Справа № 733/1054/18
Суддя: Карапиш Т. В.
Дата ухвалення: 2018-11-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Ічнянський районний суд Чернігівської області
Справа №733/1054/18
№ 2-а/733/38/18
Рішення

Іменем України

"01" листопада 2018 р. Ічнянський районний суд

Чернігівської області

в складі:

головуючого судді Т.В. Карапиш

при секретарі В.Ю. Донченко

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ічня справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти № 2 батальйону № 1 полку № 1 (з обслуговування правого берега) Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції рядового поліції Галки Сергія Миколайовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до інспектора роти № 2 батальйону № 1 полку № 1 (з обслуговування правого берега) Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції рядового поліції Галки С.М. про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення в розмірі 680 гривень 00 копійок, мотивуючи свої вимоги тим, що в даній постанові відповідачем вказано, що ОСОБА_1 27 липня 2018 року о 16 годині 45 хвилин в м. Києві по пр-ту Броварському, 32, керуючи автобусом МЕRCEDES-BENZ д.н.з. НОМЕР_1, надавав послуги з перевезення пасажирів, у якого був заблокований сидінням задній аварійний вихід, що не передбачено технічною характеристикою транспортного засобу, чим порушив п. 31.4.7.г ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 121 КУпАП. Позивач вважає постанову незаконною та необґрунтованою, такою, що суперечить нормам діючого законодавства та порушує його права, оскільки правила ПДР України не порушував, а тому просить визнати дії працівника поліції протиправними, а постанову скасувати в зв'язку з відсутністю в його діях правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не зявився, але надав заяву про розгляд справи без його участі.

Відповідач інспектор роти № 2 батальйону № 1 полку № 1 (з обслуговування правого берега) УПП у м. Києві ДПП Галка С.М. в судове засідання не зявився, але надав суду відзив на позовну заяву, в якому заперечував проти позову та просив відмовити в його задоволенні, вказуючи на те, що дана постанова була винесена згідно норм чинного законодавства України.

Стаття 205 КАС України передбачає, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити, виходячи із наступного.

Згідно ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

У відповідності до ч. 1 ст. 286 КАС України адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами.

Стаття 242 КАС України передбачає, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Як вбачається з матеріалів справи, 27 липня 2018 року відносно позивача ОСОБА_1 інспектором роти № 2 батальйону № 1 полку № 1 (з обслуговування правого берега) Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції рядовим поліції Галкою С.М. була винесена постанова серії НК № 566648 про визнання позивача винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 2 ст. 121 КУпАП та накладення адмінстягнення у вигляді штрафу у розмірі 680 гривень 00 копійок (а.с.5).

При цьому, в даній постанові зазначено, що ОСОБА_1 27 липня 2018 року о 16 год. 45 хв. в м. Києві по пр-ту Броварському, 32 керував автобусом МЕRCEDES-BENZ д.н.з. НОМЕР_1 та надавав послуги з перевезення пасажирів, у якого був заблокований сидінням задній аварійний вихід, що не передбачено технічною характеристикою транспортного засобу, чим порушив п. 31.4.7.г ПДР України, та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 121 КУпАП.

З копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу вбачається, що транспортний засіб марки МЕRCEDES-BENZ д.н.з. НОМЕР_1, 2002 року випуску, тип даного транспортного засобу загальний автобус - D, повна маса 3200, загальна кількість сидячих місць з місцем водія 20, призначення для перевезення пасажирів на дорогах загального користування (а.с.6).

Згідно копії протоколу перевірки технічного стану транспортного засобу № 00372-01226-18 від 29 травня 2018 року вищевказаний транспортний засіб після технічного контролю визнано технічно справним (а.с.8).

З наданих позивачем копій видно, як і де у автобусі марки МЕRCEDES-BENZ розташовані аварійні виходи (а.с.8,34-38), з яких не вбачається, що в даному транспорті передбачений аварійний вихід, де знаходяться задні сидіння. Крім того, з матеріалів справи вбачається, що переобладнання даного автобуса на Україні не здійснювалось.

Відповідно до вимог статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Ч. 2 ст. 121 КУпАП передбачає керування водієм транспортним засобом, який використовується для надання послуг з перевезення пасажирів, що має несправності, передбачені частиною першою цієї статті, або технічний стан і обладнання якого не відповідають вимогам стандартів, правил дорожнього руху і технічної експлуатації.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Згідно з п.1 ст. 247 КУпАП України обов'язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Ч. 1,2 ст.7 КАС України встановлено, що суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України.

Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-ІV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод ратифікована Україною Законом України і набрала чинності для України 11вересня 1997 року та є обов'язковою.

У п.24 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Надточій проти України», в п.48 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Мала проти України» та в п.23 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гурепка проти України №2» наголошується на принципі рівності сторін одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище, порівняно з опонентом.

Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Судом встановлено, що при складанні постанови про накладення адмінстягнення відповідачем були порушено норми ст. 268 КУпАП та не розяснено право позивачу на захист, що є суттєвим порушенням прав людини, передбаченим Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод та Конституцією України.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації. Рішення суб'єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

За таких обставин факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КУпАП, на думку суду, є недоведеним, так як в постанові не зазначено жодного доказу, на підставі якого було прийнято рішення про винність позивача у вчиненні адміністративного правопорушення та накладення на нього адміністративного стягнення, не враховано його пояснення з цього приводу, відсутні пояснення свідків. Доказів щодо вини позивача суду надано не було, а надана ОСОБА_1 копія постанови не може бути належним доказом вини у вчиненні адміністративного правопорушення, а тому в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення.

Крім того, відповідач не довів правомірність прийнятого рішення, а в матеріалах справи інші докази вини позивача відсутні, а тому суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.4 ст. 288 КУпАП, особа, яка оскаржила постанову у справі про адміністративне правопорушення, звільняється від сплати державного мита.

Керуючись ст. ст. 2,9,77,205,229,241-246,286,295 КАСУ, ст.ст. 7, 122, 247, 251 КУпАП, п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод суд,

ВИРІШИВ :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до інспектора роти № 2 батальйону № 1 полку № 1 (з обслуговування правого берега) Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції рядового поліції Галки Сергія Миколайовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову інспектора роти № 2 батальйону № 1 полку № 1 (з обслуговування правого берега) Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції рядового поліції Галки Сергія Миколайовича про адміністративне правопорушення серії НК № 566648 від 27 липня 2018 року про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 в розмірі 680 (шістсот вісімдесят) гривень 00 копійок за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 121 КУпАП скасувати, закривши провадження по даній адміністративній справі за відсутністю складу правопорушення.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Шостого апеляційного адміністративного суду (01010, м. Київ, вул. Московська, 8 корпус 30) протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Т. В. Карапиш