Справа № 0340/1436/18
Суддя: Андрусенко Оксана Орестівна
Дата ухвалення: 2018-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2018 року ЛуцькСправа № 0340/1436/18

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Андрусенко О. О.,

при секретарі судового засідання Литвиненко І. П.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ІРС СІСТЕМ» до Головного управління ДФС у Волинській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ІРС СІСТЕМ» (далі позивач, ТзОВ «ІРС СІСТЕМ») звернулося в суд з позовом до Головного управління ДФС у Волинській області далі відповідач, ГУ ДФС у Волинській області) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 13.06.2018 року № НОМЕР_1, яким збільшено суму грошового зобовязання за платежем податок на прибуток приватних підприємств на 1 309 417,50 грн., в т. ч. 1 047 534,00 грн. за податковими зобовязаннями та 261 883,50 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями; від 13.06.2018 року № НОМЕР_2, яким збільшено суму грошового зобовязання за платежем податком на додану вартість на 2 400 027,50 грн., в т. ч. 1 920 022,00 грн. за податковими зобовязаннями та 480 005,50 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач безпідставно виніс оскаржувані податкові повідомлення-рішення від 13.06.2018 року № НОМЕР_1 та від № НОМЕР_2, оскільки виявлені в актах перевірки порушення не відповідають фактичним обставинам справи та суперечать нормам чинного законодавства. Вказує на те, що факт реалізації ТзОВ «ІРС СІСТЕМ» макаронних виробів та борошна ТзОВ «СОФТЕХ» є реальною господарською операцією, яка підтверджується документально, а її результати належним чином відображені у бухгалтерському і податковому обліку підприємства та його податковій звітності. Також зазначає, що отримане позивачем у ТзОВ «ТЕПЛОЕНЕРГОТРЕЙД» обладнання придбане на платній основі та використовується у власній господарській діяльності, що підтверджується належними, допустимим та достатніми доказами.

Ухвалою суду від 01.08.2018 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в даній адміністративній справі та ухвалено судовий розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження, призначено у даній справі підготовче засідання.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача позовних вимог не визнав, посилаючись на правомірність висновків контролюючого органу, зроблених при проведенні перевірок, вважає, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення винесені відповідно до вимог чинного законодавства, просив у задоволенні позовних вимог відмовити.

У відповіді на відзив представник позивача зазначила, що викладені у відзиві заперечення на позов, є безпідставними і такими, що не заслуговують на увагу. Вважає, що доводи контролюючого органу про нереальність господарських операцій підприємства із ТзОВ «СОФТЕХ» та ТзОВ «ТЕПЛОЕНЕРГОТРЕЙД» не ґрунтуються на сукупності доказів, що безспірно підтверджують існування обставин, які виключають право платника на формування податкового кредиту та відображення у бухгалтерському та податковому обліку фінансово-господарських операцій. Просила позов задовольнити.

Представник відповідача у запереченнях на відповідь на відзив зазначив, що в ході проведення перевірки не підтверджено наявність поставки від ТзОВ «ІРС СІСТЕМ» продукції покупцю ТзОВ «СОФТЕХ», що свідчить про укладення угоди без мети настання реальних наслідків, а також не підтверджено фактичність здійснення господарських операцій з придбання обладнання у ТзОВ «ТЕПЛОЕНЕРГОТРЕЙД». Просив у задоволенні позову відмовити.

Ухвалою суду від 28.09.2018 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

У судовому засіданні 01.10.2018 року оголошувалась перерва до 22.10.2018 року.

У судових засіданнях представник позивача позов підтримала з підстав, викладених у позовній заяві та у відповіді на відзив, та просить його задовольнити.

Представник відповідача у судових засіданнях позов не визнав з підстав, викладених у відзиві та запереченнях, та просить відмовити у його задоволенні.

Заслухавши вступне слово учасників справи, дослідивши письмові докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову належить відмовити з таких мотивів та підстав.

Судом встановлено, що у період з 20.02.2018 року по 05.03.2018 року посадовими особами ГУ ДФС у Волинській області проведено документальну планову виїзну перевірку ТзОВ «ІРС СІСТЕМ» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2015 року по 31.12.2017 року, валютного - за період з 01.01.2015 року по 31.12.2017 року, єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування - за період з 01.01.2015 року по 31.12.2017 року, про що складено акт перевірки від 21.03.2018 року № 4284/14-01/37259158 (т. 1 а.с. 31-73).

Перевіркою було встановлено порушення позивачем, зокрема:

- ст. 1, п. 2 ст. 3, п. 1, п. 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», ст. 22, ст. 23, пп.14.1.257 п. 14.1 ст. 14, пп. 134.1.1 п. 134 ст. 134 Податкового кодексу України, вимог Положення (стандарту) бухгалтерського обліку № 15 «Дохід», затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 29.11.1999 року № 290, в результаті чого ТзОВ «ІРС СІСТЕМ» занижено податок на прибуток на загальну суму 1 047 534,00 грн., в т. ч. за ІІ квартал 2016 року на суму 1 047 534,00 грн.;

- пп. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14, п.п. 185.1 ст. 185, ст. 186, ст. 198 Податкового кодексу України, п. 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», в результаті чого занижено податок на додану вартість, що підлягає сплаті до державного бюджету на загальну суму 1 920 022,00 грн., в т. ч. за травень 2016 року в сумі 1 104 959,00 грн., за липень 2016 року 68 855,00 грн., за вересень 2016 року в сумі 191 374,00 грн., за жовтень 2016 року в сумі 506 147,00 грн. та листопад 2016 року в сумі 48 687,00 грн.

Не погоджуючись із висновками, викладеними в акті перевірки від 21.03.2018 року № 4284/14-01/37259158, позивачем було подано заперечення 02.05.2018 року до ГУ ДФС у Волинській області ( т. 1 а.с. 114-123). Листом від 10.05.2018 року за вих. № 8335/10/03-20-14-01-11 ГУ ДФС у Волинській області повідомило позивача, що за результатами розгляду вказаних заперечень прийнято рішення про проведення позапланової виїзної перевірки з питань, що становлять предмет заперечення, з 16.05.2018 року (т. 1 а.с. 133).

У період з 17.05.2018 року по 22.05.2018 року на підставі наказу від 15.05.2018 року № 1802 (т. 1 а.с. 134) посадовими особами відповідача проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТзОВ «ІРС СІСТЕМ» з питань, що стали предметом заперечення вх. № 7414/10 від 02.05.2018 року на акт планової виїзної документальної перевірки від 21.03.2018 року № 4284/14-01/37259158.

За результатами перевірки складено акт від 30.05.2018 року № 8433/14-01/37259158 (т. 1 а.с. 150-177), в якому зафіксовано порушення позивачем, зокрема:

- ст. 1, п. 2 ст. 3, п. 1, п. 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», ст. 22, ст. 23, пп.14.1.257 п. 14.1 ст. 14, пп. 134.1.1 п. 134 ст. 134 Податкового кодексу України, вимог Положення (стандарту) бухгалтерського обліку № 15 «Дохід», затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 29.11.1999 року № 290, в результаті чого ТзОВ «ІРС СІСТЕМ» занижено податок на прибуток на загальну суму 1 047 534,00 грн., в т. ч. за ІІ квартал 2016 року на суму 1 047 534,00 грн.;

- пп. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14, п.п. 185.1 ст. 185, ст. 186, ст. 198 Податкового кодексу України, п. 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», в результаті чого занижено податок на додану вартість, що підлягає сплаті до державного бюджету на загальну суму 1 920 022,00 грн., в т. ч. за травень 2016 року в сумі 1 104 959,00 грн., за липень 2016 року 68 855,00 грн., за вересень 2016 року в сумі 191 374,00 грн., за жовтень 2016 року в сумі 506 147,00 грн. та листопад 2016 року в сумі 48 687,00 грн.

Листом від 08.06.2018 року за вих. № 10364/10/03-20-14-01-11 ГУ ДФС у Волинській області повідомило позивача про те, що за результатами позапланової перевірки складено акт від 30.05.2018 року № 8433/14-01/37259158, яким висновки планової виїзної перевірки ТзОВ «ІРС СІСТЕМ» залишено без змін, підстав для задоволення вимог, викладених в запереченні від 02.05.2018 року, немає (т. 1 а.с. 179).

13.06.2018 року на підставі акта перевірки від 30.05.2018 року № 8433/14-01/37259158 ГУ ДФС у Волинській області винесено такі податкові повідомлення-рішення:

- № НОМЕР_1, яким позивачу збільшено суму грошового зобовязання по податку на прибуток приватних підприємств на загальну суму 1 309 417,50 грн., в т. ч. 1 047 534,00 грн. за податковими зобовязаннями та 261 883,50 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями;

- № НОМЕР_2, яким позивачу збільшено суму грошового зобовязання по податку на додану вартість на загальну суму 2 400 027,50 грн., в т. ч. 1 920 022,00 грн. за податковими зобовязаннями та 480 005,50 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Відповідно до п. 134.1 ст. 134 Податкового кодексу України (далі - ПК України, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) обєктом оподаткування податком на прибуток є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього розділу.

Базою оподаткування є грошове вираження обєкту оподаткування, визначеного згідно із статтею 134 цього Кодексу з урахуванням положень цього Кодексу (ст. 135 ПК України).

Відповідно до п. 198.1 ст. 198 ПК України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Пунктом 198.2 ст. 198 ПК України визначено, що датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Згідно із п. 198.3 ст.198 ПК України нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

За приписами п.198.6 ст. 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними / розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Як передбачено п. 44.1 ст. 44 ПК України, для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» для цілей цього Закону терміни вживаються у такому значенні: господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства; первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію.

Згідно із частинами першою, другою статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Системний аналіз вказаних нормативно-правових актів дає підстави дійти таких висновків.

Правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування витрат та податкового кредиту наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в своїй господарській діяльності, що пов'язані з рухом активів, зміною зобов'язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами. Якщо господарська операція фактично не відбулася, то первинні документи, складені платником податку та його контрагентом на підтвердження такої операції, не відповідають дійсності, та свідчать про відсутність у сторін волевиявлення щодо реального здійснення господарської операції. Наслідки для податкового обліку створює лише фактичний рух активів, що є обов'язковою умовою для формування об'єкту оподаткування податком на прибуток та витрат.

Аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту. При цьому в первинних документах, які є підставою для бухгалтерського обліку, фіксуються дані лише про фактично здійснені господарські операції. Про відсутність реального характеру відповідних операцій можуть свідчити, зокрема, наявність таких обставин: неможливість здійснення платником податку зазначених операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна або обсягу матеріальних ресурсів, економічно необхідних для виробництва товарів, виконання робіт або послуг, нездійснення особою, яка значиться виробником товару, підприємницької діяльності, відсутність у платника податку необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності в силу відсутності управлінського або технічного персоналу, основних коштів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів, здійснення операцій з товарно-матеріальними цінностями, які не вироблялися або не могли бути вироблені в обсязі, зазначеному платником податку в документах обліку. При цьому, кожна з вказаних вище обставин не може бути самостійним беззаперечним свідченням (доказом) відсутності реального характеру господарських операцій, проте наявність таких обставин в сукупності, що має бути встановлено судом, може свідчити на користь висновку про неможливість фактичного проведення (вчинення) господарських операцій.

При вирішенні спорів щодо правомірності формування платниками податків своїх даних податкового обліку, зокрема якщо предметом спору є достовірність первинних документів та підтвердження інших обставин реальності відображених у податковому обліку господарських операцій, необхідно враховувати, що обов'язок доведення відповідних обставин у спорах між особою та суб'єктом владних повноважень покладається на суб'єкта владних повноважень, якщо він заперечує проти позову. У разі надання контролюючим органом доказів, які в сукупності з іншими доказами у справі свідчать, що документи, на підставі яких платник податків задекларував податковий кредит та сформував витрати, містять інформацію, що не відповідає дійсності, платник податків має спростовувати ці доводи.

Таким чином, на підтвердження фактичного здійснення господарських операцій, враховуючи специфіку таких операцій та договорів, що їх регламентують, платник повинен мати відповідні первинні документи, які мають бути належно оформленими, та, які в сукупності з встановленими обставинами справи, зокрема і щодо можливостей здійснення господарюючими суб'єктами відповідних операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна, обсягу матеріальних та трудових ресурсів, економічно необхідних для виконання умов, обумовлених договорами, мають свідчити про беззаперечний факт реального вчинення господарських операцій, що і є підставою для формування платником податкового обліку.

Вказані правові висновки викладені, зокрема, у постановах Верховного Суду у складі колегій суддів Касаційного адміністративного суду від 11.09.2018 (справи № 826/15653, № 805/2316/16-а), від 19.09.2018 (справа № 2а-2104/12/1370) та в силу приписів частини пятої статті 242 КАС України враховуються при вирішенні цієї справи.

Судом встановлено, що підставою для донарахування позивачу грошових зобовязань по податку на прибуток стало непідтвердження реальності постачання протягом травня-липня 2016 року товару для ТзОВ «СОФТЕХ».

Так, у матеріалах справи міститься договір поставки від 29.04.2016 року № 29/04-16, укладений між ТзОВ «ІРС СІСТЕМ» (постачальник) та ТзОВ «СОФТЕХ» (покупець), відповідно до умов якого постачальник зобовязався передавати у власність покупця товар вільний від будь-яких прав та претензій на нього третіх осіб, а покупець приймати та оплачувати товар на умовах договору. Предметом договору є товар (партія товару), вказаний у накладних. Асортимент, кількість та ціна товару погоджується сторонами і вказується в накладних. Ціна договору складає суми цін усіх накладних, відповідно до яких здійснюється постачання товару. Для отримання товару покупець повинен надати постачальнику заявку на отримання товару. Місце поставки: м. Львів, вул. Шевченка, 335. Поставка здійснюється транспортом постачальника. Розвантаження товару здійснюється силами та за рахунок покупця. Здача-приймання товару здійснюється на місці поставки за участю представників сторін. Перехід права власності на товар та ризику випадкової загибелі чи пошкодження відбувається в момент підписання уповноваженими представниками сторін накладної, що засвідчує момент передачі товару покупцю. Оплата за поставлений товар здійснюється покупцем на підставі виставленого рахунку постачальником. Розрахунок за товар здійснюється авансом готівкою або в безготівковому порядку шляхом перерахування коштів на рахунок постачальника. Даний договір набирає чинності з моменту підписання його сторонами і діє до 31.12.2017 року (т. 1 а.с. 197-198).

На підтвердження факту реалізації ТзОВ «СОФТЕХ» у період з травня по липень 2016 року товару (макаронні вироби в асортименті, борошно пшеничне в/с фас. 50 кг) на загальну суму 5 821 045,60 грн., в т. ч. ПДВ 970 174,27 грн., позивач надав заявки на отримання товару, податкові та видаткові накладні, виписки з банківських рахунків, товарно-транспортні накладні (т. 1 а.с. 200-225, т. 2 а.с. 33-120).

Під час проведеного аналізу податкових накладних ТзОВ «СОФТЕХ», зареєстрованих в ЄРПН за травень 2016 року встановлено, що придбаний у ТзОВ «ІРС СІСТЕМ» товар реалізований в неповному обсязі (148027,27 шт. із 391549,35 шт. придбаних у позивача) та повинен обліковуватись на залишку підприємства.

Щодо транспортування вказаного товару представник позивача додатково пояснила, що поставка товару здійснювалася за адресою покупця вул. Шевченка, 335 м. Львів: частково транспортом ТзОВ «ІРС СІСТЕМ» (т. 1 а.с. 228-230), частково перевізником ФОП ОСОБА_3, на підтвердження чого надано договори перевезення вантажу, акти здачі-прийняття робіт (т. 1 а.с. 231-249) та покупцем - ТзОВ «СОФТЕХ», на підтвердження чого надано договір про надання транспортно-експедиційних послуг, замовлення/заявки, акти надання послуг, податкові накладні, акт про зарахування зустрічних однорідних вимог (т. 2 а.с. 1-28).

Разом з тим, в акті від 30.05.2018 року № 8433/14-01/37259158 зазначено, що до перевірки надано товарно-транспортні накладні в кількості 48 штук, згідно яких встановлено, що ТзОВ «ІРС СІСТЕМ» власним транспортом здійснив лише 5 перевезень, в решті випадків до перевезення товару ТзОВ «СОФТЕХ» залучався ФОП ОСОБА_3 (протягом травня - червня 2016 року здійснив 15 поїздок до м. Львова, вул. Шевченка 335), однак більшість доставок товару відбувалося транспортом ТзОВ «СОФТЕХ». ФОП ОСОБА_3 перебуває на обліку у Луцькій ОДПІ; вид діяльності «Вантажний автомобільний транспорт»; згідно декларації платника єдиного податку - ФОП за півріччя 2016 року - фактична чисельність найманих працівників у звітному періоді (осіб) - 0 осіб. Разом з тим, згідно наданих для перевірки товарно-транспортних накладних, автомобільним перевізником в яких був ФОП ОСОБА_3, здійснювалось водієм ОСОБА_4 Інформація про наявність господарських чи трудових відносин між ФОП ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відсутня.

Перевезення товару від ТзОВ «ІРС СІСТЕМ» до ТзОВ «СОФТЕХ» згідно наданих до перевірки товарно-транспортних накладних здійснювалося транспортними засобами з наступними реєстраційними номерами: ДАФ ВС3906ВН, ДАФ ВС3907ВН, ДАФ ВС3930ВК, ДАФ ВС5690ВІ, ДАФ ВС7709ВТ, ДАФ ВС8838ВЕ, ЗІЛ (АС94-61ВК), МАН АС4778АН, МАН АС4778АН, ТАТА (АС 95-36 ВС).

Відповідно до інформації, яка міститься в «НАІС ДДАІ» МВС України, встановлено, що транспортний засіб ДАФ ВС7709ВТ, яким нібито ТзОВ «СОФТЕХ» здійснювало доставку товару 02.06.2016 року, знятий з обліку за актом прийому - передачі, а з 04.06.2016 року належить ТзОВ «ОСОБА_5 СЕРВІС». Інформація про інші транспортні засоби в системі «НАІС ДДАІ» МВС України відсутня.

Також зазначено, що в ході проведення планової перевірки до ГУ ДФС у Рівненській області було надіслано запит №1436/7/03-20-14-01-12 від 05.03.2018 року про проведення зустрічної звірки ТзОВ «СОФТЕХ». 13.03.2018 року ГУ ДФС у Рівненській області листом №1184/7/17-00-14-05 від 13.03.2018 року повідомило, що провести зустрічну звірку немає можливості у звязку із відсутністю субєкта господарювання (посадових осіб або його законних представників) за місце реєстрації платника: м. Рівне. вул. С.Бандери, 41 та повідомило, що відповідно до підсистеми «Архів податкової звітності» 1С «Податковий блок» ТзОВ «СОФТЕХ» з 23.03.2017 зупинено дію «Договору про визнання електронної звітності» з обмеженням статусу документообігу даного підприємства.

ГУ ДФС у Рівненській області також повідомило, що листом №1172/7/17-00-12-01-10/2 від 16.03.2017 року надіслано узагальнену податкову інформацію, відповідно до якої встановлено, що згідно 1С «Податковий Блок» підприємство не має основних фондів та виробничих потужностей власних чи орендованих (20-ОПП не подано) та не має найманих працівників (повідомлення про прийняття працівників на роботу не подано). Відповідно до вищенаведеного вбачається формування для інших підприємств «ризикового» кредиту.

Про відсутність фактичного здійснення господарських операцій ТзОВ «СОФТЕХ» свідчать наступні факти: відсутність будь-якої інформації про зберігання товарів (наявність власних або орендованих складських приміщень, угоди зберігання ТМЦ, відомості про місцезнаходження складів, їх площа, власник складських приміщень/орендодавця); відсутність інформації про транспортування товарів (наявність власних або орендованих транспортних засобів, визначення перевізника, вантажовідправника, вантажоотримувача, відомостей про маршрут, посередників у транспортуванні); відсутність інформації про власні фонди, що необхідне для здійснення фінансово-господарської діяльності підприємства. Орендований офіс не використовується у господарській діяльності; за даними ЄРПН відсутні операції щодо оренди та зберігання придбаного майна.

Крім того, в акті від 30.05.2018 року № 8433/14-01/37259158 зазначено, що 15.09.2016 року листом № 5836/8/13-07-12-01 Шевченківське відділення Личаківської ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області повідомлено, що відповідно до 2 етапу наказу ДФС України від 28.07.2015 року № 543 «Про забезпечення комплексного контролю податкових ризиків з ПДВ» та розпорядження ДФС України від 14.08.2015 № 254-p «Про забезпечення алгоритму дій при комплексному відпрацюванні податкових ризиків з ПДВ», та на виконання наказу ГУ ДФС у Львівській області від 24.09.2015 року № 608 «Про додаткові заходи з відпрацювання ризикових платників податку на додану вартість» самостійно класифіковано ТзОВ «СОФТЕХ» за травень 2016 року як «вигодотранспортуюче» підприємство, оскільки в ході проведення аналізу діяльності підприємства встановлено такі ризики: 1) за травень 2016 року підприємство доведене в категорії «платників ПДВ, які різко підвищили економічну активність»; 2) основний та фактичний вид діяльності ТзОВ «СОФТЕХ» - надання в суборенду виробничих приміщень та надання транспортно-експедиційних послуг відповідно. Однак у травні 2016 року підприємство здійснило ряд нетипових операцій для свого основного та фактичного виду діяльності: 1) придбано вироби для меблювання (покривала з синтетичного матеріалу, вібромасажер для очей та вібромасажне крісло, кавоварки, арахіс 2 сорт, кухонні комбайни, набір склянок, хлібопічки, рюкзаки із синтетичного текстильного матеріалу(УКТЗЕД НОМЕР_3), пледи з синтетичного трикотажного матеріалу, з ворсом, окантованими краями, цукор тощо) на суму ПДВ 1 561,564 тис. грн.; 2) придбало у ТзОВ «ІРС СІСТЕМ» макаронні вироби, макарони фасовані, борошно пшеничне в/с фас. 50 кг тощо на суму ПДВ 969,939 тис. грн.

З урахуванням вказаних обставин контролюючий орган дійшов висновку, що правочини нібито укладені між ТзОВ «ІРС СІСТЕМ» та ТзОВ ТзОВ «СОФТЕХ» не спричинили реального настання юридичних наслідків.

При вирішенні цього спору суд враховує не лише надані позивачем первинні документи, а й специфіку правочинів, а також встановлені обставини щодо можливості здійснення контрагентами відповідних господарських операцій.

Судом встановлено, що ТзОВ «СОФТЕХ» зареєстроване 11.12.2008 року юридичною особою, станом на 29.04.2016 року місцезнаходженням якої було: м. Львів, вул. Шевченка, 335, видами діяльності якої є складське господарство; технічне обслуговування та ремонт автотранспортних засобів; роздрібна торгівля деталями та приладдям для автотранспортних засобів; оптова торгівля хімічними продуктами; вантажний автомобільний транспорт; інша допоміжна діяльність у сфері транспорту; надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань від 20.07.2018 року (т. 1 а.с. 191-196).

При цьому, як зазначалось вище, перевіркою було встановлено, що ТзОВ «СОФТЕХ» у травні 2016 року здійснило ряд нетипових операцій для свого основного та фактичного виду діяльності, зокрема придбавало макаронні вироби, борошно (у позивача), вироби для меблювання, та реалізовувало обладнання для виробництва макаронних виробів, будівельні матеріали тощо.

Суд також враховує узагальнену податкову інформацію щодо ТзОВ «СОФТЕХ» (лист від 16.03.2017 року №1172/7/17-00-12-01-10/2), в якому зазначено про: відсутність можливості виконання операцій з постачання товарів та надання послуг наявним трудовим ресурсом з урахуванням часу, оперативності проведення операцій, і місцезнаходження майна, віддаленості контрагентів один від одного; відсутність будь-якої інформації про зберігання товарів (наявність власних або орендованих складських приміщень, угоди зберігання ТМЦ, відомості про місцезнаходження і складів, їх площа, власник складських приміщень/орендодавця); відсутність інформації про транспортування та надання в оренду транспортних засобів (наявність власних або орендованих транспортних засобів, посередників у транспортуванні); відсутність інформації про власні або орендовані фонди, що необхідне для здійснення фінансово-господарської діяльності підприємства.

Суд також виходить з умов договору від 29.04.2016 року № 29/04-16, пункт 2.4 якого передбачає, що поставка здійснюється транспортом постачальника, розвантаження товару здійснюється силами та за рахунок покупця.

З наданих у судових засіданнях пояснень представників сторін слідує, що 5 перевезень позивач здійснив власним транспортом, 15 перевезень здійснив ФОП ОСОБА_3 згідно договорів перевезення вантажу, решта перевезень здійснювалось транспортом ТзОВ «СОФТЕХ» на підставі договору про надання транспортно-експедиційних послуг.

В оглянутих товарно-транспортних накладних зазначено, що перевезення товару здійснювалося транспортними засобами, в тому числі з наступними реєстраційними номерами: ДАФ ВС3906ВН, ДАФ ВС3907ВН, ДАФ ВС3930ВК, ДАФ ВС5690ВІ, ДАФ ВС7709ВТ, ДАФ ВС8838ВЕ, ЗІЛ (АС94-61ВК), МАН АС4778АН, МАН АС4778АН, ТАТА (АС 95-36 ВС).

Разом з тим, відповідно до інформації, яка міститься в «НАІС ДДАІ» МВС України, встановлено, що транспортний засіб ДАФ ВС7709ВТ, яким нібито ТзОВ «СОФТЕХ» здійснювало доставку товару 02.06.2016 року, знятий з обліку за актом прийому - передачі, а з 04.06.2016 року належить ТзОВ «ОСОБА_5 СЕРВІС». Інформація про усі інші транспортні засоби в системі «НАІС ДДАІ» МВС України взагалі відсутня.

При цьому, суд не бере доводи позивача про те, що відсутність у ФОП ОСОБА_3 трудових ресурсів не виключає можливості реального виконання ним господарської операції з огляду на можливість залучення працівників за договорами цивільно-правового характеру, аутсортингу та аутстафінгу (оренда персоналу), оскільки такі доводи будь-якими доказами не підтверджені. Суд зауважує, що залучення працівників за договорами цивільно-правового характеру, аутсортингу та аутстафінгу (оренда персоналу) передбачає виплату доходу таким працівникам або ж оплату послуг на користь відповідних юридичних осіб, дані про здійснення будь-яких виплат за вказаними договорами в межах здійснення перевезень товару від позивача до ТзОВ «СОФТЕХ» відсутні.

На думку суду, надані позивачем під час перевірки та в ході судового розгляду справи первинні документи не дають підстав дійти беззаперечного висновку про факт реального вчинення господарських операцій між ТзОВ «ІРС СІСТЕМ» та ТзОВ «СОФТЕХ», за якими позивач сформував витрати та податковий кредит з ПДВ у періоді, що перевірявся.

Також в матеріалах справи міститься договір поставки від 11.05.2016 року № 11/05-16, укладений між ТзОВ «ТЕПЛОЕНЕРГОТРЕЙД» (постачальник) та ТзОВ «ІРС СІСТЕМ» (покупець), за умовами якого постачальник зобовязується в порядку та на умовах, передбачених цим договором, поставити покупцю обладнання технологічне та допоміжне устаткування, передавальні пристрої, зазначене в Специфікації № 1 (т. 2 а.с. 229), а покупець зобовязаний прийняти та оплатити поставлене обладнання в порядку та строки, передбачені даним договором. Загальна кількість обладнання, технологічного та допоміжного устаткування, передавальних пристроїв, що підлягає поставці, по сортам, групам, підгрупам, видам, марками, типам розміром визначаються Специфікацією №1. Ціна договору, на дату його підписання, становить 11 520 132,00 грн., в т. ч. ПДВ 1 920 022,00 грн. згідно Специфікації № 1 та може збільшуватися на суму підписаних в подальшому сторонами Специфікацій шляхом укладання додаткової угоди до договору. Даний договір набирає чинності з дати його підписання обома сторонами та діє до 20.05.2016 року (т. 2 а.с. 224-228).

На підтвердження факту поставки ТзОВ «ТЕПЛОЕНЕРГОТРЕЙД» обладнання (Специфікація № 1, т. 2 а.с. 229) для ТзОВ «ІРС СІСТЕМ» на загальну суму 11 520 132,00 грн., в т. ч. ПДВ 1 920 022,00 грн., надано акт приймання передачі майна від 16.05.2016 року до договору від 11.05.2016 року № 11/05-16, видаткові та податкові накладні, розрахунки коригування до податкових накладних, наказ про введення в експлуатації основних засобів та МНМА та визначення строків їх експлуатації, акти приймання-передачі (внутрішнього переміщення) основних засобів (т. 2 а.с. 230-233, т. 3 а.с. 22-147).

З наданих у судових засіданнях пояснень представника позивача слідує, що оплата за виробниче обладнання, придбане у ТзОВ «ТЕПЛОЕНЕРГОТРЕЙД», проведена за рахунок: власних коштів підприємства в сумі 3 520 132,00 грн. та кредитних коштів у сумі 8 000 000,00 грн., на підтвердження чого надано платіжні доручення, банківські виписки, кредитний договір від 17.05.2016 року № 3416/ЮКР/0 та договір застави від 17.05.2016 року № НОМЕР_4/0-РМ-2/02-1, що укладені між ПАТ «Акціонерний Банк «РАДАБАНК» та позивачем, (т. 2 а.с. 235-253, т. 3 а.с. 1-16). При цьому, на підтвердження правомірності визначення вартості вказаного обладнання (11 520 132,00 грн.) також надано договір на проведення оцінки майна від 19.04.2016 року № 0416/67, укладений між позивачем та ТзОВ «Капитель-Групп», звіти про оцінку основних засобів (т. 3 а.с. 17- 20).

В акті від 30.05.2018 року № 8433/14-01/37259158 зазначено, що технологічне та допоміжне устаткування, передавальні пристрої, які у травні 2016 року придбані у ТзОВ «ТЕПЛОЕНЕРГОТРЕЙД», на зберігання позивачу передавалися такими підприємствами, а саме: ПП «Макаронна компанія» у періоді з 01.01.2015 року по липень 2015 року, ПП «ДАВІ-БУД» у період з липня 2015 року по травень 2016 року та ТзОВ «СОФТЕХ» з 05.05.2016 року по 16.05.2016 року безоплатно.

Так, в ході розгляду даної справи встановлено, що вищевказане обладнання (Специфікація № 1, т. 2 а.с. 229) перебувало у власності ПП «Макаронна компанія», при цьому на підставі договору від 02.04.2014 року № 02/04/14 ТзОВ «ІРС СІСТЕМ» (зберігач) зобовязалось вказане майно зберігати за місцем: Волинська обл., Луцький р-н, с. Тарасове, вул. Жовтнева, 2А безоплатно (т. 3 а.с. 179-187).

У 2015 році ПП «Макаронна компанія» продано на аукціоні вказане обладнання ПП «ДАВІ БУД» за суму 580 468,13 грн.

29.07.2015 року між позивачем та ПП «ДАВІ БУД» укладено договір відповідального зберігання № 29/07-15, за умовами якого позивач зобовязувався зберігати обладнання, яке знаходилося за адресою вул. Жовтнева, 2а у селі Тарасове Луцького району (т. 3 а.с. 172-178).

05.05.2016 року між позивачем та ТзОВ «СОФТЕХ» укладено договір відповідального зберігання № 05/05-16, за умовами якого позивач зобовязувався зберігати обладнання, яке знаходилося за адресою вул. Жовтнева, 2а у селі Тарасове Луцького району (т. 3 а.с. 164-171).

Перевіркою встановлено, що ТзОВ «ТЕПЛОЕНЕРГОТРЕЙД» придбало обладнання у ТзОВ «СОФТЕХ» відповідно до податкових накладних від 13.05.2016 року № 16, від 16.05.2016 року № 19, 20, 23 на суму 11 519 691,00 грн. Однак, аналізом Єдиного державного реєстру податкових накладних встановлено, що у ТзОВ «СОФТЕХ» відсутнє придбання даного обладнання, у деклараціях з ПДВ декларування операцій з придбання товару у неплатників ПДВ також відсутнє. Згідно фінансової звітності у ТзОВ «СОФТЕХ» станом на 01.01.2016 року обліковуються основні засоби, первісна вартість яких становить 3036 тис. грн., станом на 30.06.2016 року 2661 тис. грн., тобто суттєвих змін у активах ТзОВ «СОФТЕХ» не відбулося.

З наведеного вбачається, що вартість обладнання з часу його продажу у 2015 році на аукціоні за ціною 580 468,13 грн. до травня 2016 року зросла майже у 20 разів до 11 520 132 грн. Разом з тим, згідно висновку про вартість обладнання від 19.04.2016 року (а. с. 19) дата виробництва різних агрегатів обладнання - з 1992 року по 2008 рік. Дані про здійснення покращень, ремонтних робіт, заміну агрегатів, запасних частин в обладнанні, які могли б призвести до настільки суттєвої зміни вартості обладнання, відсутні. Водночас, як вбачається з вищевказаних договорів відповідального зберігання обладнання знаходилося за однією адресою, не перевозилося, фактичного руху даного майна не було.

Зважаючи на викладене, суд вважає, що сама по собі наявність первинних документів не є доказом фактичного здійснення господарської операції, оскільки матеріалами перевірки не підтверджено правомірності набуття права власності ТзОВ «ТЕПЛОЕНЕРГОТРЕЙД» від ТзОВ «СОФТЕХ», а також з урахуванням придбання позивачем обладнання за ціною, формування якої у розмірі, що в 20 разів перевищує ціну реалізації обладнання на аукціоні за відсутності фактичного покращення якісних характеристик майна.

Враховуючи встановлені обставини справи в сукупності, а також умови договорів, суд приходить до висновку, що документи, надані позивачем на підтвердження фактичного здійснення господарських операцій беззаперечно не свідчать про факт вчинення господарських операцій, натомість в даному випадку надані позивачем первинні документи не є достатніми та вичерпними для такого висновку, оскільки предметом спору в цій справі є підтвердження обставин реальності відображення у податковому обліку господарських операцій, які фактично не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи судом стосовно врахування реального часу їх здійснення, наявності матеріальних та трудових ресурсів, основних засобів для здійснення відповідної господарської діяльності, що свідчить про відсутність реальних правових наслідків за господарськими операціями в межах договорів, укладених позивачем з вказаними контрагентами.

У пункті 29 Рішення Європейського суду з прав людини від 09.12.1994 Справа «Руїз Торіха проти Іспанії» (серія А, №303А) суд повторює, що згідно з його установленою практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтованості рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Зважаючи на викладене, суд вважає, що доводи позивача, викладені в позові та відповіді на відзив, спростовуються встановленими в ході розгляду обставинами та нормами законодавства.

Відтак, з наведених вище мотивів та підстав суд дійшов висновку про правомірність податкових повідомлень-рішень ГУ ДФС у Волинській області від 13.06.2018 року № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2, відсутність правових та фактичних підстав для задоволення позовних вимог про визнання їх протиправними та скасування.

Керуючись статтями 243 ч. 3, 246, 250 КАС України, на підставі Податкового кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «ІРС СІСТЕМ» (45623, Волинська область, Луцький район, село Тарасове, вулиця Жовтнева, будинок 2а, ) до Головного управління ДФС у Волинській області (43000, Волинська область, місто Луцьк, Київський майдан, будинок 4, ) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

ОСОБА_6 Андрусенко

Повний текст рішення складено 01 листопада 2018 року.