Справа № 2040/6207/18
Суддя: Котеньов О.Г.
Дата ухвалення: 2018-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 жовтня 2018 р. справа №2040/6207/18

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Котеньова О.Г., за участі секретаря судового засідання Блудової А.І.,

представників позивача - ОСОБА_1, ОСОБА_2,

представників відповідача - ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Харкові адміністративну справу за позовом Комунального підприємства "Харківводоканал" (вул. Шевченка, буд. 2, м. Харків, 61013, ) до Офісу великих платників податків ДФС України (вул. Дегтярівська, буд. 11г, м. Київ, 04119, ) про скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

До Харківського окружного адміністративного суду звернулось Комунальне підприємство "Харківводоканал" з позовом до Харківського управління Офісу великих платників податків ДФС України, в якому просить суд визнати незаконними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 18.05.2018 № НОМЕР_1, № НОМЕР_2, № НОМЕР_3, № НОМЕР_4, № НОМЕР_5.

В обґрунтування позовних вимог у позовній заяві та відповіді на відзив позивачем зазначено, що положеннями п. 36.5 ст. 36 ПК України визначено, що лише за умови невиконання або неналежного виконання податкового обов'язку платник податків має нести відповідальність, що в контексті спірних правовідносин лише підтверджує юридичну недостатність оскаржуваних податкових повідомлень-рішень. Позивач також вважає, що ним були дотримані умови дозволу щодо строків звернення за новим дозволом, а відтак Дозвіл від 26.12.2012 вважається пролонгованим, а тому вказане цілком спростовує висновки відповідача про відсутність у позивача дозволу на спеціальне водокористування на Комплекс артезіанських свердловин за спірний період та свідчить про протиправність та безпідставність відповідного податкового повідомлення-рішення.

Відповідачем надано відзив на позов та заперечення на відповідь на відзив, в яких в яких, посилаючись на законність та обґрунтованість оскаржуваних податкових повідомлень-рішень та їх винесення на підставі та на виконання норм податкового законодавства за результатами перевірки позивача, просив суд відмовити у задоволенні адміністративного позову.

Представники позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили задовольнити адміністративний позов з підстав та мотивів, викладених в ньому.

Представники відповідача у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечували, підтримали правову позицію, викладену у відзиві та запереченнях на відповідь на відзив, та просили суд у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення представників учасників справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що Харківським управлінням Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби проведено документальну планову виїзну перевірку Комунального підприємства «Харківводоканал» податкового, валютного та іншого законодавства за період з01.01.2015 по 30.09.2017, за результатами якої складено Акт перевірки від 27.04.2018 №24/28-10-50-16-06/03361715.

На підставі висновків Акту перевірки контролюючим органом винесені податкові повідомлення-рішення, якими позивачу донараховані податкові зобов'язання за платежами рентна плата за спеціальне водокористування води від підприємств житлово-комунального господарства та з земельного податку з юридичних осіб, а саме податкові повідомлення-рішення від 18.05.2018 № НОМЕР_1, № НОМЕР_2, № НОМЕР_3, № НОМЕР_4, № НОМЕР_5.

Позивач скористався правом на адміністративне оскарження спірних рішень суб'єкта владних повноважень, за результатами якого рішенням ДФС України №24264/6/99-99-11-03-01-25 від 23.07.2018 відмовлено у задоволенні скарг та залишено податкові повідомлення-рішення без змін.

Щодо донарахування позивачу податкових зобовязань з земельного податку з юридичних осіб на підставі податкових повідомлень-рішень №, №, №, № від 18.05.2018, судом встановлено наступні обставини.

КП «Харківводоканал» є платником земельного податку за місцем знаходження земельних ділянок у смт. Пісочин Харківського району (КОАТУУ-); смт. Безлюдівка Харківського району (КОАТУУ-).

Звітні податкові декларації з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2015 рік за земельні ділянки, які розташовані у смт Пісочин (нова звітна декларація № від на суму 228 905,95 грн) та смт Безлюдівка (нова звітна декларація № від 13.02.2015 на суму 14,16 грн) КП «Харківводоканал» помилково надавались за КОАТУУ-.

Сторонами не заперечувалось, що у 2015 році Пісочинською та Безлюдівською селищними радами позивачу надано пільги у вигляді звільнення від сплати податку у розмірі 99%.

КП «Харківводоканал» за земельні ділянки, яки розташовані у смт Пісочин Харківського району (КОАТУУ-) надана уточнююча податкова декларація з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) від 27.07.2015 № на зменшення не нарахованих податкових зобовязань за період з 01.08.2015 по 31.12.2015 на суму 188 866,31 гривень.

При цьому перевіркою встановлено, що КП «Харківводоканал» занижено податкові зобов'язання із земельного податку за 2015 рік по Пісочинській с/р Харківського району (КОАТУУ - НОМЕР_6) на суму 228 905,95 грн, по Безлюдівській с/р Харківського району (КОАТУУ- НОМЕР_7) на суму 14,16 гривень.

Перевіряючи юридичну та фактичну обґрунтованість мотивів, які покладені субєктом владних повноважень в основу спірних актів індивідуальної дії на відповідність вимогам ч.2 ст.2 КАС України, суд зазначає наступне.

Підпунктом 14.1.156 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу встановлено, що податкове зобов'язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).

Відповідно до п. 54.1 ст. 54 Податкового кодексу України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків (п. 49.1 ст. 49 Податкового кодексу України).

Пунктом 46.1 ст. 46 Податкового кодексу України встановлено, що податкова декларація - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, або відображаються обсяги операції (операцій), доходів (прибутків), щодо яких податковим та митним законодавством передбачено звільнення платника податку від обов'язку нарахування і сплати податку і збору, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Форма податкової декларації встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику (п. 46.5 ст. 46 Податкового кодексу України).

Відповідно до п. 48.3 ст. 48 Податкового кодексу України податкова декларація повинна містити такі обов'язкові реквізити: тип документа (звітний, уточнюючий, звітний новий); звітний (податковий) період, за який подається податкова декларація; звітний (податковий) період, що уточнюється (для уточнюючого розрахунку); повне найменування (прізвище, ім'я, по батькові) платника податків згідно з реєстраційними документами; код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер; реєстраційний номер облікової картки платника податків або серію та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті); місцезнаходження (місце проживання) платника податків; найменування контролюючого органу, до якого подається звітність; дата подання звіту (або дата заповнення - залежно від форми); інформація про додатки, що додаються до податкової декларації та є її невід'ємною частиною; ініціали, прізвища та реєстраційні номери облікових карток або інші відомості, визначені в абзаці сьомому цього пункту, посадових осіб платника податків; підписи платника податку - фізичної особи та/або посадових осіб платника податку, визначених цим Кодексом, засвідчені печаткою платника податку (за наявності).

Пунктом 48.4 статті 48 Податкового кодексу України передбачено, що у окремих випадках, коли це відповідає сутності податку або збору та є необхідним для його адміністрування, форма податкової декларації додатково може містити такі обов'язкові реквізити: відмітка про звітування за спеціальним режимом; код виду економічної діяльності (КВЕД); код органу місцевого самоврядування за КОАТУУ; індивідуальний податковий номер згідно з даними реєстру платників податку на додану вартість за звітний (податковий) період; дата та номер рішення про включення неприбуткової організації до Реєстру неприбуткових установ та організацій; ознака неприбутковості організації; повне найменування нерезидента; місцезнаходження нерезидента; назва та код держави резиденції нерезидента.

Згідно з пунктом 49.8 статті 49 Податкового кодексу України під час прийняття податкової декларації уповноважена посадова особа контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов'язана перевірити наявність та достовірність заповнення всіх обов'язкових реквізитів, передбачених пунктами 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу. Інші показники, зазначені в податковій декларації платника податків, до її прийняття перевірці не підлягають.

Як передбачено пунктом 49.9 статті 49 Податкового кодексу України, за умови дотримання платником податків вимог цієї статті посадова особа контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов'язана зареєструвати податкову декларацію платника датою її фактичного отримання контролюючим органом. За умови дотримання вимог, встановлених статтями 48 і 49 цього Кодексу податкова декларація, надана платником, також вважається прийнятою: за наявності на всіх аркушах, з яких складається податкова декларація та, за бажанням платника податків, на її копії, відмітки (штампу) контролюючого органу, яким отримана податкова декларація, із зазначенням дати її отримання, або квитанції про отримання податкової декларації у разі її подання засобами електронного зв'язку, або поштового повідомлення з відміткою про вручення контролюючому органу, у разі надсилання податкової декларації поштою; у разі, якщо контролюючий орган із дотриманням вимог пункту 49.11 цієї статті не надає платнику податків повідомлення про відмову у прийнятті податкової декларації або у випадках, визначених цим пунктом, не надсилає його платнику податків у встановлений цією статтею строк.

Відповідно до п. 49.11 у разі подання платником податків до контролюючого органу податкової декларації, заповненої з порушенням вимог пунктів 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу, такий контролюючий орган зобов'язаний надати такому платнику податків письмове повідомлення про відмову у прийнятті його податкової декларації із зазначенням причин такої відмови: у разі отримання такої податкової декларації, надісланої поштою або засобами електронного зв'язку, - протягом п'яти робочих днів з дня її отримання; у разі отримання такої податкової декларації особисто від платника податку або його представника - протягом трьох робочих днів з дня її отримання.

До суду не надано доказів надання контролюючим органом позивачу відповідного письмового повідомлення, а також доказів, що свідчать про неприйняття відповідних податкових декларацій, а тому суд приходить до висновку про помилковість застосування до позивача штрафних санкцій за порушення приписів ст.120 ПК України.

Крім того суд зазначає, що відповідачем прийнято зазначені податкові повідомлення-рішення за неподання платником податків податкової звітності, проте суд вважає такі висновки необґрунтованими, оскільки судом встановлено, що позивачем подавалися податкові декларації, тобто вичинялись дії щодо виконання податкового обов'язку, хоча із зазначенням в таких деклараціях невірного коду КОАТУУ. Неподання податкової звітності платником податків за своєю правовою природою є бездіяльністю.

Враховуючи, що позивачем подавалися зазначені податкові декларації то він не може бути притягнутий до відповідальності передбаченої ст. 120 ПК України.

До суду надано докази, що підтверджують сплату позивачем податку на землю на належні рахунки Безлюдівської та Пісочинської селищної ради, що не спростовано відповідачем.

Щодо донарахування позивачу штрафних санкцій за платежем рентна плата за спеціальне використання води від підприємств житлово-комунального господарства, суд зазначає наступне.

В акті перевірки зазначено, що згідно з наданими до перевірки дозволами на спеціальне водокористування, перевіркою встановлено, що у періоді з 13.06.2015 по 18.06.2015 у КП «Харківводоканал» був відсутній дозвіл на спеціальне водокористування на комплекс артезіанських свердловин, що також підтверджується Департаментом екології та природних ресурсів Харківської обласної державної адміністрації (лист від 16.03.2018 №03.01-18-1540), а тому перевіркою встановлено заниження КП «Харківводоканал» рентної плати за спеціальне використання води (КОАТУУ-) за період, що перевірявся, на суму 36 713,36 грн, у т. ч. за II квартал 2015 року на суму 36 713,36 гривень.

Судом встановлено, що пунктом 10 Дозволу на спеціальне водокористування, наданого Позивачу для Комплексу артезіанського водопроводу (із підземних джерел) Укр. № 6179 А/Хар від 26.12.2012 з терміном дії до 12.06.2015 передбачена пролонгація вказаного дозволу, зокрема, відповідно до цього пункту право спеціального водокористування після закінчення строку дії Дозволу вважається припиненим виключно у випадку ненадання КП «Харківводоканал» за місяць до закінчення терміну дії цього дозволу клопотання про отримання нового дозволу на спеціальне водокористування.

Позивачем 29.04.2015 надано заяву про надання нового дозволу на спеціальне водокористування до Департаменту екології та природник ресурсів Харківської міської адміністрації як до органу, що видає такі дозволи та 19.06.2015 позивачем отримано Дозвіл на спеціальне водокористування Укр. № 04.01 -10-495 А/Хар.

Податковими правопорушеннями в розумінні пункту 109.1 статті 109 Податкового кодексу України є протиправні діяння (дія чи бездіяльність) платників податків, податкових агентів, та/або їх посадових осіб, а також посадових осіб контролюючих органів, що призвели до невиконання або неналежного виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Суд вважає, що в межах спірних правовідносин наявність вини юридичної особи контролюючим органом не доведено, платником податків вчинено дії з метою виконання свого податкового обов'язку із зазначених видів податків.

Відповідно до ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Зокрема, принцип обґрунтованості рішення або дії вимагає від суб'єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов'язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Для цього він має ретельно зібрати і дослідити матеріали, що мають доказове значення у справі, наприклад, документи, пояснення осіб, висновки експертів тощо. Несприятливе для особи рішення повинно бути вмотивованим.

Прийняття рішення, вчинення (не вчинення) дії добросовісно вимагає від суб'єкта владних повноважень діяти добросовісно, тобто з щирим наміром щодо реалізації владних повноважень та досягнення поставлених цілей і справедливих результатів, з відданістю визначеним законом меті та завданням діяльності, передбачувано.

Добросовісне прийняття рішень, вчинення дій чи допущення бездіяльності не заперечує можливості відхилення при цьому від закону, однак виключає умисел на таке порушення.

Керуючись принципом верховенства права, гарантованим ст.8 Конституції України та ст.6 КАС України, суд на підставі ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовує практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

На державні органи покладено обов'язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок ("Лелас проти Хорватії", заява № 55555/08, п. 74, від 20 травня 2010 року, і "Тошкуце та інші проти Румунії", заява № 36900/03, п. 37, від 25 листопада 2008 року) і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах ("Онер'їлдіз проти Туреччини", п. 128, та "Беєлер проти Італії", п. 119).

У межах спірних правовідносин відсутність у діях платника податку умислу щодо порушення процедури сплати вищевказаних видів податків мала бути врахована контролюючим органом під час прийняття оскаржуваних рішень, перш за все з урахуванням того, що податковий обов'язок позивачем виконано.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що рішення Головного управління ДФС у Харківській області винесені без урахування вищенаведених приписів податкового законодавства з порушенням принципів обґрунтованості та добросовісності, зокрема, податковим органом стосовно зазначених видів податків порушений спосіб реалізації владних управлінських функцій, що унеможливлює прийняття правової позиції податкового органу.

Суд зазначає, що за своєю суттю правовий акт управління це державно-владне волевиявлення, що містить управлінське рішення із приписом, адресованим іншим суб'єктам права. Визнаючи акт протиправним, суд констатує відсутність у ньому цих сутнісних рис та його нездатність регулювати суспільні відносини. Разом із тим, з метою захисту прав та інтересів суб'єкта права суд встановлює правові наслідки протиправності акту, а саме його скасування.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами частинами 1, 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах субєкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Розглянувши подані учасниками справи документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до приписів ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.ст. 5-10, 19, 77, 139, 241-246, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву Комунального підприємства "Харківводоканал" (вул. Шевченка, буд. 2, м. Харків, 61013, ) до Офісу великих платників податків ДФС України (вул. Дегтярівська, буд. 11г, м. Київ, 04119, ) про скасування податкових повідомлень-рішень - задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Офісу великих платників податків ДФС України від 18.05.2018 № НОМЕР_1, № НОМЕР_2, № НОМЕР_3, № НОМЕР_4, № НОМЕР_5.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Офісу великих платників податків ДФС України (вул. Дегтярівська, буд. 11г, м. Київ, 04119, ) на користь Комунального підприємства "Харківводоканал" (вул. Шевченка, буд. 2, м. Харків, 61013, ) судовий збір у сумі 4985 (чотири тисячі дев'ятсот вісімдесят п'ять) грн 72 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності редакцією Кодексу адміністративного судочинства України від 15.12.2017.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення у повному обсязі складено 02 листопада 2018 року.

Суддя О.Г. Котеньов