Справа № 1340/3872/18
Суддя: Карп'як Оксана Орестівна
Дата ухвалення: 2018-11-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа№1340/3872/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 листопада 2018 року м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Карпяк О.О., розглянувши у м. Львові за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про скасування рішення, зобов'язання вчинити дії,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 (80654, Львівська область, Бродівський район, с. Микити, вул. Сонячна, 8) звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (79016, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10), в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області №178/183-03-32 від 28.02.2018 року про відмову в призначенні пенсії за вислугу років ОСОБА_1;

- зобовязати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській призначити з 26.02.2018 року та нарахувати ОСОБА_1 пенсію за вислугу років відповідно до п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», зарахувавши до пільгового стажу період роботи з 08.05.1990 року по 18.07.1990 року на посаді палатної медсестри дитячого відділення в Бродівській центральній районній лікарні;

- стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області судовий збір у розмірі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп. на користь позивача.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що спеціальний стаж позивача на посаді палатної медсестри педіатричного відділення Бродівської центральної районної лікарні станом на 01.01.2016 року становив 25 років 7 місяців 24 дні. Однак, 15 березня 2018 року позивач отримала відмову у призначенні пенсії за вислугу років у вигляді «Рішення про відмову у призначенні пенсії за вислугу років ОСОБА_1» від 28.02.2018 року №178/183-03-32, згідно якого не зараховано у спеціальний стаж період роботи позивача на посаді «палатної медсестри дитячого відділення» з 08.05.1990 р. по 18.07.1990 р. на час хвороби палатної медсестри там же ОСОБА_2

Ухвалою судді від 30.08.2018 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Сторонам повідомлено про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи. Відповідачу запропоновано у 15-денний строк з дня отримання ухвали надати відзив на позовну заяву.

26 вересня 2018 року представник відповідача, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, через канцелярію суду подав відзив на позовну заяву. В якому вказав, що відповідно до записів трудової книжки ОСОБА_1 працювала в Бродівській центральній районній лікарні на посаді медсестри з 18.07.1990 р. по 23.02.2018 р., спеціальний стаж роботи, який дає право на пенсію за вислугу років, станом на 01.04.2015 року становить 24 роки 8 місяців 14 днів, станом на 31.12.2015 року - 25 років 5 місяців 14 днів. Відповідно до п. 2.4 Порядку надання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України 07.07.2014 р. №13-1), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за №1566/11846 до заяви про призначення пенсії за вислугу років, крім документів, передбачених підпунктами 1-4 пункту 2.1 цього розділу, надаються також документи, що підтверджують стаж роботи, який дає право на призначення такого виду пенсії. Пенсії за вислугу років призначаються у разі звільнення з роботи, що дає право на цей вид пенсії. У разі зарахування після призначення пенсії за вислугу років на роботу, яка дає право на цей вид пенсії, виплата пенсії припиняється і поновлюється з дня, що слідує за днем звільнення з роботи. Період роботи ОСОБА_1 з 08.05.1990 р. по 18.07.1990 р., який відображено у виписці з наказу № 94-к від 07.05.1990 р. Бродівської центральної районної лікарні, не можливо зарахувати до спеціального трудового стажу, який дає право на призначення пенсії за вислугу років, оскільки факт роботи не підтверджено уточнюючою довідкою та у вищезазначений час позивач навчалася у Львівському медичному училищі, проходила державну практику. Оскільки позивач не досягла пенсійного віку передбачено ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», станом на 01.04.2015 р. та на 31.12.2015 р. відсутній спеціальний стаж роботи, управлінням було прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії за вислугу років.

27 вересня 2018 року на адресу суду позивач надіслала відповідь на відзив. У відповіді позивач зазначала, що відповідно до пункту 3 Постанови КМУ №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості про на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи. Зазначила, що відповідно до абзацу другого пункту 3.7 Положення про проведення практики студентів вищих навчальних закладів, яке затверджено наказом Міністерства освіти України від 08.04.1993 року №93 за наявності вакантних посад, що відповідають вимогам програми практики, підприємство може зарахувати студентів до свого штату за строковим трудовим договором.

08 жовтня 2018 року на адресу суду представник відповідача надіслав заперечення. В яких зазначив, що період з 1988 року по 05 липня 1990 р. не можливо зарахувати до спеціального стажу, який дає право на призначення пенсії за вислугу років, оскільки для зарахування до спеціального стажу певного періоду роботи необхідно, щоб особа працювала в закладах і на посадах, визначених Переліком закладів і установ освіти, охорони здоровя та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04 листопада 1993 року №909. До посад середнього медичного персоналу відносяться посади медичних працівників робота на яких вимагає від фахівця наявності спеціальної медичної освіти. Випуском 78 «Охорона здоровя» Довідника кваліфікаційних характеристик професій працівників, який затверджено наказом Міністерства охорони здоровя України від 29.03.2002 р. №117, передбачені кваліфікаційні характеристики керівників, професіоналів, фахівців, технічних службовців та робітників, які є специфічними для галузі охорони здоровя. Наказом Міністерства охорони здоровя України від 23.11.2007 р. №742, затверджена Номенклатура спеціальностей молодших спеціалістів з медичною освітою.

Суд, зясувавши обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу свої вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, встановив наступне.

Відповідно до записів в трудовій книжці серії БТ-ІI № 5878252 від 13.07.1990 р. ОСОБА_1 у період з 18.07.1980 р. по 23.02.2018 працювала за наступними посадами:

- з 18.07.1990 (запис № 1) прийнята на посаду палатної медсестри дитячого відділення на час відпустки по догляду за дитиною до 1,5 року медсестри;

- 01.12.1994 (запис № 2) переведена на посаду палатної медсестри педіатричного відділення;

- 23.02.2018 (запис №3) звільнена з роботи по статті 38 КЗпП України у звязку з виходом на пенсію за вислугу років.

Згідно виписки з наказу Бродівської центральної районної лікарні від 07.05.1990 р. №24-к ОСОБА_3 - студентку 3-го курсу, яка проходить державну практику в дитячому відділенні прийнято на роботу на посаду палатної медсестри дитячого відділення з 08.05.1990 р., на час хвороби палатної медсестри там же ОСОБА_2

26 лютого 2018 року позивач звернулася до Головного управління ПФУ у Львівській області про призначення пенсії за вислугу років.

Рішенням від 28.02.2018 року №178/183-03-32 ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за вислугу років. В обґрунтуванні відмови відповідач зазначив, що згідно пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за вислугу років мають працівники охорони здоровя після досягнення 55 років та спеціального стажу у період звернення з 01.04.2017 року по 31.03.2018 року не менше 26 років 6 місяців. Згідно поданих документів та записів трудової книжки ОСОБА_1 працювала в Бродівській центральній лікарні на посаді медсестри з 18.07.1990 р. по 23.02.2018 року, спеціальний стаж роботи, який дає право на пенсію за вислугу років становить, станом на 01.04.2015 року становить 24 роки 8 місяців 14 днів, а на 31.12.2015 року 25 років 5 місяців 14 днів. Оскільки ОСОБА_1 не досягла віку, передбаченого статтею 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та станом на 01.04.2015 року та 31.12.2015 року відсутній спеціальний стаж 25 років чи 25 років 6 місяців, підстав для призначення пенсії за вислугу років немає.

Таким чином, відповідачем відмовлено у призначенні пенсії за вислугу років позивачу з підстав:

- не досягнення нею віку, передбаченого ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення»;

- станом на 01.04.2015 року та 31.12.2015 року відсутній спеціальний стаж 25 років чи 25 років 6 місяців.

Позивач, не погодившись з діями відповідача щодо відмови у призначенні пенсії за віком, звернувся із даним позовом до суду.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди зазначеним особам пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Відповідно до пункту "е" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" (далі - Закон № 1788-XII) працівники освіти, охорони здоров'я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015 - не менше 25 років та після цієї дати: з 1 квітня 2015 року по 31 березня 2016 року - не менше 25 років 6 місяців. До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров'я та соціального забезпечення: які в період до 1 січня 2016 року мали вислугу років на відповідних посадах не менше тривалості, передбаченої абзацами першим та другим цього пункту; ІНФОРМАЦІЯ_1 і старші за наявності вислуги років на цих посадах, передбаченої абзацами другим - одинадцятим цього пункту, та після досягнення ними такого віку:55 років - які народилися з 1 січня 1971 року.

Позивач народилась 19.03.1971 року, відтак, на момент звернення до відповідача їй виповнилось 46 років 11 місяців.

Постановою Кабінету Міністрів України від 04 листопада 1993 року № 909 затверджено перелік закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років (далі - Перелік).

Відповідно до п. 2 Переліку робота на посаді лікаря та середнього медичного персоналу (незалежно від найменування посад) у лікарняних закладах, лікувально - профілактичних закладах особливого типу, лікувально-трудових профілакторіях, амбулаторно-поліклінічних закладах, закладах швидкої та невідкладної медичної допомоги, закладах переливання крові, закладах охорони материнства і дитинства, санаторно-курортних закладах, установах з проведення лабораторних та інструментальних досліджень і випробувань Держсанепідслужби, Держпраці, Держпродспоживслужби та територіальних органах Держсанепідслужби, Держпраці, Держпродспоживслужби (щодо працівників, які не є державними службовцями), санітарно-епідеміологічних закладах, діагностичних центрах дають право на пенсію за вислугу років.

Робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах, передбачених цим переліком, дає право на пенсію незалежно від форми власності або відомчої належності закладів і установ (примітка №2 до «Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №909 від 04.11.1993).

Медичні сестри всіх найменувань лікувальної справи, акушерської та сестринської справи належать до посади середнього медичного персоналу (п.п. 3-5 розділу III Додатку 1 до наказу Міністерства охорони здоров'я України від 25 грудня 1992 p. N 195 «Перелік вищих і середніх спеціальних навчальних закладів, підготовка і отримання звання в яких дають право займатися медичною і фармацевтичною діяльністю»).

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 18.07.1990 року прийнята на посаду палатної медсестри дитячого відділення на час відпустки по догляду за дитиною до 1,5 року медсестри та з 01.12.1994 року переведена на посаду палатної медсестри педіатричного відділення.

Як вбачається з матеріалів справи, до позовної заяви позивачем долучено виписку з наказу Бродівської центральної районної лікарні від 07.05.1990 р. №24-к згідно якого ОСОБА_1 прийнято на роботу на посаду палатної медсестри дитячого відділення з 08.05.1990 року на час хвороби палатної медсестри там же ОСОБА_2

У відповідності до статті 62 Закону № 1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 року № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Суд не приймає до уваги покликання позивача про наявність наказу Бродівської центральної районної лікарні від 07.05.1990 р. №24-к., як на підставу наявності в неї спеціального стажу роботи, оскільки крім такого жодних доказів праці на такій посаді не подано, зокрема відомостей про виплату зарплати, довідок. Натомість, в трудовій книжці такі дані не відображені.

Крім того, оцінюючи належність та допустимість вказаного доказу, суд не може такий прийняти до уваги оскільки не є завіреним належним чином.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 Кодексу в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Позивач належних та допустимих доказів досягнення нею віку, передбаченого ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та наявності спеціального стажу 25 років 6 місяців на момент звернення з заявою про призначення пенсії не надав.

Приймаючи до уваги наведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області №178/183-03-32 від 28.02.2018 року про відмову в призначенні пенсії за вислугу років ОСОБА_1 прийнято з дотриманням вимог п. «е» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та ч.2 ст.2 КАС України, відтак підстав для скасування такого рішення немає. З огляду на наведене, відсутні підстави для задоволення позовних вимог про зобовязання відповідача призначити та нарахувати їй пенсію за вислугу років відповідно до п. «е» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

За таких обставин, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, судові витрати стягненню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 6, 9, 73-77, 139, 242-246, 250, 255, 293, 297, підп.15.5 п.15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про скасування рішення, зобов'язання вчинити дії,- відмовити повністю.

Судові витрати стягненню не підлягають.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 02.11.2018 року.

Суддя Карп'як Оксана Орестівна