Справа № 205/3799/18(2-а/205/103/18)
Суддя: Іванов С.М.
Дата ухвалення: 2018-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а їн и

25 жовтня 2018 року м. Дніпросправа № 205/3799/18(2-а/205/103/18)
головуючий суддя І інстанції-Басова Н.В.

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючий суддя (доповідач) Іванов С.М., судді: Панченко О.М., Чередниченко В.Є.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 16 серпня 2018 року у справі № 205/3799/18 (2а/205/103/18) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до старшого інспектора відділу безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області лейтенанта поліції Яворського Ігоря Костянтиновича про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження у справі, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до старшого інспектора ВБДР УПП в Дніпропетровській області лейтенанта поліції Яворського І.К. про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження у справі.

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 16 серпня 2018 року адміністративний позов ОСОБА_1 до старшого інспектора відділу безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області лейтенанта поліції Яворського Ігоря Костянтиновича про скасування постанови про адміністративне правопорушення та закриття провадження у справі задоволено.

Скасовано постанову серії АР № 790748 від 10.05.2018, прийняту старшим інспектором ВБДР УПП в Дніпропетровській області лейтенантом поліції Яворським Ігорем Костянтиновичем про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 140 КУпАП.

Справу про адміністративне правопорушення закрито.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Департамент патрульної поліції Національної поліції України звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовано тим, що відповідачем при розгляді справи про адміністративне правопорушення та винесенні постанови про накладення адміністративного стягнення було дотримано всі вимоги законів України. Також зазначає, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, в тому числі і за ч. 3 ст. 140 КУпАП. При цьому звертає увагу, що факт вчинення адміністративного правопорушення підтверджується показаннями інспекторів УПП в Дніпропетровській області.

Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження у відповідності до приписів ст. 311 КАС України.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах доводів останньої, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції, постановою серії АР № 790748 від 10.05.2018 року, прийнятою старшим інспектором ВБДР УПП в Дніпропетровській області лейтенантом поліції Яворським І.К., на позивача накладено адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 140 КУпАП, у вигляді штрафу в сумі 680,00 грн.

Відповідно до зазначеної постанови про адміністративне правопорушення, 10.05.2018 року о 15:00 год. по вул. Святослава Хороброго, 40 в м. Дніпрі начальник зміни МКП «Дніпроводоканал» ОСОБА_1, будучи посадовою особою відповідальною за проведення дорожніх робіт по заміні водопроводу, не вжив заходів з забезпечення безпеки руху пішоходів і транспорту шляхом огородження та позначення дорожніми знаками місця проведення робіт, чим порушив вимоги СОУ 45.2-6:2006 та ДСТУ 4100:2014, за що передбачена відповідальність за ч. 3 ст. 140 КУпАП (а.с.7).

Не погодившись із вказаною постановою у справі про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем, на якого покладено обов'язок доказування, не надано жодних доказів (окрім спірної постанови) вчинення позивачем правопорушення та в матеріалах справи відсутня будь-яка фіксація (фото-, кіно-, відеозйомка) факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення, а також будь-які відомості щодо складання посадовими особами відповідача акту обстеження ділянки вулично-шляхової мережі з відповідними замірами та схемою, складання якого є обов'язковим (коли протокол не складається) при встановленні правопорушення відповідно до ч. 3 ст. 140 КУпАП та притягнення особи до адміністративної відповідальності відповідно до неї, а тому притягнення позивача до адміністративної відповідальності шляхом винесення спірної постанови не може вважатися законним.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з рішенням суду першої інстанції та вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до статті 10 Закону України від 08.09.2005 N 2862-IV "Про автомобільні дороги" органами, що здійснюють управління автомобільними дорогами загального користування, є: центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері дорожнього господарства; центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері дорожнього господарства та управління автомобільними дорогами загального користування державного значення;

Статтею 11 вказаного Закону визначені повноваження центральних органів виконавчої влади щодо управління автомобільними дорогами, а саме: формування державної політики у сфері дорожнього господарства та забезпечення управління автомобільними дорогами загального користування; забезпечення нормативно-правового регулювання у сфері дорожнього господарства, нормування у сфері будівництва, реконструкції, ремонту та утримання автомобільних доріг загального користування згідно із Законом України "Про будівельні норми" (1704-17) та іншими актами законодавства, розроблення пропозицій щодо їх удосконалення та внесення в установленому порядку проектів законодавчих актів, актів Президента України та Кабінету Міністрів України; розроблення заходів щодо інтегрування автомобільних доріг загального користування в міжнародну мережу автомобільних доріг та забезпечення гармонізації технічних норм і правил з вимогами міжнародного законодавства; погодження переліків об'єктів та обсягів бюджетних коштів на будівництво, реконструкцію та капітальний ремонт автомобільних доріг загального користування державного значення; розроблення проектів державних цільових програм розвитку дорожнього господарства.

Згідно з пунктом 1 частини 3 статті 12 Закону України від 30.06.93 N 3353-XII "Про дорожній рух" посадові особи, які відповідають за будівництво, реконструкцію, ремонт, експлуатацію та облаштування автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів, мостів, шляхопроводів, інших споруд, зобов'язані забезпечувати утримання їх у стані, що відповідає встановленим вимогам щодо забезпечення безпеки дорожнього руху.

Відповідно до п. 1.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров'ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Особа, яка створила такі умови, зобов'язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху, повідомити уповноважений підрозділ Національної поліції, власника дороги або уповноважений ним орган.

Положеннями ч. 3 ст. 140 КУпАП визначено, що порушення нормативів щодо обладнання на автомобільних дорогах, вулицях, залізничних переїздах місць: провадження робіт, залишення дорожніх машин, будівельних матеріалів, конструкцій тощо, а так само неусунення після закінчення робіт перешкод і неприведення автомобільної дороги, вулиці, залізничного переїзду в стан, що гарантує безперешкодний і безпечний рух транспортних засобів та пішоходів - тягнуть за собою накладення штрафу на громадян у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб, громадян - суб'єктів господарської діяльності - у розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Об'єктом правопорушень, передбачених вказаною статтею, є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Об'єктивна сторона цих правопорушень полягає у недодержанні правил, норм і стандартів при утриманні шляхів та невжитті заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху чи позначення на дорогах місць провадження робіт.

Суб'єктивна сторона правопорушень, передбачених даною статтею, характеризується наявністю як умислу, так і необережності.

Суб'єктами правопорушень, передбачених, зокрема частиною 3 даної статті, можуть бути як посадові особи, так і громадяни, громадяни-суб'єкти господарської діяльності.

Згідно з ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частина перша статті 44, стаття 44-1, частина друга статті 106-1, частини перша, друга, третя, четверта і шоста статті 109, стаття 110, частина третя статті 114, частина перша статті 115, стаття 116-2, частина друга статті 117, частини перша і друга статті 119, частини перша, друга, третя, п'ята і шоста статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга і третя статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1 - 126, частини перша, друга і третя статті 127, статті 128-129, стаття 132-1, частини перша, друга та п'ята статті 133, частини третя, шоста, восьма, дев'ята, десята і одинадцята статті 133-1, частина друга статті 135, стаття 136 (за винятком порушень на автомобільному транспорті), стаття 137, частини перша, друга і третя статті 140, статті 148, 151, статті 161, 164-4, статтею 175-1 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статтями 176, 177, частини перша і друга статті 178, статті 180, 181-1, частина перша статті 182, статті 183, 184, 189-2, 192, 194, 195).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

При цьому, уповноваженими працівниками підрозділів Національної поліції штраф може стягуватися на місці вчинення адміністративного правопорушення незалежно від розміру виключно за допомогою безготівкових платіжних пристроїв.

Крім того, Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1395 від 07 листопада 2015 року, затверджено Інструкцію з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі (далі Інструкція № 1395), п. 4 якої визначено, що у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Також, визначено, що постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП, на місці вчинення адміністративного правопорушення.

За приписами ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП).

Як вбачається з матеріалів справи, 10 травня 2018 року старшим інспектором ВБДР УПП в Дніпропетровській області лейтенантом поліції Яворським Ігорем Костянтиновичем винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення серії АР № 790748.

Пунктом 3 Інструкції № 1395 передбачено, що при складанні постанови про адміністративного правопорушення, передбаченого частинами першої-третьою статті 140 КУпАП (протокол не складається), до неї необхідно долучати акт обстеження ділянки вулично- шляхової мережі з відповідними замірами та схемою.

Разом з тим, як вірно було встановлено судом першої інстанції, в матеріалах справи не міститься як акту обстеження ділянки вулично-шляхової мережі з відповідними замірами, так і відповідної схеми з фіксацією порушення вимог СОУ 45.2-6:2006 та ДСТУ 4100:2014, при цьому також відсутні документальні підтвердження, що саме позивач є посадовою особою відповідальною за проведення дорожніх робіт по заміні водопроводу.

Натомість, оскаржувана постанова у справі про адміністративне правопорушення містить лише відомості, внесені зацікавленою особою, яка притягнула позивача до відповідальності, без підтвердження зазначених фактів іншими безсторонніми особами, що на переконання суду апеляційної інстанції обґрунтовано ставить під сумнів правомірність винесення останньої і, як наслідок її скасування та закриття провадження у справі.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку про помилкове застосування судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, яке призвело б до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про залишення оскаржуваного рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись п.1 ч.1 ст.315, ч.1 ст.316, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції Національної поліції України - залишити без задоволення.

Рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 16 серпня 2018 року у справі № 205/3799/18 (2а/205/103/18) - залишити без змін.

Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її підписання та оскарженню в касаційному порядку не підлягає у відповідності до приписів ч. 3 ст. 272 КАС України.

Повний текст постанови складено 25 жовтня 2018 року.

Головуючий суддя С.М. Іванов

суддя О.М. Панченко

суддя В.Є. Чередниченко