Справа № 308/9799/18
Суддя: Обрізко Ігор Михайлович
Дата ухвалення: 2018-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2018 рокуЛьвів№ 857/848/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Обрізко І.М.,

суддів Іщук Л.П., Кухтея Р.В.

за участю секретаря судового засідання Мацьків М.С.

за участю представника позивача - Брика А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу громадянина Індії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 03 вересня 2018 року прийняте суддею Малюк В.М. в м. Ужгороді у справі № 308/9799/18 за адміністративним позовом військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 до громадянина Індії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про затримання з метою ідентифікації та видворення, -

В С Т А Н О В И В :

Військова частина № НОМЕР_1 Чопського прикордонного загону ДПС України звернулася з адміністративним позовом до громадянина Індії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в якому просить :

- затримати громадянина Індії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з метою ідентифікації та забезпечення видворення за межі території України.

Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області від 03 вересня 2018 року адміністративний позов задовлено.

Суд виходив з того, що громадянина Індії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнано винним за ч. 2 ст. 204-1 КУпАП за рішенням суду. Крім того, відповідач коштів для виїзду з території України не має, працевлаштуватись на території України не має змоги. Будь-які документи, що підтверджують законність його перебування на території України або дають право на виїзд за територію України, передбачені п.п.16-19 та 20 ст. 1 ЗУ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» у відповідача відсутні. Відповідач не відноситься до осіб, яким надано статус біженця і не є особою, яка потребує додаткового захисту.

Не погодившись із даним судовим рішенням, представником сторони відповідача подано апеляційну скаргу, в якій вказується на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідності висновків суду обставинам справи, просить його скасувати та постановити рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги покликання маються на те, що 27.08.2018 року громадянин Індії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 незаконно поза пунктом пропуску, перетнув державний кордон з України в Словацьку Республіку та був затриманий.

З аналізу ч. 1 ст. 289 КАС слідує, що законодавцем виділено окремий випадок звернення із позовною заявою про затримання іноземцем або особою без громадянства з метою ідентифікації (за відсутності документа, що дає право на виїзд з України).

Судом не наведено обґрунтованих підстав для висновку, що коштів для виїзду з території України відповідач не має, працевлаштуватись на території України не має змоги. Хибним є також висновок про відсутність необхідних документів.

Разом з тим, він немає наміру ухилятися, готовий співпрацювати з прикордонним органом, має родичів, які можуть допомогти виїхати за кордон в державу походження. Має закордонний паспорт Республіки Індія та в Україну потрапив легально.

Надати закордонний паспорт не мав змоги, оскільки такий знаходився в Києві і родичі пізніше доставили його в Ужгород.

Колегія суддів заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторони позивача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до наступного.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Так, судом встановлено, що 27 серпня 2018 року громадянин Індії ОСОБА_1 незаконно, поза пунктами пропуску, перетнув державний кордон з України в Словацьку Республіку на напрямку 177 п/зн, ділянці відповідальності ВІПС «Новоселиця» відділу прикордонної служби «Великий Березний», однак після незаконного перетину кордону був затриманий представниками прикордонної поліції Словацької Республіки після чого 28 серпня 2018 року в пункті пропуску «Малий Березний» Чопського прикордонного загону на підставі статті 3 Угоди між Україною та Європейським Співтовариством про реадмісію осіб був прийнятий на територію України у встановленому угодою порядку під час проведення прикордонно-представницької зустрічі.

Постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області 03 вересня 2018 року громадянина ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст.204-1 КУпАП.

Статтею 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» №3773-VI визначено вичерпний перелік обставин, за яких іноземець або особа без громадянства не можуть бути примусово повернуті чи примусово видворені або видані чи передані до країн, зокрема: де їх життю або свободі загрожуватиме небезпека за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань; де їм загрожує смертна кара або страта, катування, жорстоке, нелюдське або таке, що принижує гідність, поводження чи покарання; де їх життю або здоров`ю, безпеці або свободі загрожує небезпека внаслідок загальнопоширеного насильства в ситуаціях міжнародного або внутрішнього збройного конфлікту чи систематичного порушення прав людини, або природного чи техногенного лиха, або відсутності медичного лікування чи догляду, який забезпечує життя; де їм загрожує видворення або примусове повернення до країн, де можуть виникнути зазначені випадки. Також забороняється колективне примусове видворення іноземців та осіб без громадянства.

Відповідно до ч. 1 ст. 289 КАС України за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик її втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальним органом чи підрозділом, органом охорони державного кордону або Служби безпеки України подається до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовна заява про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів: затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України;) затримання іноземця або особи без громадянства з метою забезпечення її передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію; взяття іноземця або особи без громадянства на поруки підприємства, установи чи організації; зобов`язання іноземця або особи без громадянства внести заставу.

В даному випадку хоча відповідачем по справі надано копію бланку закордонного паспорта на ОСОБА_1 , справжність якого не перевірено, але не наведено ним доказів неможливості його подання до суду першої інстанції, що об`єктивно не залежали від нього. Не наведено родичів, адреси їх проживання та в яких родинних стосунках перебувають із ним.

Разом з тим, відповідач в протоколі про затримання (а.с. 4-5) нічого не згадує про документи, родичів та тільки зазначає про наміри попасти в Європу (а.с. 7) протоколом уточнено анкетні дані, які він змінював. Ознайомлюючись із рішенням про примусове повернення (а.с. 8) також не вказано про родичів та наявність будь-яких документів. Подібного не вбачається при ознайомленні з позовом.

Відтак, враховуючи вищенаведені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що вбачаються обґрунтовані припущення про можливість ухилення відповідача від виконання рішення про його примусове видворення, адже дія візи у наданій копії закордонного паспорта закінчилась 17.08.2018 року, існує ризик втечі, що й мало місце в досліджуваних правовідносинах та за що відповідача по справі притягнуто до адміністративної відповідальності, маються непослідовні та суперечливі пояснення, а тому застосування положень ч. 1 ст. 289 КАС України є правомірним та обґрунтованим.

З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, а також відсутня невідповідність висновків суду обставинам справи.

Керуючись ст.ст. 308, 315, 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу громадянина Індії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити без задоволення, рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 03 вересня 2018 року у справі № 308/9799/18 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя І. М. Обрізко
судді Л. П. Іщук
Р. В. Кухтей
Повний текст судового рішення виготовлено 01.11.2018 року.