Справа № 826/16242/16
Суддя: Добрівська Н.А.
Дата ухвалення: 2018-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

31 жовтня 2018 року № 826/16242/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі:

головуючої судді – Добрівської Н.А.,

розглянувши в спрощеному провадженні адміністративну справу

за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю «Іммошан Україна»

до

Державної фіскальної служби України

про

визнання протиправним та скасування індивідуальної податкової консультації, зобов’язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Іммошан Україна» (далі – позивач, ТОВ «Іммошан Україна») звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Державної фіскальної служби України (далі – відповідач, ДФС України) про визнання протиправною та скасування індивідуальної податкової консультації ДФС України, листами №14205/6/99-99-08-02-01-15 від 29.06.2016 та №17982/6/99-99-08-02-01-15 19.08.2016; зобов’язання ДФС України надати нову індивідуальну податкову консультацію щодо порядку зменшення податкових зобов’язань з ПДВ на підставі розрахунку-коригування до податкової накладної за серпень 2013 року, виписаної на неплатника ПДВ, яку товариство немає технічної можливості зареєструвати в ЄРПН; зобов’язання ДФС України вжити заходів щодо реєстрації в ЄРПН податкової накладної №119 20.08.2013 та розрахунку-коригування до неї №205 від 30.04.2016.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач не погоджується із висновками відповідача щодо відсутності підстав для зменшення позивачем податкових зобов’язань з ПДВ, у зв’язку з неможливістю реєстрації рахунку-коригування №205 від 30.04.2016, вважає індивідуальну податкову консультацію такою, що прийнята з порушенням норм податкового законодавства та підлягає скасуванню. Обов’язок реєстрації усіх податкових накладних у тому числі тих, які не надаються покупцю був введений п.49, 118 Закону України від 28.12.2014 №71-VІІІ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи», який набрав чинності 01.01.2015. Таким чином висновки, зроблені ДФС України у листі №14205/6/99-99-08-02-01-15 від 29.06.2016 ґрунтуються на аналізі норм податкового законодавства, чинних на сьогоднішній день, а не на день виписки позивачу податкової накладної на ФОП Береговий В.М. №119 від 20.08.2013.

У своїх додаткових поясненнях до позовної заяви від 01.02.2018 позивач, окрім наведених вище доводів, звертає увагу суду на те, що позивач позбавлений можливості зареєструвати в ЄРПН розрахунок-коригування №205 від 30.04.2016 до податкової накладної №119 від 20.08.2013 через збій в роботі ЄРПН, оскільки в ЄРПН не зареєстрована податкова накладна №119 від 20.08.2013 по причині «податкову накладну не може бути виписано за минулий період, оскільки сума ПДВ в податковій накладній (21070,44) перевищує встановлену межу (10000,00)», хоча на момент виписки податкової накладної №119 від 20.08.2013 така податкова накладна не підлягала реєстрації, оскільки була виписана на неплатника ПДВ, а надана з цього приводу ІПК суперечить нормам податкового законодавства. Таким чином, позивач правомірно зменшив податкові зобов’язання з ПДВ за квітень 2016 рік на підставі розрахунку-коригування №205 від 30.04.2016 до податкової накладної №119. Крім того, згідно п.4 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1246 від 29.12.2010, з урахуванням змін, внесених постановою № 20 від 30.01.2015, розрахунки коригування, складені після 01.02.2015, у тому числі розрахунки коригування до податкових накладних, складених у разі постачання товарів/послуг неплатнику податку, підлягають обов’язковій реєстрації в ЕРПН. У випадку якщо такий розрахунок коригування складено до податкової накладної, яку не зареєстровано в ЄРПН, розрахунок коригування підлягає реєстрації в ЄРПН після реєстрації такої накладної. Для цього постачальник (продавець) товарів (послуг) повинен протягом доби зареєструвати податкову накладну (незалежно від дати її складання) з урахування строків давності встановлених ст.102 Податкового кодексу України та розрахунок коригування до неї. На виконання даної норми, позивач намагався зареєструвати податкову накладну №119 від 20.08.2013 та розрахунок-коригування до неї №205 від 30.04.2016 в ЕРПН, проте вказані документи не були прийняті до реєстрації.

Відповідач проти позову заперечував мотивуючи свою позицію тим, що якщо податкова накладна, що підлягала обов’язковій реєстрації в ЄРПН, не була зареєстрована в ЄРПН у встановлений законодавством термін, така податкова накладна надалі не може бути зареєстрована в ЄРПН. При цьому розрахунок коригування до такої податкової накладної також не може бути зареєстрований в ЄРПН, а нараховані платником податку — постачальником товарів/послуг податкові зобов’язання з ПДВ відповідно не можуть бути зменшені.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 20.10.2016 залишено позовну заяву ТОВ «Іммошан Україна» без руху, у зав’язку із сплатою судового збору не в повному обсязі, та встановлено позивачу строк на усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалами Окружного адміністративного суду міста Києва від 02.11.2016 відкрито провадження у справі та призначено судове засідання.

На підставі розпорядження про повторний автоматичний розподіл №4686 від 10.10.2017 та відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.10.2017 визначено суддю Добрівську Н.А. для розгляду адміністративної справи №826/16242/16 та вказану справу 17.10.2017 передано на розгляд судді Добрівській Н.А.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.11.2017 прийнято до провадження адміністративну справу №826/16242/16, зобов’язано учасників процесу подати до канцелярії суду всі наявні документи та пояснення, які, на їх думку, мають значення для розгляду даної справи, крім тих, що вже наявні в матеріалах справи, а також призначено справу до розгляду в судовому засіданні.

Разом з тим, 15.12.2017 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03.10.2017 №2147-VIII, яким внесені зміни до Кодексу адміністративного судочинства України – викладено його в новій редакції.

Пунктом 10 підпункту 1 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України в новій редакції передбачено, що справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядається за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У зв’язку з наведеним, розгляд даної справи продовжується судом за правилами Кодексу адміністративного судочинства України в редакції від 15.12.2017.

Представник позивача у підготовчому засіданні позовні вимоги підтримав і просив їх задовольнити з підстав, наведених у позовній заяві.

Представник відповідача проти позову заперечив і просив відмовити у його задоволенні.

У відповідності до частин 1, 2 статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України в чинній редакції, адміністративне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного).

Спрощене позовне провадження призначене для розгляду справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

За змістом пункту 4 частини 9 статті 171 Кодексу, про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, в якій зазначається, зокрема, за якими правилами позовного провадження (загального чи спрощеного) буде розглядатися справа.

Оскільки провадження у даній справі було відкрито до набрання чинності Кодексом адміністративного судочинства України в новій редакції, суд визнав за доцільне вирішити дане питання у підготовчому засіданні.

У підготовчому засіданні судом постановлена ухвала про закінчення підготовчого провадження і призначено справу до розгляду у спрощеному провадженні.

При вирішенні питання щодо складу суду, яким має розглядатись дана справа, судом враховано наступне.

Згідно частини 3 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Як встановлено статтею 32 Кодексу адміністративного судочинства України, усі адміністративні справи в суді першої інстанції, крім випадків, встановлених цим Кодексом, розглядаються і вирішуються суддею одноособово.

Відповідно до статті 33 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративні справи, предметом оскарження в яких є рішення, дії чи бездіяльність Кабінету Міністрів України, Національного банку України, окружної виборчої комісії (окружної комісії з референдуму), розглядаються і вирішуються в адміністративному суді першої інстанції колегією у складі трьох суддів.

Відповідно до частини другої статті 33 Кодексу адміністративного судочинства України будь-яку справу, що відноситься до юрисдикції суду першої інстанції, залежно від категорії і складності справи, може бути розглянуто колегіально у складі трьох суддів, крім справ, які розглядаються в порядку спрощеного позовного провадження. Питання про призначення колегіального розгляду вирішується до закінчення підготовчого засідання у справі (до початку розгляду справи, якщо підготовче засідання не проводиться) суддею, який розглядає справу, за власною ініціативою або за клопотанням учасника справи, про що постановляється відповідна ухвала.

Статтею 35 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що справа, розгляд якої розпочато одним суддею чи колегією суддів, повинна бути розглянута цим самим суддею чи колегією суддів, за винятком випадків, які унеможливлюють участь судді у розгляді справи.

У разі зміни складу суду розгляд справи починається спочатку, за винятком випадків, визначених цим Кодексом.

Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом (стаття 242).

Враховуючи, що згідно ухвали суду від 07.11.2017 відбулася зміна складу суду, що має наслідком розгляд справи спочатку, відсутність визначення складу колегії суддів, а також з метою дотримання статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд приходить до висновку про розгляд справи одноособово, про що складено відповідний протокол повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.02.2018.

Згідно з частиною третьою статті 241 Кодексу адміністративного судочинства України судовий розгляд справи в суді першої інстанції закінчується ухваленням рішення суду.

Враховуючи викладене, суд закінчує розгляд даної справи ухваленням рішення за правилами нової редакції Кодексу адміністративного судочинства України.

Ознайомившись із письмово викладеними доводами учасників справи, дослідивши подані документи і матеріали справи, з’ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

ТОВ «Іммошан Україна» було отримано 20.08.2013 від ФОП Береговий В.М. (неплатник ПДВ) передплату у сумі 126422,62 грн, в т.ч. ПДВ 21070,44 грн та виписано податкову накладну №119 від 20.08.2013. Згідно з вимогами податного законодавства у 2013 році податкові накладні, виписані на неплатників ПДВ не підлягали реєстрації в ЄРПН.

У зв’язку з припиненням договору оренди № КРЕ-19-20-2 (внесок) від 01.04.2013 ТОВ «Іммошан Україна» було повернуто 15.04.2016 ФОП Береговий В.М. (неплатник ПДВ, ІПІ-І 00) передплату у сумі 126422,62 грн, в т.ч. ПДВ 21070,44 грн. та виписано розрахунок-коригування №205 від 30.04.2016. Згідно з вимогами Податкового кодексу України даний розрахунок-коригування підлягає реєстрації в ЄРПН.

Розрахунок-коригування №205 від 30.04.2016 може бути зареєстрований в ЄРПН тільки після реєстрації податкової накладної, до якої він складений – №119 від 20.08.2013.

Під час спроби зареєструвати податкову накладну №119 від 20.08.2013 в ЄРПН ТОВ «Іммошан Україна» було отримано Квитанцію №1, в якій було зазначено: «ДОКУМЕНТ НЕ ПРИЙНЯТО. Виявлені помилки: Документ не може бути прийнятий – податкову накладну не може бути виписано за минулий період, оскільки сума ПДВ в податковій накладній (21070,44) перевищує встановлену межу (10000,00)».

Відповідно, під час спроби зареєструвати розрахунок-коригування №205 від 30.04.2016 в ЄРПН ТОВ «Іммошан Україна» було отримано Квитанцію №1, в якій було зазначено: «ДОКУМЕНТ НЕ ПРИЙНЯТО. Виявлені помилки: Документ не може бути прийнятий – порушення вимог підпункту 2 пункту 9 постанови КМУ від 29.12.2010 №1246 «Про затвердження порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних» із змінами і доповненнями, внесеними постановою КМУ від 30.01.2015 №20, а саме: відсутня податкова накладна для покупця з ІПН 00 від 20.08.2013, №119».

Позивач стверджує, що під час звернення представником ТОВ «Іммошан Україна» на «Гарячу лінію ДФС країни» за телефоном 0-800-501-007 напрямок 1-2, було отримано відповідь, що на даний час немає технічної можливості зареєструвати в ЄРПН податкову накладну №119 від 20.08.2013 та відповідно розрахунок-коригування до неї №205 від 30.04.2016 (збій на сервері ДФС України).

ТОВ «Іммошан Україна» звернулося до ДФС України листом №2 від 23.05.2016 з проханням надати індивідуальну письмову податкову консультацію на підставі ст.52 Податкового кодексу України щодо порядку зменшення податкових зобов’язань з ПДВ на підставі розрахунку-коригування до податкової накладної за серпень 2013 року, виписаної на неплатника ПДВ, яку товариство немає технічної можливості зареєструвати в ЄРПН, а саме:

1) Яким чином ТОВ «Іммошан Україна» може зареєструвати податкову накладну №119 від 20.08.2013 та розрахунок-коригування №205 від 30.04.2016 до неї в ЄРПН?

2) Чи може ТОВ «Іммошан Україна» зменшити податкові зобов’язання з ПДВ в декларації за квітень 2016 року (період повернення передплати орендатору ФОП Береговий В.М. та складання розрахунку-коригування), враховуючи, що даний розрахунок-коригування не був зареєстрований в ЄРПН, у зв’язку з технічними проблемами на сервері ДФС України?

Листом №14205/6/99-99-68-02-01-15 від 29.06.2016 розглянуто звернення, яким відповідач надав позивачу податкову консультацію, в якій зазначив, що якщо податкова накладна, яка підлягала обов’язковій реєстрації в ЄРПН, не зареєстрована в ЄРПН у встановлений законодавством термін, то така податкова накладна надалі не може бути зареєстрована в ЄРПН. При цьому розрахунок коригування до такої податкової накладної також не може бути зареєстрований в ЄРПН, а нараховані платником податку – постачальником товарів/послуг податкові зобов’язання з ПДВ відповідно не можуть бути зменшені.

При цьому, контролюючий орган послався на норми, а саме:

«Відповідно до підпункту «а» пункту 187.1 статті 187 Податкового кодексу України дата надходження авансового платежу є датою виникнення у платника податку – постачальника товарів/послуг податкових зобов’язань з ПДВ.

Пунктом 201.10 статті 201 Податкового кодексу України визначено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку – постачальник таких товарів/послуг зобов’язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в та надати отримувачу (покупцю) товарів/послуг за його вимогою.

При цьому слід зазначити, що згідно з редакцією Податкового кодексу України (пункт 11 підрозділу 2 розділу XX Кодексу), чинною на дату складання ТОВ «Іммошан Україна» податкової накладної від 20.08.2013 (сума ПДВ – 21070,44 грн.), починаючи з 01.01.2012, для платників ПДВ було запроваджено обов’язкову реєстрацію податкових накладних в ЄРПН, в яких сума ПДВ в одній податковій накладній становила понад 10 тис. гривень. Не підлягали включенню до ЄРПН податкові накладні, в яких сума ПДВ не перевищувала 10 тис. гривень.

Відповідно до пункту 192.1 статті 192 Податкового кодексу України якщо після постачання із/послуг здійснюється будь-яка зміна суми компенсації їх вартості, включаючи наступний за постачанням перегляд цін, перерахунок у випадках повернення товарів/послуг особі, яка їх надала, або при поверненні пальником суми попередньої оплати товарів/послуг, суми податкових зобов’язань та податкового кредиту постачальника та отримувача підлягають ввідному коригуванню на підставі розрахунку коригування до податкової накладної, складеному в порядку, встановленому для податкових накладних, та зареєстрованому в ЄРПН.

Постачальник має право зменшити суму податкових зобов’язань лише після реєстрації в ЄРПН розрахунку коригування до податкової накладної.

При цьому згідно з пунктом 192.2 статті 192 Податкового кодексу України норма пункту 192.1 цієї не поширюється на випадки, коли постачальник товарів/послуг не є платником податку на кінець звітного (податкового) періоду, в якому був проведений такий перерахунок.

Зменшення суми податкових зобов’язань платника податку – постачальника в разі зміни суми компенсації вартості товарів/послуг, наданих особам, що не були платниками цього податку на дату такого постачання, дозволяється лише при поверненні раніше поставлених товарів у власність постачальника з наданням отримувачу повної грошової компенсації їх вартості, у тому числі при перегляді цін, пов’язаних з гарантійною заміною товарів або низькоякісних товарів відповідно до закону або договору.

Водночас відповідно до пункту 3 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1246 від 29.12.2010, реєстрації в ЄРПН підлягають податкові накладні та/або розрахунки коригування, у тому числі ті, що не видаються отримувачу товарів/послуг та залишаються у їх постачальника, незалежно від суми ПДВ, зазначеної в одній податковій накладній та/або розрахунку коригування.

Розрахунок коригування, складений платником податку до податкових накладних, які не видаються отримувачу товарів (послуг), підлягають реєстрації в ЄРПН таким платником податку.»

Не погоджуючись з наданою податковою консультацією, позивач звернувся повторно до контролюючого органу з листом №3 від 20.07.2016, в якому просив переглянути висновки зроблені в листі №14205/6/99-99-68-02-01-15 від 29.06.2016, а також вжити заходів щодо реєстрації податкової накладної №119 від 20.08.2013 та розрахунку-коригування №205 від 30.04.2016 до неї в ЄРПН.

Листом №17482/6/99-99-08-02-01-15 від 19.08.2016 розглянуто повторне звернення, яким відповідач надав позивачу аналогічну відповідь на податкову консультацію, що і в попередньому листі.

Аналізуючи доводи позивача та заперечення відповідача, з урахуванням наданих ними доказів, суд бере до уваги наступне.

У відповідності до п.201.1 ст.201 Податкового кодексу України на дату виникнення податкових зобов’язань платник податку зобов’язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в ЄРПН у встановлений ПКУ термін.

Згідно із пунктом 11 підрозділу 2 розділу XX Перехідних положень Податкового кодексу України з 01.02.2015 року реєстрації в ЄРПН підлягають всі податкові накладні та розрахунки коригування до податкових накладних (у тому числі які не надаються покупцю, складені за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування) незалежно від розміру ПДВ в одній податковій накладній/розрахунку коригування.

Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у ЄРПН згідно пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків:

- для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, – до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені;

- для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, – до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені.

Згідно пункту 192.1 статті 192 Податкового кодексу України якщо після постачання товарів/послуг здійснюється будь-яка зміна суми компенсації їх вартості, включаючи наступний за постачанням перегляд цін, перерахунок у випадках повернення товарів/послуг особі, яка їх надала, або при поверненні постачальником суми попередньої оплати товарів/послуг, суми податкових зобов’язань та податкового кредиту постачальника та отримувача підлягають відповідному коригуванню на підставі розрахунку коригування до податкової накладної, складеному в порядку, встановленому для податкових накладних, та зареєстрованому в ЄРПН.

Розрахунок коригування, складений постачальником товарів/послуг до податкової накладної, яка складена на отримувача – платника податку, підлягає реєстрації в ЄРПН:

- постачальником (продавцем) товарів/послуг, якщо передбачається збільшення суми компенсації їх вартості на користь такого постачальника або якщо коригування кількісних та вартісних показників у підсумку не змінює суму компенсації;

- отримувачем (покупцем) товарів/послуг, якщо передбачається зменшення суми компенсації вартості товарів/послуг їх постачальнику, для чого постачальник надсилає складений розрахунок коригування отримувачу.

Складені платником податку розрахунки коригування до податкових накладних, складених до 01.02.2015, розрахунки коригування до податкових накладних, які не підлягали наданню отримувачу (покупцю) – платнику податку, підлягають реєстрації в ЄРПН постачальником (продавцем). Зазначене не поширюється на розрахунки коригування, що передбачають зменшення суми компенсації вартості товарів/послуг їх постачальнику (зменшення податкового зобов’язання постачальника та податкового кредиту отримувача), складені після 01.07.2015 до податкових накладних, складених до 01.07.2015 на отримувача (покупця) – платника податку, які підлягають реєстрації в ЄРПН отримувачем (покупцем) товарів/послуг.

Відповідно до пункту 4 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1246 від 29.12.2010 зі змінами і доповненнями, розрахунок коригування до податкової накладної, складеної до 01.02.2015 та відомості якої не підлягали внесенню до ЄРПН у зв’язку з недосягненням суми, визначеної пунктом 11 підрозділу 2 розділу XX Перехідні положення Податкового кодексу України, підлягає реєстрації після реєстрації такої накладної.

Для цього постачальник (продавець) товарів (послуг) повинен протягом доби зареєструвати податкову накладну (незалежно від дати її складення з урахуванням строків давності, встановлених ст.102 Податкового кодексу України) та розрахунок коригування до неї.

Отже, розрахунок коригування складений після 01.02.2015 до податкової накладної, яка була складена до 01.02.2015 та яка не підлягала обов’язковій реєстрації ЄРПН, підлягає реєстрації в ЄРПН після реєстрації такої накладної.

При цьому, податкова накладна, яка була складена до 01.02.2015 та підлягала обов’язковій реєстрації в ЄРПН, але так і не була зареєстрована, та розрахунок коригування, складений після 01.02.2015 до такої накладної, не можуть бути включені до складу податкового кредиту та зареєстровані в ЄРПН.

Відповідно до вимог статей 620, 666 Цивільного кодексу України №435 від 16.01.2003 зі змінами та доповненнями повернення покупцю раніше перерахованого ним авансового платежу розглядається цивільно-правовим законодавством як розторгнення (розірвання) угоди, а не як перегляд цін в рамках укладеного договору на постачання товарів/послуг.

Отже, повернення авансу за не отриманий товар і перегляд ціни на товар розглядаються як різні операції цивільно-правовим та податковим законодавством. При поверненні авансу у зв’язку з розірванням угоди купівлі-продажу, операція з поставки товару не відбувається.

Таким чином, якщо продавцем – платником ПДВ на дату отримання авансової оплати від неплатника ПДВ були визначені податкові зобов’язання з ПДВ та надалі сталися обставини, внаслідок яких неможливо виконати умови договору постачання товарів/послуг, а аванс повернуто, то він має право скласти розрахунок коригування та зменшити нараховану суму податкових зобов’язань з ПДВ.

У відповідності до підпункту 192.1.1 пункту 192.1 статті 192 Податкового кодексу України якщо внаслідок перерахунку відбувається зменшення суми компенсації на користь платника податку – постачальника, то:

а) постачальник відповідно зменшує суму податкових зобов’язань за результатами податкового періоду, протягом якого був проведений такий перерахунок;

б) отримувач відповідно зменшує суму податкового кредиту за результатами такого податкового періоду в разі, якщо він зареєстрований як платник податку на дату проведення коригування, а також збільшив податковий кредит у зв’язку з отриманням таких товарів/послуг.

Постачальник має право зменшити суму податкових зобов’язань лише після реєстрації в ЄРПН розрахунку коригування до податкової накладної.

Тобто, у разі зменшення суми компенсації вартості товарів/послуг:

- постачальник має право зменшити податкові зобов’язання на підставі розрахунку коригування, своєчасно зареєстрованого отримувачем в ЄРПН, у податковій декларації з ПДВ того звітного (податкового) періоду, в якому його складено. Якщо розрахунок коригування зареєстрований в ЄРПН з порушенням терміну реєстрації, то постачальник має право зменшити податкові зобов’язання у податковій декларації з ПДВ того звітного періоду, в якому його зареєстровано в ЄРПН;

- покупець повинен зменшити податковий кредит в податковій декларації з ПДВ за звітний (податковий) період, на який припадає дата складення розрахунку коригування, та зареєструвати його в ЄРПН у встановлені терміни.

Якщо розрахунок коригування не зареєстрований в ЄРПН протягом 365 календарних днів або взагалі не складений на таку операцію, то у разі збільшення суми компенсації вартості товарів/послуг податковий кредит покупця не може бути збільшений, але постачальник не звільняється від обов’язку збільшення суми податкових зобов’язань за відповідний звітний (податковий) період, в якому здійснюється зміна суми компенсації вартості товарів/послуг; у разі зменшення суми компенсації вартості товарів/послуг податкові зобов’язання постачальника не можуть бути зменшені, але покупець зобов’язаний зменшити податковий кредит за відповідний (податковий) період, в якому здійснюється зміна суми компенсації вартості товарів/послуг.

Як свідчать обставини справи, викладені у запиті, платником складено у серпні 2013 року податкову накладну на неплатника ПДВ на суму ПДВ 21070,44 грн, яка перевищує встановлену межу 10,0 тис. грн.

У 2016 році платником здійснено повернення неплатнику ПДВ вищезазначену переплату та виписано рахунок коригування №205 від 30.04.2016.

Враховуючи вищезазначене, платником задля реєстрації у 2016 році в ЄРПН розрахунку коригування до податкової накладної, складеної у серпні 2013 року на неплатника ПДВ на суму ПДВ 21070,44 грн, яка перевищує встановлену межу 10,0 тис. грн.

Згідно з редакцією Податкового кодексу України (пункт 11 підрозділу 2 розділу XX Кодексу), чинною на дату складання ТОВ «Іммошан Україна» податкової накладної від 20.08.2013 (сума ПДВ – 21070,44 грн), починаючи з 01.01.2012, для платників ПДВ було запроваджено обов’язкову реєстрацію податкових накладних в ЄРПН, в яких сума ПДВ в одній податковій накладній становила понад 10 тис. гривень. Не підлягали включенню до ЄРПН податкові накладні, в яких сума ПДВ не перевищувала 10 тис. гривень.

Під час спроби зареєструвати податкову накладну №119 від 20.08.2013 в ЄРПН ТОВ «Іммошан Україна» було отримано Квитанцію №1, в якій було зазначено: «ДОКУМЕНТ НЕ ПРИЙНЯТО. Виявлені помилки: Документ не може бути прийнятий – податкову накладну не може бути виписано за минулий період, оскільки сума ПДВ в податковій накладній (21070,44) перевищує встановлену межу (10000,00)».

Відповідно під час спроби зареєструвати розрахунок-коригування №205 від 30.04.2016 в ЄРПН ТОВ «Іммошан Україна» було отримано Квитанцію №1, в якій було зазначено: «ДОКУМЕНТ НЕ ПРИЙНЯТО. Виявлені помилки: Документ не може бути прийнятий – порушення вимог підпункту 2 пункту 9 постанови КМУ №1246 від 29.12.2010 «Про затвердження порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних» із змінами і доповненнями, внесеними постановою КМУ від 30.01.2015 №20, а саме: відсутня податкова накладна для покупця з ІПН 00 від 20.08.2013, №119».

При цьому, позивачем не було надано суду доказів щодо оскарження дій по нездійсненню реєстрації податкової накладної №119 від 20.08.2013.

Отже, якщо податкова накладна, що підлягала обов’язковій реєстрації в ЄРПН, не зареєстрована в ЄРПН у встановлений законодавством термін, то така податкова накладна надалі не може бути зареєстрована в ЄРПН. При цьому розрахунок коригування до такої податкової накладної також не може бути зареєстрований в ЄРПН, а нараховані платником податку - постачальником товарів/послуг податкові зобов’язання з ПДВ відповідно не можуть бути зменшені.

З огляду на зазначене, індивідуальна податкова консультація ДФС України №14205/6/99-99-08-02-01-15 від 29.06.2016 та №17982/6/99-99-08-02-01-15 від 19.08.2016 відповідає нормам Податкового кодексу України.

Згідно з визначенням, що міститься у підпункті 14.1.172 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, податковою консультацією є допомога контролюючого органу конкретному платнику податків стосовно практичного використання конкретної норми закону або нормативно-правового акта з питань адміністрування нарахування та сплати податків чи зборів, контроль за справлянням яких покладено на такий контролюючий орган.

Відповідно до пункту 52.1 статті 52 Податкового кодексу України за зверненням платників податків контролюючі органи надають безоплатно консультації з питань практичного використання окремих норм податкового законодавства протягом 30 календарних днів, що настають за днем отримання такого звернення даним контролюючим органом.

Податкова консультація має індивідуальний характер і може використовуватися виключно платником податків, якому надано таку консультацію (пункту 52.2 статті 52 Податкового кодексу України).

Згідно з пунктом 53.3 статті 53 Податкового кодексу України платник податків може оскаржити до суду наказ про затвердження узагальнюючої податкової консультації або надану йому індивідуальну податкову консультацію як правовий акт індивідуальної дії, викладені в письмовій або електронній формі, які, на думку такого платника податків, суперечать нормам або змісту відповідного податку чи збору.

Системний аналіз наведених законодавчих норм дає підстави для висновку про те, що податкова консультація за своєю правовою природою є фактично відповіддю контролюючого органу платнику податків на його питання, яка повинна містити конкретні роз'яснення такому платнику практичної форми та/або моделі його поведінки у визначеному колі податкових правовідносин.

Разом з тим, позивачем не було конкретно зазначено в чому саме (в якій частині) суперечить консультація вимогам Податкового кодексу України.

З встановлених обставин справи вбачається, що поставлені у зверненні платника податків про надання податкової консультації питання розглянуті контролюючим органом у повному обсязі, а також викладені у податковій консультації відповіді відповідають нормам Податкового кодексу України.

Крім того, слід зазначити, оскільки зобов’язання щодо видачі нової податкової консультації у податкового органу пов’язане з часом прийняття судового рішення, яким встановлені обставини невідповідності нормам та змісту відповідного податку оскаржуваної податкової консультації, а у суду відсутні підстави вважати, що контролюючим органом будуть порушені вимоги пункту 53.3 статті 53 Податкового кодексу в майбутньому, суд вважає, що позовна вимога про зобов’язання контролюючого органу надати позивачу нову податкову консультацію з урахуванням висновків суду заявлена передчасно.

Також слід зазначити, що позовні вимоги щодо зобов’язання контролюючого органу вжити заходів щодо реєстрації в ЄРПН податкової накладної №119 від 20.08.2013 та розрахунку-коригування до неї №205 від 30.04.2016 є безпідставними та необґрунтованими, оскільки податкова консультація за своєю правовою природою є фактично відповіддю контролюючого органу платнику податків на його питання, яка повинна містити конкретні роз’яснення такому платнику практичної форми та/або моделі його поведінки у визначеному колі податкових правовідносин.

З огляду на зазначене суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Оскільки, за наслідками розгляду справи по суті суд прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення вимог позивача про визнання протиправними дій, зобов’язання вчинити дії, в силу положень статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, понесені позивачем судові витрати стягненню за рахунок бюджетних асигнувань суб’єкта владних повноважень не підлягають.

Керуючись ст.ст.3, 5, 7-11, 19, 73-77, 79, 90, 139, 241-246, гл.10 розділу ІІ Кодексу адміністративного судочинства України, -

В И Р І Ш И В:

У задоволені позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Іммошан Україна» відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили у порядку, встановленому в ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду в порядку та строки, визначені ст.ст.293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Позивач – Товариство з обмеженою відповідальністю «Іммошан Україна» (, адреса: 04073, м. Київ, проспект Московський, 15-А, засіб зв’язку ).

Відповідач – Державної фіскальної служби України (, адреса: 04655, м. Київ, Львівська площа, буд. 8 засіб зв’язку ).

Суддя: Н.А. Добрівська