Справа № 826/18093/16
Суддя: Костенко Д.А.
Дата ухвалення: 2018-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2018 року м. Київ №826/18093/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі колегії суддів:

головуючого Костенка Д.А., суддів: Вєкуа Н.Г., Шрамко Ю.Т.,

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оброни України (далі Міноборони), за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Вінницького об`єдна-ного міського військового комісаріату (далі Вінницький ОМВК), про визнання протиправ-ним і скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:
У листопаді 2016р. позивач звернувся до суду з позовом до Міноборони, в якому просить суд:

1) визнати протиправним рішення Комісії Міноборони з питань розгляду матеріалів, пов`язаних із визначенням учасників бойових дій та спірних питань щодо зарахування до вислуги років окремих періодів військової служби, (далі Комісія Міноборони) від 23.09.2016 про відмову у зарахуванні періоду навчання в Чернігівському ліцеї з посиленою військово-фізичною підготовкою (далі Чернігівський ліцей з ПВФП) до календарної вислуги років на пенсію;

2) скасувати п. 1 розділу ІІ протоколу №23 Комісії Міноборони від 23.09.2016, яким оформлено рішення щодо відмови позивачу у зарахуванні періоду навчання в Чернігівському ліцеї з ПВФП до календарної вислуги років на пенсію;

3) зобов`язати Міноборони здійснити обчислення вислуги років для призначення пен-сії на підставі відомостей послужного списку особової справи позивача із зарахуванням до вислуги років періоду навчання в Чернігівському ліцеї з ПВФП з 21.08.1993 по 22.06.1996, а також терміну перебування у канікулярній відпустці до прибуття на навчання до Харківсь-кого інституту Військово-Повітряних сил з 22.06.1996 по 25.07.1996;

4) зобов`язати Міноборони вжити заходів для внесення в наказ про звільнення позивача з військової служби відповідних відомостей щодо обчисленої календарної вислуги років (та окремо на пільгових умовах) на пенсію та передати ці документи до Вінницького ОМВК для доручення до першого примірника особової справи позивача.

Ухвалою суду від 22.11.2016 залучено до участі у справі як третю особу без самос-тійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Вінницький ОМВК

У зв`язку із припиненням повноважень судді, в провадженні якого перебувала дана справа і не була ним розглянута, та згідно з протоколом повторного автоматичного розподілу дана справа передана на розгляд судді Костенку Д.А. Згідно з ч. 2 ст. 26 КАС України (у редакції до 15.12.2017) судовий розгляд справи розпочався спочатку.

Позов обґрунтовано протиправністю оскаржуваного рішення Комісії Міноборони від 23.09.2016, яке прийнято без врахування доводів позивача у його зверненні від 16.08.2016, суперечить ч. 1 ст. 24 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" (у редакції від 25.03.1992) і постанові Замостянського районного суду м. Вінниці від 04.10.2006 у справі №2-а-1070, та порушує право позивача на призначення йому пенсії за вислугу років.

Позивач вважає, що період його навчання в Чернігівському ліцеї з ПВФП з 21.08.1993 по 22.06.1996, а також термін перебування у канікулярній відпустці до прибуття на навчання до Харківського інституту Військово-Повітряних сил з 22.06.1996 по 25.07.1996 підлягають зарахуванню до календарної вислуги років, з урахуванням яких на час надходження його особової справи до Департаменту фінансів Міноборони (14.07.2016), його вислуга років складала 22 роки 10 місяців 23 дні, а на день закінчення військової служби (16.09.2016) 23 роки і 26 дні, що давало право на призначення йому пенсії за вислугу років.

Позивач зазначає, що постанова Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 №393 не містить будь-яких виключень, зокрема тих, які передбачені у п. 2.6 Положення про організа-цію в Міноборони роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військо-вослужбовцям і соціального забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та членів їх сімей, затвердженим наказом Міноборони від 14.08.2014 №530 (далі Положення №530).

Відповідач подав заперечення на позов, в яких просить суд відмовити в його задово-ленні з наступних підстав.

Відповідач, посилаючись на положення ч. 4 ст. 2, ч. 1 ст. 24 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) та постанову Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 №393, якою визна-чено вичерпний перелік періодів служби та час перебування, що зараховуються до вислуги років для призначення пенсії, стверджує, що навчання позивача в Чернігівському ліцеї з ПВФП не є військовою службою і не може бути зараховано до вислуги років.

Постанова Замостянського районного суду м. Вінниці від 07.10.2006 прийнята у справі №2-а-1070, сторонами в якій виступали позивач і в/ч НОМЕР_1 . Водночас згідно з п. 2.12 Положення №530 обов`язок обчислення вислуги років чи загального страхового стажу для призначення пенсій здійснюється Департаментом фінансів Міноборони, тому нарахування здійснені військовою частиною не є підставою для збільшення терміну проходження війсь-кової служби на час навчання у ліцеї. Норма п. 2.6 цього Положення діюча і в установленому порядку не скасована чи не змінена, тому підлягала врахуванню відповідачем.

На виконання вимог п. 8 ухвали суду від 22.11.2016 листом Вінницького ОВК від 02.08.2017 №3/2362 до суду надійшли засвідчені копії документів особової справи позивача.

Під час розгляду справи по суті в судовому засіданні 11.10.2017 представник позивача Янченко П.М. підтримав позов з наведених у позовній заяві підстав.

Представник відповідача Тарасенко Н.В. не визнав позов з наведених у запереченнях підстав.

Третя особа явку свого представника до судового засідання не забезпечила, причин неприбуття до суду не повідомила, що не перешкоджає розгляду справи.

Згідно з ч. 6 ст. 128 КАС України (у редакції до 15.12.2017) та з огляду відсутність потреби у заслуховуванні свідків чи експертів, суд продовжив розгляд справи у письмовому провадженні.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши матеріали справи, суд вста-новив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

У період з 21.08.1993 по 22.06.1996 позивач навчався у Чернігівському ліцеї з ПВФП, що визнається усіма учасниками справи, було встановлено у постанові Замостянського райо-нного суду м. Вінниці від 04.10.2006 №2-а-1070, копія якої міститься у справі (а.с. 60, 61), а також підтверджується копією витягу з наказу Начальника Чернігівського ліцею з ПВФП від 21.08.1993 №12 по стройовій частині (а.с. 20).

Також у вказаній постанові Замостянського районного суду м. Вінниці від 04.10.2006 №2-а-1070 встановлено про перебування позивача у канікулярній відпустці до прибуття на навчання до Харківського інституту Військово-Повітряних сил з 22.06.1996 по 25.07.1996, що ніким з учасників справи не заперечувалося.

Згідно з наявним у справі витягом від 31.07.2017 №12/1/256 з послужного списку по-зивача (а.с. 151), на військову службу позивач призваний 26.07.1996 Чернігівським МВК. У період з 26.07.1996 по 11.11.2000 позивач був курсантом Харківського інституту Військово-Повітряних Сил. Починаючи з 11.11.2000 по 08.09.2016 позивач обіймав різні посади у відповідних частинах, а 08.09.2016 його звільнено з військової служби у відставку відповідно до пп. "б" ч.ч. 6, 8 ст. 26 (за станом здоров`я).

У примітці витягу зазначено про те, що згідно постанови Замостянського районного суду м. Вінниці від 04.10.2006 №2-а-1070 зроблено запис у послужний список:

"21.08.1993 зарахований до Чернігівського ліцею з посиленою військово-фізичною під-готовкою (наказ №12 від 21.08.1993).
22.06.1996 відповідно до наказу Начальника Головного Управління військової освіти МО України №36 від 11.06.1996 "Про розподіл випускників ліцеїв до вищих закладів освіти" направлений для подальшого навчання до Харківського інституту льотчиків ВПС (наказ начальника Чернігівського ліцею з посиленою військово-фізичною підготовкою №77 від 22.06.1996 р.).
Рахувати проходження військової служби з 21.08.1995 р.".

Згідно з копією постанови Замостянського районного суду м. Вінниці від 04.10.2006 у справі №2-а-1070 за позовом ОСОБА_2 до в/ч НОМЕР_1 про зарахування навчання до зага-льного строку військової служби (а.с. 60, 61) визнано незаконними дії командування в/ч НОМЕР_1 з незарахування ОСОБА_2 навчання у Чернігівському ліцеї з ПВФП, а також зобо-в`язано в/ч НОМЕР_1 зарахувати ОСОБА_2 навчання у Чернігівському ліцеї з ПВФП та перебування у канікулярній відпустці до прибуття на навчання до Харківського інституту льотчиків ВПС у загальний строк військової служби.

Також у справі наявна копія послужного списку позивача (а.с. 62-68), з якої вбачається внесення начальником штабу в/ч НОМЕР_1 на аркуші 4 записів від руки, які зазначені у примітці витягу від 31.07.2017 №12/1/256 з послужного списку позивача.

На час звільнення позивач проходив службу на посаді інспектора-льотчика відділу контролю підготовки пошуково-рятувальних сил та засобів в/ч НОМЕР_2 .

У справі міститься копія наказу командира в/ч НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 14.09.2014 №159 (а.с. 22, 144), згідно з якою позивача, звільненого наказом Командувача Повітряних Сил Збройних Сил України від 16.08.2016 №326 з військової служби у відставку відповідно до ч. 6 ст. 26, з урахування ч. 8 цієї статті, п. "б" (за станом здоров`я) Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", з 16.09.2016 виключити із списків особового складу частини та всіх видів забезпечення і направити для зарахування на військовий облік до Вінницького ОМВК.

Згідно із наявною у справі копією листа в/ч НОМЕР_2 від 11.07.2016 №350/161/1107/пс (а.с. 32, 33), у травні 2016р. особова справа позивача була направлена для підрахунку вислу-ги років з в/ч НОМЕР_2 до в/ч НОМЕР_3 . У зв`язку з відсутністю на той час підстав для проведення попереднього підрахунку (рапорту військовослужбовця та затвердженої свідоцтва про хворобу) особова справа військовослужбовця повернута до в/ч НОМЕР_2 для доопрацювання. Після надходження 29.06.2016 до в/ч НОМЕР_2 свідоцтва про хворобу №254/23 з висновком про непридатність до військової служби з виключенням з військового обліку та за рапортом ТВО командира в/ч НОМЕР_2 особова справа повторно була направлена до в/ч НОМЕР_3 за вихідним від 05.07.2016 №350/162/1058/ПС/дск. (копія міститься у справі а.с. 34) для проведення підра-хунку вислуги років. На підставі п. 2.15 розділу ІІ Положення №530 у в/ч НОМЕР_3 був скла-дений попередній розрахунок вислуги років на пенсію й на підставі п. 2.12 розділу ІІ цього ж Положення особова справа за вихідним від 08.07.2016 №350/160/2070/дск для обчислення вислуги років для призначення пенсії направлена до Департаменту фінансів Міноборони.

Згідно із наявними у справі копіями листа в/ч НОМЕР_2 від 16.08.2016 №350/161/1305/пс і (а.с. 36, 37), листа Кадрового центру Повітряних Сил Збройних Сил України від 08.08.2016 №350/160/2429/дск (а.с. 38), листа Департаменту фінансів Міноборони від 05.08.2016 №248/6/2897/3344 (а.с. 39, 40), Департаментом фінансів Міноборони розрахунок вислуги років на пенсію не виконано, у зв`язку з тим, що у військовослужбовця немає календарної вислуги років 22 роки та 6 місяців, як встановлено ст. 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". Період навчання у військовому ліцеї у вислугу років на військовій службі з 21.08.1993 по 22.06.1996 заліку не підлягає, як це зазначено у п. 2.6 Положення №530.

Після ознайомлення 16.08.2016 позивача з листом Кадрового центру Повітряних Сил Збройних Сил України від 08.08.2016 №350/160/2429/дск він звернувся до командира в/ч НОМЕР_2 із рапортом від 16.08.2016, в якому зазначив про свою незгоду з прийнятим рішенням з підстав, наведених у письмових запереченнях, що додаються на 3-х аркушах, та просив вжити заходів для їх розгляду. Копії рапорту і письмових заперечень від 16.08.2016 містяться у справі (а.с. 41-44).

Згідно з наявними у справі копіями листів в/ч НОМЕР_2 від 17.08.2016 №350/161/1309/пс, в/ч НОМЕР_2 від 21.10.2016 №350/161/1644/пс і Департаменту фінансів Міноборони від 18.10.2016 №248/3/6/2897/4034 (а.с. 45, 54, 55) у зв`язку з надходження рапорту позивача його особова справа в чергове надійшла до Департаменту фінансів Міноборони, яким нап-равлено її на розгляд Комісії Міноборони. Після засідання Комісії Міноборони 23.09.2016 особову справу повернуто. До в/ч НОМЕР_2 особова справа повернулася 18.10.2016 разом з витягом з протоколу засідання Комісії Міноборони.

Згідно з наявною у справі копією витягу з п. 1 розділу ІІ протоколу №23 засідання Комісії Міноборони від 23.09.2016 (а.с. 18, 19), Комісія розглянула питання щодо зараху-вання до вислуги років окремого періоду навчання в Чернігівському військовому ліцеї з ПВФП, за результатами чого прийняла рішення про відмову в зарахуванні періоду навчання до календарної вислуги років на пенсію. Рішення обґрунтовано посиланням на п. 2.6 Поло-ження №530, згідно з яким періоди навчання у військових ліцеях до вислуги років для приз-начення пенсії не зараховуються.

Спірні правовідносини між сторонами виникли у сфері соціального захисту військово-службовців та стосуються правомірності відмови відповідача у зарахуванні позивачу періоду навчання в Чернігівському ліцеї з ПВФП до календарної вислуги років для призначення пенсії за вислугу років.

Абзацом 7 п. "а" ст. 12 Закону України від 09.04.1992 №2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (у редакції, чинній на час звільнення позивача з військової служби, далі Закон №2262) встановлено, що пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу <...> незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби: з 01.10.2015 по 30.09.2016 і на день звільнення мають вислугу 22 календарних роки та 6 місяців і більше.

Згідно з п. "а" ч. 1 ст. 17 Закону №2262 особам офіцерського складу <...>, які мають право на пенсію за цим Законом, до вислуги років для призначення пенсії зараховується військова служба.

Як визначено у ст. 2 Закону України від 25.03.1992 №2232-ХІІ "Про військовий обо-в`язок і військову службу" (у редакції, чинній на час звільнення позивача з військової служби і прийняття відповідачем оскаржуваного рішення; далі Закон №2232), військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

У ч. 6 цієї статті визначено перелік видів військової служби:

- строкова військова служба;

- військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період;

- військова служба за контрактом осіб рядового складу;

- військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу;

- військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки;

- військова служба за контрактом осіб офіцерського складу;

- військова служба за призовом осіб офіцерського складу.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 24 Закону №2232 початком проходження військової служби вва-жається день призначення на посаду курсанта вищого військового навчального закладу, вій-ськового навчального підрозділу вищого навчального закладу для громадян, які не прохо-дили військову службу, та військовозобов`язаних.

Перебування на військовій службі громадян, які навчаються у військово-навчальних закладах, передбачено і у ст. 25 Закону №2232. Водночас громадяни, які виявили бажання вступити до військово-навчальних закладів, відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону №2232 прохо-дять підготовку у військових ліцеях, середніх загальноосвітніх навчально-виховних закладах, в організаціях Товариства сприяння обороні України, на підготовчих курсах при вищих нав-чальних закладах або самостійно.

Відповідно до ст. 17-1 Закону №2262 порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 №393 "Про порядок обчис-лення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерсько-го складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей" (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовід-носин) було встановлено, що для призначення пенсій за вислугу років відповідно до Закону №2262 особам офіцерського складу до вислуги років зараховується військова служба в Збройних Силах (абз. 1 п. 1).

Абзацом 1 п. 2 цієї постанови було встановлено, що до вислуги років особам офіцерсь-кого складу Збройних Сил при призначенні пенсій згідно з п. "а" ст. 12 Закону №2262 додатково зараховується час їхнього навчання (у т.ч. заочно) у цивільних вищих навчальних закладах, а також у інших навчальних закладах, після закінчення яких присвоюється офіцер-ське звання, до вступу на військову службу або призначення на відповідну посаду в межах до п`яти років із розрахунку один рік за шість місяців.

Аналогічні положення закріплені у пп. 1 п. 2.1, п. 2.2 розділу ІІ Положення №530.

Згідно з пп. 1 п. 2.6 розділу ІІ цього Положення до вислуги років для призначення пенсій не зараховуються період навчання у військових ліцеях, суворовському та нахімов-ському училищах.

Наведені вище нормативні положення законодавства, чинного на час виникнення спірних правовідносин, визначають, що військова служба (навчання) курсантів вищих війсь-кових навчальних закладів відноситься до військової служби і зараховується до вислуги років осіб офіцерського складу Збройних Сил.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 19.08.1992 №490 "Про реформу системи військової освіти" Чернігівський ліцей з ПВФП, у якому з 21.08.1993 по 22.06.1996 навчався позивач, створений з метою підготовки кандидатів для вступу до війсь-кових навчальних закладів.

Чернігівський ліцей з ПВФП не є вищим військовим навчальним закладом, що ніким з учасників справи не заперечувався. Навчання позивача у вказаному Ліцеї полягало у його підготовці до вступу до Харківського інституту Військово-Повітряних Сил, що передбачено ч. 1 ст. 12 Закону №2232. Також, як вбачається з матеріалів справи, після закінчення нав-чання позивача у цьому Ліцеї йому не присвоювалося військове звання згідно з копією пос-лужного списку військове звання "лейтенант" позивачу присвоєно наказом Міністра оборони України №722 від 11.11.2000.

За таких обставин, суд доходить висновку про те, що період навчання позивача у Чернігівському ліцеї з ПВФП з 21.08.1993 по 22.06.1996 і період перебування у канікулярній відпустці до прибуття на навчання до Харківського інституту Військово-Повітряних Сил з 22.06.1996 по 25.07.1996 не відносяться до проходження ним військової служби згідно з переліком її видів, що закріплений у ч. 4 ст. 2 Закону №2232, а відтак не підлягають зараху-ванню до його вислуги років при призначенні пенсії згідно з п. "а" ст. 12 Закону №2262.

Такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України у постанові від 01.10.2013 по справі №21-330а13, Вищого адміністративного суду України у постанові від від 02.06.2015 по справі №2а-9980/11/1070.

Твердження позивача про віднесення спірних періодів до військової служби не відпо-відають вимогам законодавства і спростовуються вищевикладеним. При цьому, посилання позивача на положення ст. 24 Закону №2232 (у редакції, чинній на час зарахування позивача до Чернігівського ліцею з ПВФП та проходження навчання у ньому), якою було передбачено, що початком перебування на військовій службі вважався, зокрема, й день прибуття на нав-чання до військово-навчального закладу (військового ліцею), вказаний у приписі, виданому військовим комісаріатом, для допризовників, призовників і військовозобов`язаних, суд відхиляє, оскільки до спірних правовідносин підлягає застосуванню та редакція Закону №2232, яка була чинною на час прийняття відповідачем оскаржуваного рішення.

Посилання позивача на те, що постанова Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 №393 не містить обмежень, визначених у п. 2.6 Положення №530, суд відхиляє як необґрун-товані. Постанова Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 №393 не містить положень, які б передбачали зарахування періоду навчання позивача у ліцеї до вислуги років для призна-чення йому пенсії, тому суд не вбачає невідповідності їй п. 2.6 Положення №530.

Посилання позивача на обов`язковість врахування постанови Замостянського район-ного суду м. Вінниці від 04.10.2006 у справі №2-а-1070 суд відхиляє, виходячи з наступного.

Звільнення від доказування з підстав установлення преюдиційних обставин в іншому судовому рішенні, передбачене ч. 1 ст. 72 КАС України (у редакції, чинній до 15.12.2017), варто розуміти так, що учасники адміністративного процесу не зобов`язані повторно доказу-вати ті обставини, які були встановлені чинним судовим рішенням в іншій адміністративній, цивільній або господарській справі, якщо в цій справі брали участь особи, щодо яких відповідні обставини встановлені.

Водночас передбачене ч. 1 ст. 72 КАС України звільнення від доказування не має абсолютного характеру і не може сприйматися судом як неможливість спростування під час судового розгляду обставин, які зазначені в іншому судовому рішенні. Адміністративні суди не повинні сприймати як обов`язкові висновки щодо фактичних обставин справи, наведені у чинних судових рішеннях за інших адміністративних, цивільних чи господарських справ.

Для спростування обставин, передбачених ч. 1 ст. 72 КАС України, учасник адмініс-тративного процесу, який ці обставини заперечує, повинен подати суду належні та допустимі докази. Ці докази повинні бути оцінені судом, що розглядає справу, у загальному порядку за правилами ст. 86 КАС України (у редакції, чинній до 15.12.2017).

Тому, якщо обставини у справі, що розглядається, є інакшими, ніж установлені під час розгляду іншої адміністративної, цивільної чи господарської справи, то справу належить вирішити відповідно до тих обставин, які встановлені безпосередньо судом, який розглядає справу. Такий висновок зроблено Вищим адміністративним судом України у постанові від 02.06.2015 по справі №2а-9980/11/1070 у подібних правовідносинах.

Аналогічні правила закріплені у ч.ч. 5, 7 ст. 78 КАС України (чинна редакція), згідно з якими обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивіль-ній або адміністративній справі, що набрало законної сили, можуть бути у загальному поряд-ку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені (ч. 5); правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов`яз-ковою для суду (ч. 7).

Як вірно зазначає відповідач, у справі №2-а-1070 Міноборони участь не брало, а пос-танова Замостянського районного суду м. Вінниці від 04.10.2006 про зобов`язання вчинити певні дії стосується в/ч НОМЕР_1 , тому суд вважає, що Міноборони не позбавлено процесуаль-ного права і можливості заперечувати обставини, на які посилається позивач у цій справі.

У постанові від 04.10.2006 по справі №2-а-1070 Замостянський районний суд м. Вінниці встановив обставину навчання позивача у Чернігівському ліцеї з ПВФП у період з 21.08.1993 по 22.06.1996, а також обставину перебування позивача у канікулярній відпустці до прибуття на навчання до Харківського інституту Військово-Повітряних сил з 22.06.1996 по 25.07.1996, які відповідачем не заперечувалися і були враховані судом, при встановленні фактичних обставин цієї справи.

Водночас Замостянський районний суд м. Вінниці дійшов висновку про зарахування періоду навчання позивача у Чернігівському ліцеї з ПВФП та канікулярної відпустки в загальний строк військової служби, що тягне за собою збільшення грошового забезпечення, з чим не погоджується відповідач.

Суд зауважує, що у цій справі заперечення відповідача спростовують наявність право-вих підстав для зарахування періоду навчання позивача у Чернігівському ліцеї з ПВФП та канікулярної відпустки до вислуги років для призначення пенсії. Крім цього, відповідач вірно зазначає, посилаючись на п. 2.12 розділу ІІ Положення №530, про те, що військова час-тина, де проходив військову службу позивач, не віднесена до кола суб`єктів, які здійснюють обчислення вислуги років для призначення пенсій (у випадку позивача, таким є Департамент фінансів Міноборони).

Таким чином, враховуючи, що предмет адміністративної справи №2-а-1070 не стосу-вався обчислення вислуги років чи включення спірного періоду до вислуги років для призна-чення пенсії, а військова частина, де проходив військову службу позивач, не уповноважена обчислювати вислугу років для призначення пенсій, а також, беручи до уваги заперечення відповідача, які спростовують зарахування спірних періодів до вислуги років для призна-чення пенсії, суд, при вирішенні цієї справи, не бере до уваги правову оцінку Замостянського районного суду м. Вінниці щодо включення спірних періодів до загального строку військової служби, надану у постанові від 04.10.2006 по справі №2-а-1070.

З цих же мотивів суд не бере до уваги надані позивачем копії витягу з наказу команди-ра в/ч НОМЕР_2 від 25.12.2015 №72, згідно з яким позивачу встановлено на 01.01.2016 календар-ну вислугу років: 22р. 4 міс. 10 дн. (а.с. 69), попереднього розрахунку вислуги років позивача на пенсію: 22р. 09 міс. 02 дн. (а.с. 70), оскільки відповідно до п.п. 2.12, 2.19 розділу ІІ Положення №530 уповноваженим органом, який здійснює обчислення вислуги років для призначення пенсій, є Департамент фінансів Міноборони, а спірні питання вирішує Комісія Міноборони.

Посилання позивача на те, що його було нагороджено медаллю "20 років сумлінної служби" згідно з наказом Міністра оборони України 10.02.2014 №63, на підтвердження чого він надав копію посвідчення до відзнаки Міноборони № НОМЕР_4 (а.с. 71, 72), суд відхиляє, ос-кільки дана обставина не є підставою для обчислення вислуги років для призначення пенсії.

Посилання позивача на те, що з протоколу від 23.09.2016 №23 не вбачається повідом-лення секретарем Комісії суть заперечень позивача від 16.08.2016, що, на думку позивача, свідчить про неповноту і необ`єктивність прийнятого рішення, суд вважає необґрунтованим, виходячи з такого.

Відповідно до п. 2.19 розділу ІІ Положення №4530 спірні питання щодо зарахування до вислуги років для призначення пенсії окремих періодів служби в календарному обчис-ленні або на пільгових умовах за поданнями начальників відповідних управлінь особового складу вирішуються комісією Міноборони в складі, що затверджується наказом Міністра оборони України. На розгляд комісії виносяться тільки ті спірні питання, які не можуть бути вирішені на місці кадровими та фінансовими органами, зазначеними в п. 2.12 цього розділу.

Із наявного у справі витягу з протоколу від 23.09.2016 №23 вбачається, що на розгляд Комісії Міноборони було винесено спірне питання щодо зарахування навчання позивача у Чернігівському ліцеї з ПВФП до вислуги років з урахуванням наявності постанови Замос-тянського районного суду м. Вінниці від 04.10.2006 №2-а-1070 про зарахування в загальний строк військової служби періоду навчання з 21.08.1993 по 25.07.1996 (включно з канікуляр-ною відпусткою), яке Комісією було розглянуто і по суті якого прийнято відповідне рішення.

Як вбачається, Комісією Міноборони розглянуто спірне питання, ініційоване пози-вачем, по суті. Посилання позивача на відсутність у протоколі інформації про повідомлення секретарем суті заперечень позивача цих обставин не спростовує, у зв`язку з чим у суду відсутні підстави для висновку про неповноту чи необ`єктивність такого розгляду. Крім того, за висновком суду, наявні у справі заперечення позивача щодо не проведення Департамен-том фінансів Міноборони розрахунку вислуги років на пенсію, які стали підставою для роз-гляду Комісією Міноборони цього спірного питання, не спростовують правильність такого рішення.

Посилання позивача на те, що згідно з п. 2.9 розділу ІІ Положення №530 обчислення вислуги років для призначення пенсії здійснюється за послужним списком з особової справи військовослужбовця, є вірними і ніким з учасників не заперечуються. Однак посилання позивача на послужний список не спростовує відсутність правових підстав для включення спірних періодів до вислуги років для призначення позивачу пенсії.

Таким чином, проаналізувавши усі суттєві аргументи позивача, суд дійшов висновку про те, що вони не свідчать про порушення відповідачем вимог чинного національного зако-нодавства при обчисленні вислуги років позивача і права позивача на призначення йому пенсії за вислугою років, тому не є підставою для визнання протиправним і скасування оскаржуваного рішення від 23.09.2016, а також зобов`язання відповідача провести обчис-лення вислуги років з урахуванням спірних періодів, у зв`язку з чим вказані позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Зважаючи на це та на недоведеність позивачем набуття ним необхідної вислуги років на день звільнення (22 календарних роки та 6 місяців і більше), суд не вбачає підстав для зобов`язання відповідача вжити заходів щодо внесення змін у наказ про його звільнення та передачі цих документів до Вінницького ОМВК, у зв`язку з чим вказана вимога не підлягає задоволенню.

Підсумовуючи все вищевикладене, суд зазначає про необґрунтованість адміністра-тивного позову і відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 90, 139, 241-246, 250, пп. 10 п. 1 КАС України, суд

в и р і ш и в:
Відмовити ОСОБА_2 у задоволенні адміністративного позову.

Позивач: ОСОБА_2 ;

АДРЕСА_1 ,

РНОКПП НОМЕР_5 .

Відповідач: Міністерство оборони України;

03191, м. Київ, пр-т Повітрофлотський, 6, .

Третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів:

Вінницький об`єднаний міський військовий комісаріат;

21000, м. Вінниця, вул. Олександра Довженка, 28.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження. Рішення суду може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду в порядку, встановленому ст.ст. 293, 295-297 КАС України. Апеляційна скарга подається протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Д.А. Костенко

Судді: Н.Г. Вєкуа

Ю.Т. Шрамко