Справа № 733/1005/18
Суддя: Карапиш Т. В.
Дата ухвалення: 2018-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Ічнянський районний суд Чернігівської області
Справа №733/1005/18
№ 2-а/733/35/18
Рішення

Іменем України

"02" листопада 2018 р. Ічнянський районний суд

Чернігівської області

в складі:

головуючого судді Т.В. Карапиш

при секретарі В.Ю. Донченко

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ічня справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора взводу № 2 роти № 3 БУПП в Чернігівській області ДПП ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до інспектора взводу № 2 роти № 3 БУПП в Чернігівській області ДПП ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення в розмірі 510 гривень 00 копійок. В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує, що він 25 липня 2018 року о 15 годині 30 хвилин на 124 км автомобільної дороги Київ-Чернігів-Нові Яриловичі керував транспортним засобом автомобілем НОМЕР_1, НОМЕР_2 та був зупинений інспектором взводу № 2 роти № 3 БУПП в Чернігівській області ДПП ОСОБА_2 по причині порушення вимог п.22.5 ПДР України, а саме: за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах до 46 т), навантаження на одиночну вісь 11 т (для автобусів, тролейбусів 11,5 т), здвоєні осі 16 т, строєні 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь 11 т, здвоєні осі 18 т, строєні 24 т), за що передбачена відповідальність за ст.132-1 КУпАП. Вказану постанову позивач вважає незаконною, винесеною з порушенням норм процесуального та матеріального права. Зокрема, не заперечуючи факту проїзду вказаним в постанові транспортним засобом, позивач заперечує факт вчинення ним правопорушення, передбаченого ст. 132-1 КУпАП, а тому просить визнати дії працівника поліції протиправними, а дану постанову скасувати в зв'язку з відсутністю в його діях правопорушення, передбаченого ст. 132-1 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не зявився, але надав заяву про розгляд справи без його участі, свої вимоги підтримує повністю з підстав, викладених у позові, та просить його задовольнити повністю.

Відповідач в судове засідання не зявився, але надав відзив на пред'явлений позов, з якого вбачається, що останній позовні вимоги не визнає та просить відмовити в задоволенні позову, вказуючи на те, що наведені позивачем у адміністративному позові обставини не відповідають дійсності є надуманими, тоді як вчинення адміністративного правопорушення доведено матеріалами справи, а саме доданою копією довідки результатів здійснення габаритно-вагового контролю, оригінал якої знаходиться у відділенні поліції. Просить відмовити в задоволені адміністративного позову, вважає дії відповідача правомірними, а оскаржувану постанову такою, що відповідає вимогам КУпАП та встановленим обставинам справи.

Стаття 205 КАС України передбачає, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити, виходячи з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частина 1 ст. 6 КАС України вказує, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду від 23.12.2005 р. № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст.283,284 КУпАП. Зокрема, вона повинна містити інформацію про місце вчинення адміністративного правопорушення та докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення.

Статтею 276 КУпАП передбачено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Як встановлено в судовому засіданні 25 липня 2018 року відносно ОСОБА_1 інспектором взводу № 2 роти № 3 БУПП в Чернігівській області ДПП ОСОБА_2 була винесена постанова по справі про адміністративне правопорушення серії ВР № 182789, відповідно до якої на позивача був накладений штраф в розмірі 510 гривень 00 копійок за порушення вимоги п.22.5 Правил дорожнього руху України (а.с.9).

Як вбачається із даної постанови позивач 25 липня 2018 року о 15 годині 30 хвилин на 124 км автомобільної дороги Київ-Чернігів-Нові Яриловичі керував транспортним засобом автомобілем НОМЕР_1, НОМЕР_2, при цьому навантаження на здвоєну вісь становило 17200 кг при допустимій нормі 16000 кг, та загальна маса транспортного засобу з причіпом становила 41800 кг при допустимій нормі 40000 кг, чим порушив п.22.5 Правил дорожнього руху України.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють ПДР України, затверджені постановою КМУ №1306 від 10.10.2001 року.

Пункт 22.5 ПДР України вказує, що за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах 4,35 м), за довжиною 22 м (для маршрутних транспортних засобів 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах до 46 т), навантаження на одиночну вісь 11 т (для автобусів, тролейбусів 11,5 т), здвоєні осі 16 т, строєні 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь 11 т, здвоєні осі 18 т, строєні 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Стаття 132-1 КУпАП, передбачає відповідальність, зокрема, за порушення правил проїзду великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами.

Відповідно до п. 2 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 р. № 30, транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великогабаритним, якщо його габарити перевищують хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306.

Згідно п. 4 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - дозвіл), виданим перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів.

У відповідності до п. 31 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, для отримання дозволу перевізник або уповноважена ним особа подає заяву, в якій зазначаються заплановані строки проїзду транспортного засобу, маршрут руху, геометричні (висота, ширина, довжина) і вагові (загальна вага, осьові навантаження) параметри транспортного засобу, інформація про вантаж, найменування, адреса, телефон перевізника та прізвище відповідальної за перевезення особи.

Доказів на підтвердження законності руху транспортним засобом, габаритні параметри якого перевищують нормативні, а саме: заяви для отримання дозволу на проїзд даним транспортом, самого дозволу виданого підрозділом Національної поліції чи документа про внесення плати за проїзд вищевказаного автомобіля позивачем не надано.

Із поданого відповідачем заперечення на адміністративний позов убачається, що останній позовні вимоги ОСОБА_1 не визнав, вважає їх безпідставними та просить відмовити у їх задоволенні, оскільки з боку позивача дійсно мало місце порушення правил перевезення великогабаритних вантажів, а саме, навантаження на здвоєну вісь становило 17200 кг при допустимій нормі 16000 кг. Загальна маса транспортного засобу з причіпом становила 41800 кг при допустимій нормі 40000 кг. На підтвердження факту вчинення ОСОБА_1 зазначеного адмінправопорушення, відповідачем було приєднано до відзиву на позовну заяву копію довідки результатів здійснення габаритно-вагового контролю 25 липня 2018 року о 15-30 год (а.с.22). Крім того, на даний час територіальними органами Укртрансбезпеки спільно з службами автомобільних доріг в областях та відповідними підрозділами національної поліції України в областях розпочато здійснення заходів з габаритно-вагового контролю за допомогою стаціонарних або пересувних габаритно-вагових комплексів.

Згідно п.3 Порядку № 879 габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та уповноваженими підрозділами Національної поліції.

До того ж, позивач не надав документального підтвердження того, що дана постанова про накладення на нього адміністративного стягнення винесена з порушенням вимог чинного законодавства.

Частина 2 ст.77 КАС України передбачає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, суд дослідивши матеріали справи та всі докази в сукупності, із врахуванням пояснень позивача в адміністративному позові та письмового заперечення відповідача, суд приходить до висновку про встановлення та доведення у даній справі факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ст.132-1 КУпАП, яке в даному випадку дійсно мало місце, та, зважаючи на обставини, вина позивача у його вчиненні є повністю доведена, а дії відповідача відповідають вимогам чинного законодавства.

Приймаючи до уваги, що дотримання ПДР України є невід'ємною частиною організації процесу дорожнього руху з метою створення безпеки для інших учасників дорожнього руху, уникнення дорожньо-транспортних пригод та їх наслідків,а також з метою збереження та недопущення руйнування автомобільних доріг загального використання, суд приходить до переконання, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 132-1 КУпАП, а тому постанова в справі про адміністративне правопорушення, винесена 25 липня 2018 року відносно ОСОБА_1 відповідає вимогам ст.283 КУпАП, є законною та обґрунтованою, оскільки при її винесенні виконано усі вимоги чинного законодавства та на підставі повного і всебічного з'ясування обставин вирішено справу, а тому скасуванню не підлягає.

Вирішуючи питання розподілу між сторонами судових витрат по справі, суд враховує те, що позивач не поніс судових витрат, оскільки звільнений від сплати судового збору при поданні даної заяви до суду, відповідач теж не поніс судових витрат по даній справі, тому їх слід компенсувати за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України.

Керуючись ст. ст. 2, 9, 77, 205, 229, 241-246, 286, 295 КАСУ, ст.ст. 7, 132-1, 247, 251, 276 КУпАП Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду від 23.12.2005 р. № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» суд,

ВИРІШИВ :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до інспектора взводу № 2 роти № 3 БУПП в Чернігівській області ДПП ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Шостого апеляційного адміністративного суду (01010, м. Київ, вул. Московська, 8 корпус 30) протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Т. В. Карапиш