Справа № 0540/8878/18-а
Суддя: Христофоров А.Б.
Дата ухвалення: 2018-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 жовтня 2018 р. Справа№0540/8878/18-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Христофоров А.Б., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області в якому просить суд:

- визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області у призначенні та виплаті щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1, як судді у відставці в розмірі 80 % грошового утримання судді, яка працює на відповідній посаді;

- зобов'язати Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області зарахувати до стажу роботи судді ОСОБА_1, що дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання, як судді у відставці, стаж на посадах судового виконавця Ворошиловського районного суду м. Донецька за період з 04.08.1983 р. по 21.03.1993 р., та на посадах в Донецькому обласному управлінні юстиції за період з 22.03.1993 р. по 31.10.2002 р. відповідно до довідки, виданої Донецьким апеляційним адміністративним судом від 13 червня 2018 року за № 03-27/18744/18;

-зобов'язати Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області провести ОСОБА_1 перерахунок щомісячного довічного грошового утримання, як судді у відставці з урахуванням 34 років 10 місяців 11 днів стажу роботи судді в розмірі 90 % грошового утримання судді, яка працює на відповідній посаді з 14 червня 2018 року та виплатити заборгованість з урахуванням виплачених сум.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що при розрахунку загального стажу, який дає право на врахування підвищеної відсоткової ставки при визначені щомісячного довічного грошового утримання всього стажу роботи, набутого позивачем на посадах: судового виконавця, консультанта 1 категорії по виконанню судових рішень, провідного консультанта з судової роботи, головного консультанта відділу забезпечення судової діяльності та судової реформи, начальника відділу забезпечення судової діяльності та судової реформи Донецького обласного управління юстиції, у зв'язку з чим призначено 80% щомісячного довічного грошового утримання суддівської винагороди при стажі на посаді судді. На звернення з заявою до відповідача, останнім відмовлено у зарахуванні до стажу зазначених періодів. Вважає такі дії відповідача протиправними та незаконними, оскільки її було обрано на посаду судді під час дії Закону України "Про статус суддів" №2862-ХІІ від 15.12.1992 року, відповідно до якого має право на зарахування до стажу роботи судді вищезазначені періоди роботи. Зауважує, що за наявності врахування зазначених періодів позивач має право на щомісячне довічне грошове утримання суддівської винагороди у розмірі 90 відсотків. З урахуванням зазначеного звернулася до суду та просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідач направив відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що вимоги позивача суперечать чинному законодавству та не підлягають задоволенню. ОСОБА_1 звернулася до управління з заявою про призначення довічного грошового утримання судді у відставці 14.06.2018 року. Позивачем до заяви було надано копію наказу Донецького апеляційного адміністративного суду від 13.06.2018 №б4/к "Про відрахування судді ОСОБА_1", в якому зазначено про відрахування ОСОБА_1 зі штату Донецького апеляційного адміністративного суду 13.06.2018 року у зв'язку зі звільненням за її заявою про відставку. Таким чином, позивачу призначено довічне грошове утримання з 14.06.2018 у розмірі 80 % від заробітку. Загальний стаж роботи складає 37 років 5 місяців 19 днів, в тому числі на посаді судді - 15 років 7 місяців 13 днів, тому розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80% суддівської винагороди. Жодного рішення про відмову управлінням не приймалось. З урахуванням викладеного вважає, що управлінням не допущені порушення при здійсненні владних повноважень відносно позивача, у зв'язку з чим підстави для задоволення позовних вимог позивача відсутні.

19.09.2018 року ухвалою Донецького окружного адміністративного суду відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи на 27.09.2018 року.

27.09.2018 року ухвалою Донецького окружного адміністративного суду відкладено розгляд справи на 23.10.2018 року.

Позивач про час дату та місце розгляду справи повідомлена належним чином, разом з позовними вимогами просила суд розглянути справу без її участі.

Представник відповідача до судового засідання не з'явився, через відділ діловодства та документообігу суду надав заяву про розгляд справи у письмовому провадженні.

Згідно п.10 ч.1 ст.4 КАС України письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 9 ст. 205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з'явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

З урахуванням вказаних приписів процесуального законодавства, 23.10.2018 року суд перейшов до розгляду справи в порядку письмового провадження.

Разом з тим, відповідно до вимог ч.4 ст.243 КАС України судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Розглянувши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд встановив наступне.

Позивач, ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1), відповідно до статті 43 Кодексу адміністративного судочинства України здатна здійснювати свої адміністративні процесуальні права та обов'язки.

Відповідач, Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області () є суб'єктом владних повноважень - органом виконавчої влади, який в даних правовідносинах здійснює повноваження відповідно до Положення про Пенсійний фонд України, затверджене Указом Президента України від 06.04.2011 року №384/2011 (далі за текстом - Положення №384/2011) та відповідно до статті 43 Кодексу адміністративного судочинства України здатний здійснювати свої адміністративні процесуальні права та обов'язки.

Судом встановлено, що Рішенням Вищої ради правосуддя №1519/0/15-18 від 25.04.2018 року ОСОБА_1 звільнено у відставку з посади судді Донецького апеляційного адміністративного суду.

Наказом Донецького апеляційного адміністративного суду від №64-4/к від 13.06.2018 року позивача відраховано зі штату Донецького апеляційного адміністративного суду у зв'язку зі звільненням у відставку.

14.06.2018 року позивач звернулася до Управління пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області з заявою про призначення щомісячного довічного утримання судді у відставці.

Відповідно до заяви відповідачем була розрахована сума щомісячного довічного утримання судді у відпустці в розмірі 80%.

Не погоджуючись з розміром нарахованої суми щомісячного довічного грошового утримання, 17.07.2018 року позивач звернулась з письмовою заявою про роз'яснення розміру обчислення щомісячного довічного грошового утримання.

02.08.2018 року відповідачем надано відповідь за №14099/02, в якій зазначено, що оскільки стаж позивача на посаді судді складає 15 років 7 місяців 13 днів, тому розмір щомісячного грошового утримання становить 80% суддівської винагороди.

Відповідно до Розрахунку стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 13.06.2018 року за № 03-27/18744/18, виданої Донецьким апеляційним адміністративним судом, ОСОБА_1, має стаж:

- на посаді судового виконавця Ворошиловського районного суду м. Донецька за період з 04.08.1983 року по 21.03.1993 року;

- на посаді консультанта 1 категорії по виконанню судових рішень, провідного консультанта з судової роботи, головного консультанта відділу забезпечення судової діяльності та судової реформи Донецького обласного управлінні юстиції за період з 22.03.1993 року по 17.12.1995 року

-на посаді начальника відділу забезпечення судової діяльності та судової реформи Донецького обласного управління юстиції за період з 18.12.1995 року по 31.10.2002 року.

- на посаді судді, заступника голови Куйбишевського районного суду м. Донецька з 01.11.2002 року по 26.03.2008 року;

- на посаді судді Донецького апеляційного адміністративного суду з 27.03.2008 року по 16.03.2018 року.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.

Однією з гарантій забезпечення незалежності суддів при здійсненні ними своїх повноважень, закріпленої у частині першій статті 126 Конституції, є надання їм за рахунок держави матеріального і соціального захисту (заробітна плата, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо), а в майбутньому - статусу судді у відставці, право якого на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією незалежності працюючих суддів.

На момент звільнення позивача у відставку та призначення їй щомісячного довічного грошового утримання діяв Закон України "Про судоустрій і статус суддів" від 2 червня 2016 року № 1402-VIII.

Відповідно до пункту 25 Розділу XII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 2 червня 2016 року № 1402-VIII право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.

В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів". За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Правові засади організації судової влади та здійснення правосуддя в Україні з метою захисту прав, свобод та законних інтересів людини і громадянина, прав та законних інтересів юридичних осіб, інтересів держави на засадах верховенства права, визначає систему судів загальної юрисдикції, статус професійного судді, народного засідателя, присяжного, систему та порядок здійснення суддівського самоврядування і встановлення системи і загального порядку забезпечення діяльності судів та регулює інші питання судоустрою і статусу суддів були врегульовані Законом України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 № 2453-VІ.

Відповідно до п. 11 Перехідних положень Розділ XIII вказаного Закону в редакції від 07.07.2010 року, судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

Так, статтею 43 Закону України "Про статус суддів" від 15.12.1992 № 2862-ХІІ (в редакції від 01.01.2011 року), передбачено, що до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили о складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов'язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах. Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років. До стажу роботи, що дає судді Конституційного Суду України право на відставку, виплату вихідної допомоги та отримання щомісячного довічного грошового утримання зараховується також стаж іншої практичної, наукової, педагогічної роботи за фахом та стаж державної служби без додержання умови наявності десятирічного стажу роботи на посаді судді.

22.05.2008 року Конституційний Суд України в рішенні №10-рп/2008 зазначив, що однією з конституційних гарантій прав і свобод людини і громадянина є недопущення їх скасування чи звуження їх змісту та обсягу при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів. Тлумачення словосполучення "звуження змісту та обсягу прав і свобод людини і громадянина", що міститься в частині третій статті 22 Конституції України, Конституційний Суд України дав у рішенні від 22.09.2005 № 5-рп/2005, згідно з яким "...конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані; при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу Існуючих прав і свобод. Скасування конституційних прав і свобод - це їх офіційна (юридична або фактична) ліквідація. Звуження змісту та обсягу прав і свобод - є їх обмеження. У традиційному розумінні, визначальними поняття змісту прав людини є умови і засоби, які становлять можливості людини, необхідні для задоволення потреб її існування та розвитку. Обсяг прав людини - це їх сутнісна властивість, виражена кількісними показниками можливостей людини, які відображені відповідними правами,що не є однорідними і загальними". Конституційний Суд України також підкреслив загальновизнаним є правило, згідно з яким сутність змісту основного права в жодному разі не може бути порушена.

Визнання Законом правових актів такими, що втратили чинність, зупинення їх дії, внесення до них змін і доповнень стосовно раніше закріплених в них прав і свобод людини , громадянина Конституційний Суд України вважає скасуванням або обмеженням цих прав і свобод.

Виходячи з висловленого у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій громадян, зокрема суддів, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства або прийняттям нових законодавчих актів.

Рішенням Конституційного Суду України від 08.06.2016 року №4-рп/2016 були визнані неконституційними, зокрема, положення частини 3 статті 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 року №2453-VІ у редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 року №213-VІІІ які передбачали зменшення розміру щомісячного грошового утримання судді.

При цьому Конституційний Суд України визначив порядок виконання рішення, відповідно до якого частина 3 статті 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 року №245 3-VI в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 року №213VIII, яка суперечить Конституції України, не підлягає застосуванню як така, що втратила чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення. Натомість застосуванню підлягає частина 3 статті 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 року №2453- VІ до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 року №213-VIII, тобто у редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд" від 12.02.2015 року №192-VІІІ, а саме, "щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання. У разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання".

Статтею 8 Конституції України встановлено, що в Україні визнається і діє верховенство права. Конституція має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

Принцип верховенства права як першочерговий закріплений у статті 6 КАС України.

Статтею 22 Конституції України визначено, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Незалежність судців закріплена в Конституції України, отже, статус судді, який зберігається і за суддею у відставці, є конституційним.

Відповідно до статті 126 Конституції України незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України.

Отже, враховуючи вищезазначені рішення Конституційного Суду, не можуть бути застосовані у спірних правовідносинах положення Закону, які призводять до звуження прав судді, а саме, до зменшення розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, оскільки такі положення, як і положення Закону, поставлені на розгляд Конституційним Судом, визнані неконституційними та такими, що звужують права судді, шляхом зменшення розміру щомісячного довічного грошового утримання судці у відставці.

Розділом І Порядку подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України 25.01.2008 № 3-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України 20.03.2017 № 5-1) визначено, що щомісячне довічне утримання призначається з дня, наступного за днем звільнення судді з посади у відставку, якщо звернення за призначенням щомісячного довічного утримання відбулося не пізніше трьох місяців з дня звільнення судді з посади. У разі звернення пізніше трьох місяців з дня звільнення судді з посади щомісячне довічне утримання призначається з дня звернення за його призначенням. Днем звернення за призначенням щомісячного довічного утримання вважається день прийняття органом, що призначає щомісячне довічне утримання, заяви та документів, перелік яких наведено в розділі III цього Порядку.

Відтак беручи до уваги наведенні правові норми, а також періоди роботи позивача, що не враховані відповідачем при обрахуванні наявності суддівського стажу, вбачається, що ОСОБА_1, підлягає врахуванню при обчислені стажу роботи на посаді судді, на момент виходу її у відставку, періоди роботи на посадах: судового виконавця, консультанта 1 категорії по виконанню судових рішень, провідного консультанта з судової роботи, головного консультанта відділу забезпечення судової діяльності та судової реформи, начальника відділу забезпечення судової діяльності та судової реформи Донецького обласного управління юстиції. У зв'язку з чим, позивач має право на призначення довічного грошового утримання судді у відставці, у розмірі більшому ніж 80 відсотків суддівської винагороди судді.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини першої статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що тягар доказування у спорі покладається на відповідача - суб'єкта владних повноважень, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

Суд не приймає до уваги доводи відповідача викладені у відзиві на адміністративний позов, оскільки вони ґрунтуються на невірному тлумаченні норм законодавства.

Відповідачем не доведено та не надано доказів на підтвердження правомірності висновків щодо відсутності підстав для зарахування до загального стажу, який дає право на врахування підвищеної відсоткової ставки при визначені щомісячного довічного грошового утримання всього стажу роботи, набутого позивачем на посадах: судового виконавця, консультанта 1 категорії по виконанню судових рішень, провідного консультанта з судової роботи, головного консультанта відділу забезпечення судової діяльності та судової реформи, начальника відділу забезпечення судової діяльності та судової реформи Донецького обласного управління юстиції.

З огляду на встановлені обставини справи та наведені норми закону, якими регулюються спірні відносини, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Згідно статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, підлягає стягненню судовий збір за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 2, 5-10, 72-90, 139, 242-246, 205, 250, 255, 257-263, 293-295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ :

Адміністративний позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1) до Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області (місцезнаходження: Донецька область, м. Краматорськ, вул. Поштова, буд. 5) про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області у призначенні та виплаті щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1, як судді у відставці в розмірі 80 % грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області зарахувати до стажу роботи судді ОСОБА_1, що дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання, як судді у відставці, стаж на посадах судового виконавця Ворошиловського районного суду м. Донецька за період з 04.08.1983 року по 21.03.1993 року, та на посадах у Донецькому обласному управлінні юстиції за період з 22.03.1993 року по 31.10.2002 року відповідно до довідки, виданої Донецьким апеляційним адміністративним судом від 13.06.2018 року за № 03-27/18744/18.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області провести ОСОБА_1 перерахунок щомісячного довічного грошового утримання, як судді у відставці з урахуванням 34 років 10 місяців 11 днів стажу роботи судді в розмірі 90 % грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді з 14.06.2018 року та виплатити заборгованість з урахуванням нарахованих та виплачених сум.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) судовий збір у сумі 704 (сімсот чотири) грн. 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Повне судове рішення складено 30.10.2018 року

Суддя Христофоров А.Б.