараєвій О.В.,

за участі: представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові адміністративну справу за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 до Головного управління ДФС у Харківській області про визнання протиправною та скасування податкової вимоги, зобов'язання вчинити певні дії ,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з зазначеним позовом та просить суд: визнати протиправною та скасувати податкову вимогу № 58997 - 17 від 13 квітня 2018 року прийняту Головним управлінням ДФС у Харківській області; зобовязати Головне управлінням ДФС у Харківській області провести нарахування авансових внесків для сплати єдиного податку з 01 березня 2017 року виходячи з розміру фіксованої ставки згідно з рішенням 11 сесії Харківської міської ради 7 скликання від 22.02.2017 року № 542/17 «Про місцеві податки та збори в місті Харкові»; зобовязати Головне управлінням ДФС у Харківській області провести зарахування надміру сплачених сум єдиного податку за період березень - вересень 2017 року в сумі 2 240 грн. в рахунок майбутніх платежів з даного податку в 2018 році.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що оскаржувана податкова вимога є безпідставною, протиправною та такою, що не ґрунтується на вимогах закону і підлягає скасуванню. При цьому, позивач вважає, що протягом 2017 та 2018 років він не порушував виконання податкового обовязку, оскільки податкові зобовязання зі сплати відповідних сум єдиного податку здійснював за місцем своєї податкової адреси, виходячи з розміру фіксованої ставки згідно з рішенням 11 сесії Харківської міської ради 7 скликання від 22.02.2017 року №542/17 «Про місцеві податки та збори в місті Харкові», тобто, в повному обсязі та у встановлений податковим законодавством строк.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовну заяву, просив її задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позові.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував, просив у задоволенні позову відмовити в повному обсязі, з огляду доводів наданого суду відзиву на позов в контексті того, що за інформаційними податковими даними позивач має податковий борг з єдиного податку з фізичних осіб, який виник в результаті сплати платником єдиного податку з фізичних осіб за ставкою 10 відсотків розміру мінімальної заробітної плати замість 20 відсотків за місцем провадження господарської діяльності, як це передбачено положеннями Податкового кодексу України. Таким чином, відповідач вважає, що позовні вимоги є безпідставними та помилковими, а тому не підлягають задоволенню.

В своїй відповіді на відзив позивач наполягав на тому, що за спірний період він своєчасно та у повному обсязі сплачував самостійно задекларовані суми податкового зобовязання зі сплати єдиного податку до місцевого бюджету міста Харкова. Також, позивач посилався на те, що ним було подано заяву щодо розміру обраної ставки єдиного податку на рівні 10%, яка відповідачем ігнорується.

В додаткових письмових поясненнях відповідач посилався на проведення позивачем своєї діяльності на територіях більш як однієї міської ради та, враховуючи свідоцтво платника єдиного податку, на думку відповідача, позивач повинен сплачувати максимальний розмір ставки єдиного податку в розмірі 20 відсотків.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд виходить з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 (паспорт серії МК №409972, а.с. 21-22) є фізичною особою підприємцем, перебуває на спрощеній системі оподаткування та з 01 січня 2012 року є платником єдиного податку 2 групи, без найманих працівників, що підтверджується свідоцтвом платника єдиного податку від 30.05.2012 року (а.с. 11).

13.04.2018 року Головним управлінням ДФС у Харківській області сформовано та направлено на адресу позивача податкову вимогу №58997-17 щодо сплати суми податкового боргу з єдиного податку з фізичних осіб в розмірі 1280,50 грн. (а.с. 15). Вказану податкову вимогу позивачем отримано 02.05.2018 року згідно повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 45).

Не погодившись з вказаною податковою вимогою 10.05.2018 року позивачем подано до Державної фіскальної служби України відповідну скаргу (а.с. 16-18).

За результатами розгляду зазначеної скарги, рішенням Державної фіскальної служби України від 12.07.2018р. №10018/Р/99-99-17-04.14 оскаржувану податкову вимогу залишено без змін, а скаргу без задоволення (а.с. 19-20).

Позивач, не погодившись з зазначеним , звернувся до суду за захистом своїх прав.

Щодо позовних вимог про визнання протиправною та скасування податкової вимоги №58997 17 від 13 квітня 2018 року прийнятої Головним управлінням ДФС у Харківській області, суд зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, підставою для винесення відносно позивача оскаржуваної податкової вимоги стали дані ІТС «Податковий блок», відповідно до яких позивач має податковий борг з єдиного податку з фізичних осіб, який виник в результаті сплати платником єдиного податку з фізичних осіб за ставкою 10 відсотків розміру мінімальної заробітної плати замість 20 відсотків за місцем провадження господарської діяльності.

Суд зазначає, що згідно із пунктом 291.2 ст. 291 ПК України, спрощена система оподаткування, обліку та звітності - особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених пунктом 297.1 статті 297 цього Кодексу, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених цією главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності.

Пунктом 293.1 статті 293 Податкового кодексу України визначено, що ставки єдиного податку для платників другої групи встановлюються у відсотках (фіксовані ставки) до розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року (далі у цій главі - мінімальна заробітна плата).

Відповідно до п.293.2 цієї статті Податкового кодексу України, фіксовані ставки єдиного податку встановлюються сільськими, селищними, міськими радами або радами обєднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, для фізичних осіб - підприємців, які здійснюють господарську діяльність, залежно від виду господарської діяльності, з розрахунку на календарний місяць: для другої групи платників єдиного податку - у межах до 20 відсотків розміру мінімальної заробітної плати.

Відповідно до п. 293.7 ст. 293 Податкового кодексу України у разі здійснення платниками єдиного податку першої і другої груп господарської діяльності на територіях більш як однієї сільської, селищної, міської ради або ради обєднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, застосовується максимальний розмір ставки єдиного податку, встановлений цією статтею для відповідної групи таких платників єдиного податку.

Згідно із п. 295.1 ст. 295 Податкового кодексу України, платники єдиного податку першої і другої груп сплачують єдиний податок шляхом здійснення авансового внеску не пізніше 20 числа (включно) поточного місяця. Такі платники єдиного податку можуть здійснити сплату єдиного податку авансовим внеском за весь податковий (звітний) період (квартал, рік), але не більш як до кінця поточного звітного року.

Згідно п.295.2 ст.295 Податкового кодексу України нарахування авансових внесків для платників єдиного податку першої і другої груп здійснюється контролюючими органами на підставі заяви такого платника єдиного податку щодо розміру обраної ставки єдиного податку, заяви щодо періоду щорічної відпустки та/або заяви щодо терміну тимчасової втрати працездатності.

Як вбачається з матеріалів справи та підтверджено в судовому засіданні представниками сторін, ФОП ОСОБА_3 зареєстрований за податковою адресою: 61174, м. Харків, пр. Перемоги, буд. 61/Б, кв. 2; а місце провадження його господарської діяльності є: Харківська обл., м. Красноград, Базарна площа, магазин «Олімпієць», що також підтверджується свідоцтвом платника єдиного податку від 30.05.2012 року (а.с. 11).

Отже, як платник єдиного податку позивач проводить свою господарську діяльність лише на території однієї міської ради, а саме Красноградської міської ради. При цьому, податкова адреса позивача зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_1.

Доказів зміни позивачем місця провадження своєї господарської діяльності або податкової адреси матеріали справи не містять.

Таким чином, суд не погоджується з твердженням відповідача про проведення позивачем своєї господарської діяльності на території більш як однієї міської ради.

Відповідно до п. 295.4 ст. 295 Податкового кодексу України сплата єдиного податку платниками першої - третьої груп здійснюється за місцем податкової адреси.

Згідно рішення 11 сесії Харківської міської ради 7 скликання від 22.02.2017 року №542/17 «Про місцеві податки та збори в місті Харкові» на території міста Харкова на 2017 рік та наступні роки встановлено фіксовану ставку єдиного податку з розрахунку на календарний місяць для ІІ групи платників єдиного податку на рівні 10% від розміру мінімальної заробітної плати, встановленої на 1 січня податкового (звітного) року. Дане рішення набуло чинності з 01.03.2017 року (а.с. 12).

З цієї ж дати втрачає силу рішення 4 сесії Харківської міської ради 6 скликання від 12.01.2011 року №126/11 «Про врегулювання питань справляння податків на території міста Харкова відповідно до норм Податкового кодексу України», яким ставка єдиного податку для другої групи платників єдиного податку, які здійснюють господарську діяльність з надання послуг, крім побутових, платникам єдиного податку та/або населенню, виробництво та/або продаж товарів, діяльність у сфері ресторанного господарства була встановлена на рівні 20 відсотків розміру мінімальної заробітної плати.

З наданої податкової декларації платника єдиного податку фізичної особи підприємця від 03.01.2018 року (а.с. 13) вбачається, що протягом березня вересня 2017 року ФОП ОСОБА_3 здійснював сплату єдиного податку на рівні 20% від розміру мінімальної заробітної плати (640,00 грн.) шляхом авансового внеску до 20 числа кожного місяця, що також підтверджується квитанціями про сплату єдиного податку від 17.01.2017р., від 16.02.2017р., від 15.03.2017р., від 13.04.2017р., від 17.05.2017р., від 12.06.2017р., від 18.07.2017р., від 17.08.2017р., від 12.09.2017р. (а.с. 55-57).

У судовому засіданні представник позивача зазначив, що про існування рішення 11 сесії Харківської міської ради 7 скликання від 22.02.2017 року №542/17 «Про місцеві податки та збори в місті Харкові» позивачу стало відомо в жовтні 2017 року.

В жовтні 2017 року згідно заяви від 29.08.2017 року в звязку з перебуванням у відпустці позивач не сплачував єдиний податок (а.с. 54).

У звязку з чим, починаючи з листопада 2017 року сплату єдиного податку ФОП ОСОБА_3 здійснював вже в розмірі 10% від розміру мінімальної заробітної плати (320,00 грн.), що також підтверджується податковою декларацією платника єдиного податку фізичної особи підприємця від 03.01.2018 року (а.с. 13) та квитанціями про сплату єдиного податку від 14.11.2017р., від 13.12.2017р. (а.с. 58).

Окрім цього, як вбачається з матеріалів справи, 24.01.2018 року позивач звертався з відповідною заявою до Центральної ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області про встановлення розміру ставки єдиного податку на рівні 10% і проведенні відповідних перерахунків з 1 березня 2017 року (а.с. 14).

Відповідь на вказану заяву позивач не отримував, таких доказів відповідачем до суду надано не було.

Що стосується рішення Красноградської міської ради від 21.06.2017 року №1018-VІІ «Про встановлення місцевих податків і зборів на 2018 рік», на яке посилається відповідач в підтвердження правомірності його твердження про сплату позивачем єдиного податку з фізичних осіб за ставкою 20% розміру мінімальної заробітної плати (а.с. 41-44), суд зазначає, що вказане рішення встановлює ставки єдиного податку на території Красноградської міської ради та стосується податків, які сплачуються до місцевого бюджету міста Красноград.

У свою чергу, ФОП ОСОБА_3 сплачує єдиний податок до місцевого бюджету міста Харкова за своєю податковою адресою, що підтверджено в судовому засіданні представником позивача та вбачається з реквізитів рахунку для обліку місцевого бюджету зазначених на квитанціях про сплату податку (а.с. 55-58).

Відповідачем до суду не надано будь яких належних доказів неправомірності сплати позивачем єдиного податку до місцевого бюджету міста Харкова.

Виходячи з вищевикладеного, суд дійшов висновку, що позивачем у повному обсязі та у встановлені строки за місцем своєї податкової адреси було сплачено єдиний податок як платником другої групи відповідно до вимог ст. ст. 293-295 Податкового кодексу України.

Отже, суд не погоджується з винесеною відносно позивача податковою вимогою №58997-17 щодо сплати суми податкового боргу з єдиного податку з фізичних осіб в розмірі 1280,50 грн., вважає її необґрунтованою та безпідставною.

Таким чином, суд вважає, що оскаржувана податкова вимога №58997 17 від 13 квітня 2018 року, прийнята Головним управлінням ДФС у Харківській області, є протиправною та підлягає скасуванню.

Щодо позовних вимог про зобовязання відповідача провести нарахування авансових внесків для сплати єдиного податку з 01 березня 2017 року виходячи з розміру фіксованої ставки згідно з рішенням 11 сесії Харківської міської ради 7 скликання від 22.02.2017 року №542/17 «Про місцеві податки та збори в місті Харкові» та зарахування надміру сплачених сум єдиного податку за період березень вересень 2017 року в сумі 2240 грн. в рахунок майбутніх платежів з даного податку в 2018 році, суд вважає, що ці позовні вимоги задоволенню не підлягають, оскільки в матеріалах справи відсутні докази того, що відповідачем вказані дії не будуть виконані та, внаслідок таких протиправних дій відповідача, будуть порушені права позивача щодо належної сплати ним суми єдиного податку.

Суд зауважує, що обов'язковою умовою надання правового захисту судом, є наявність відповідного порушення суб'єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду.

Водночас, предметом вказаного позову не є оскарження дій відповідача щодо не проведення ним нарахувань авансових внесків для сплати єдиного податку з 01 березня 2017 року виходячи з розміру фіксованої ставки згідно з рішенням 11 сесії Харківської міської ради 7 скликання від 22.02.2017 року №542/17 «Про місцеві податки та збори в місті Харкові» та зарахувань надміру сплачених сум єдиного податку за період березень вересень 2017 року в сумі 2240 грн. в рахунок майбутніх платежів з даного податку в 2018 році, а є оскарження податкової вимоги щодо сплати суми податкового боргу з єдиного податку з фізичних осіб.

За приписами ч. 1,2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем не було доведено правомірність спірної податкової вимоги.

Отже, розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Розподіл судових витрат здійснюється з урахуванням ст. 139 КАС України.

Керуючись ст. ст. 2, 6-11, 14, 77, 139, 243-246, 250, 255, 295, 297 КАС України, суд,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 (АДРЕСА_1,61174, рнокпп НОМЕР_1) до Головного управління ДФС у Харківській області (61057, м. Харків, вул. Пушкінська,46, код ЄДРПОУ 39599198) про визнання протиправною та скасування податкової вимоги, зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Скасувати податкову вимогу № 58997 - 17 від 13 квітня 2018 року прийняту Головним управлінням ДФС у Харківській області відносно фізичної особи - підприємця ОСОБА_3.

У задоволенні решти позову - відмовити.

Стягнути з Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області (61057, м. Харків, вул. Пушкінська,46, код ЄДРПОУ 39599198) за рахунок бюджетних асигнувань витрати по оплаті судового збору на користь фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 (АДРЕСА_1,61174, рнокпп НОМЕР_1) у розмірі 704,80 грн. ( сімсот чотири гривні 80 копійок).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через Харківський окружний адміністративний суд до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи, як передбачено п.15 Перехідних положень КАС України; після початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи - безпосередньо до Харківського апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 02 листопада 2018 року.

Суддя Заічко О.В.