Справа № 448/1022/18
Суддя: Рибачук Андрій Іванович
Дата ухвалення: 2018-11-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2018 рокуЛьвів№ 857/220/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Рибачука А. І.,

суддів Багрія В. М., Старунського Д. М.,

за участю секретаря Болюк Н. В.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу громадянина ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5 на рішення Мостиського районного суду Львівської області від 17 липня 2018 року у справі № 448/1022/18 (рішення ухвалене у м. Мостиська судом у складі головуючого судді Білоуса Ю. Б.) за адміністративним позовом Мостиського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служи України до громадянина ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5 про затримання іноземця,

ВСТАНОВИВ:

Мостиський прикордонний загін Західного регіонального управління Державної прикордонної служи України (далі - Мостиський прикордонний загін) звернувся до суду з адміністративним позовом до громадянина ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5, в якому просив суд прийняти рішення про затримання відповідача до вирішення питання про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в України з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні на строк, визначений статтею 289 Кодексу адміністративного судочинства України.

Позов обґрунтовував посиланням на те, що відповідач незаконно перебуває на території України, здійснив спробу незаконного перетину державного кордону з України в ОСОБА_6 та звернувся із заявою про отримання захисту на території України, а тому підлягає затриманню до вирішення питання про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні.

Рішенням Мостиського районного суду Львівської області від 17 липня 2018 року адміністративний позов задоволено.

Не погодившись із зазначеним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій з посиланням на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує посиланням на те, що суд першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення взяв до уваги неналежні докази та хибні доводи, якими позивач обґрунтовував вчинення відповідачем порушення законодавства України з прикордонних питань, а відтак прийшов до помилкового висновку про наявність підстав для затримання відповідача.

В судовому засіданні представник позивача вимоги апеляційної скарги заперечив, вважає рішення суду першої інстанції законним і обґрунтованим, просить залишити його без змін, а подану апеляційну скаргу без задовололення.

В судовому засіданні представник відповідача вимоги апеляційної скарги підтримав, просить її задоволити.

Заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 14 липня 2018 року о 7:30 годині на відстані 300 метрів від лінії державного кордону на напрямку 477-478 прикордонного знаку прикордонним нарядом відділення інспекторів прикордонної служби «Нижанковичі» відділу прикордонної служби «Смільниця», територія Старосамбірського району Львівської області, затримано громадянина ОСОБА_7 ОСОБА_8 ОСОБА_7 за спробу незаконного, поза пунктом пропуску, перетину державного кордону з України до ОСОБА_6, спільно з двома іншими громадянами ОСОБА_7.

Постановою судді Мостиського районного суду Львівської області від 17 липня 2018 року у справі № 455/879/18 відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 204-1 Кодексу про адміністративні правопорушення України та накладено на нього адміністративне стягнення.

17 липня 2018 року Мостиський прикордонний загін звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач вчинив порушення законодавства України з прикордонних питань (вчинив спробу перетину державного кордону України з ОСОБА_6 поза пунктом пропуску), не має законних підстав для перебування на території України, у нього відсутні документи, що дають право на виїзд з України та звернувся із заявою про отримання захисту на території України, а тому його слід затримати до вирішення питання про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні та помістити у пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні на строк, який не може перевищувати шість місяців.

Такий висновок суду першої інстанції є помилковим з огляду на наступне.

Приписами частини другої статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Особливості провадження у справах за адміністративними позовами з приводу затримання іноземців або осіб без громадянства визначені положеннями статті 289 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).

Згідно частини першої наведеної вище статті за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик її втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальним органом чи підрозділом, органом охорони державного кордону або Служби безпеки України подається до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовна заява про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів:

1) затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України;

2) затримання іноземця або особи без громадянства з метою забезпечення її передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію;

3) взяття іноземця або особи без громадянства на поруки підприємства, установи чи організації;

4) зобов'язання іноземця або особи без громадянства внести заставу.

Відповідно до частини другої статті 289 КАС України заходи, визначені цією статтею, також застосовуються адміністративним судом, визначеним частиною першою цієї статті, за позовом центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальних органів чи підрозділів, органів охорони державного кордону або Служби безпеки України до іноземців та осіб без громадянства, які до прийняття рішення за заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, вчинили порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, до завершення процедури розгляду цієї заяви.

Приписами частини одинадцятої статті 289 КАС України визначено строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, такий становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, цей строк може бути продовжений, але не більш як на вісімнадцять місяців.

На час апеляційного оскарження іноземці або особи без громадянства, у яких відсутні документи, що дають право на виїзд з України, продовжують утримуватися у спеціально обладнаних для цих цілей приміщеннях органів (підрозділів) охорони державного кордону чи Служби безпеки України або в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні (частина вісімнадцята статті 289 КАС України).

З аналізу наведених норм слід зробити висновок, що у разі звернення особи, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, до неї можуть бути застосовані заходи, передбачені статтею 289 КАС України.

При цьому одночасна наявність цих двох підстав є обовязковою умовою для застосування судом одного із зазначених вище заходів. Відсутність хоча б однієї із них є підставою для відмови в задоволенні позову про застосування цих заходів.

Окремо слід зазначити, що суд не вправі самостійно змінювати підстави позову, оскільки відповідно до положень Кодексу адміністративного судочинства України це є виключним правом позивача та можливо лише у певний спосіб та на певній стадії судового процесу (шляхом подання письмової заяви до закінчення підготовчого засідання або не пізніше ніж за пять днів до першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження).

Позовна заява у дані справі заявлена на підставі частини другої статті 289 Кодексу адміністративного судочинства України та обґрунтована посиланням на те, що відповідач вчинив порушення законодавства України з прикордонних питань та є особою, яка звернулась із заявою про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні.

На адвокатський запит представника відповідача від 17 серпня 2018 року № 17/08/1-18 Головним управлінням Державної міграційної служби України у Львівській області листом від 03 вересня 2018 року № 4601.4.3-18480/46.2-18 повідомлено, що відповідач до вказаного органу із заявою про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту не звертався.

Надана представником позивача заява анкета про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту не містить підпису заявника, а тому не є належним доказом в підтвердження факту звернення відповідача із заявою про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні.

Отже позивачем не надано суду доказів в підтвердження факту існування однієї із обставин, посиланням на яку ним обґрунтовано даний позов та наявність якої є обовязковою умовою застосування до відповідача одного із заходів, визначених статтею 289 КАС України.

Суд першої інстанції не звернув увагу на відсутність в матеріалах справи належних та допустимих доказів в підтвердження факту звернення відповідача із заявою про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні та прийшов до помилкового висновку про наявність підстав для застосування до нього одного із згаданих вище заходів.

За наведених обставин, суд приходить до висновку, що судом першої інстанції допущено порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, що відповідно до пункту 4 частини першої статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для скасування оскаржуваної постанови та прийняття нової про відмову в задоволенні позову.

Керуючись статтями 241, 308, 310, 315, 317, 318, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу громадянина ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5 задовольнити.

Рішення Мостиського районного суду Львівської області від 17 липня 2018 року у справі № 448/1022/18 - скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позову Мостиського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служи України до громадянина ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5 про затримання іноземця.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя ОСОБА_9
судді ОСОБА_10
ОСОБА_11
Повний текст постанови складений 01.11.2018 року