Справа № 815/496/18     
Суддя: Бойко О.Я.
Дата ухвалення: 2018-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/496/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2018 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд в складі:

Головуючого судді Бойко О.Я.,

за участі:

секретаря судового засідання Белінського Г.В.,

представник позивача не зявився,

представника третьої особи ОСОБА_1 за довіреністю,

відповідач не зявився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Укртрансбезпеки у Донецькій області Державної служби України з безпеки на транспорті третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет позову Державна служба України з безпеки на транспорті про визнання дій протиправними та скасування розрахунку,-

ОСОБА_3 спору:

ОСОБА_2 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до Управління Укртрансбезпеки у Донецькій області Державної служби України з безпеки на транспорті третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет позову Державна служба України з безпеки на транспорті в якому просив:

1. Визнати протиправними дії управління Укртрансбезпеки у Донецькій області Державної служби України з безпеки на транспорті щодо встановлення винної особи, визначення та внесення даних у довідку про здійснення габаритно-вагового контролю від 03.01.2018 року, а акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів від 03.01.2018 АПВ №20270, у розрахунок від 03.01.2018 до акта від 03.01.2018 АПВ №20270, та здійснення розрахунку суми плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування в сумі 803,7 євро, зазначеної в розрахунку від 03.01.2018 до акта від 03.01.2018 АПВ №20270.

2.Визнати протиправним та скасувати рішення управління Укртрансбезпеки у Донецькій області, що оформлено розрахунком від 03.01.2018 року плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування.

ІІ. Аргументи сторін

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він не здійснює діяльність щодо перевезення вантажів та будь-яку іншу діяльність.

03.01.2018 р. Управління Укртрансбезпеки в Донецькій області. провело перевірку дотримання перевізниками транспортного законодавства України, які надають послуги з перевезення вантажів, зокрема автомобіля - тягача МАN (марка FLS/N 19,403), державний номер НОМЕР_1 та причепу VIBERTI (марки 36 S15), державний номер НОМЕР_2 та здійснено габаритно-ваговий контроль на автошляху: а/д Т-08-03 «Запоріжжя-Маріуполь», км 219+104 м.

ОСОБА_4 є власником вищевказаного тягача і причепу.

Відповідно до довіреності від 20.09.2017, зареєстрованої за № 1853, ОСОБА_2 надав право ОСОБА_5 розпоряджатися (продавати, здавати в оренду вищевказаними транспортними засобами)

У ході перевірки виявлено перевищення вагових обмежень транспортного засобу та відсутність відповідного дозволу на перевезення вантажів, у звязку з чим управлінням Укртрансбезпеки у Донецькій області на позивача 03.01.2018 р. складено акт АПВ №20270 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів, в якому зазначено, що фактична маса транспортного засобу становить 43,750 т при нормативно допустимій 40 т, довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю від 03.01.2018 р. №0011014 та видано чек від 03.01.2018 р.

Позивач зазначив, що відповідач на підставі недостовірних даних, зазначених в акті від 03.01.2018 р. прийняв рішення оформлене розрахунком плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування від 03.01.2018 р., яким зобовязано ОСОБА_2 сплатити 803,70 євро.

Позивач вважає, що дії посадових осіб управління Укртрансбезпеки у Донецькій області по проведенню перевірки, встановленню її результатів, зафіксованих у акті про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів, стосовно позивача є протиправними, а відтак, рішення управління Укртрансбезпеки у Донецькій області, що оформлено розрахунком від 03.01.2018 є таким, що належать до скасування.

Представник позивача у судове засідання не зявився про день час та місце розгляду справи повідомлений належним чином та завчасно.

12.10.2018 р. від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи №815/496/18 без участі позивача та його представника.

21.06.2018 р. ухвалою Одеський окружний адміністративний суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження за правилами загального позовного провадження.

19.07.2018 р. ухвалою занесеною до протоколу судового засідання продовжено підготовче провадження по справі.

26.09.2018 р. ухвалою занесеною до протоколу судового засідання закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 18.10.2018 р..

Представник відповідача в судове засідання не зявився про день час та місце розгляду справи повідомлений належним чином та завчасно.

Представник третьої особи у судовому засіданні у задоволенні позову просив відмовити з підстав викладених у відзиві (а.с.154-162)

В обґрунтування відзиву представник третьої особи зазначив, що 03.01.2018 р. співробітником Управління Укртрасбезпеки в Донецькій області на а/д Т 08-03 «Запоріжжя-Маріуполь» 219 км +104 м зупинено транспортний засіб марки МАN (марка FLS/N 19,403), державний номер НОМЕР_1 та причепу VIBERTI (марки 36 S15) для проведення габаритно вагового контролю на пересувних автомобільних вагах та перевірки вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом.

За результатами перевірки складено довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю, акт №20270 про перевищення транспортним засобам нормативних вагових параметрів від 03.01.2018 р. та розрахунок плати за проїзд від 03.01.2018 р. на суму 803,70 євро.

В акті №20270 зазначено, що повна маса тонн: нормативно допустима 40 000, фактична - 43750кг. Відстані між осями: 3,75, 5,85, 1,45, 1,45 метрів. Осьові навантаження, тонн: нормативно допустиме 11 т, фактичне 11700 кг, нормативно допустиме 24 т, фактичне 25500 кг.

Отже контролюючими особами Управління Укртрансбезпеки у Донецькій області здійснено вірно позивачу розрахунок плати за проїзд від 03.01.2018 р. на суму 803,70 євро.

Представник позивача через канцелярію суду надав відповідь на відзив в якій зазначив, що з товарно транспортної накладної від 03.01.2018 р. №094060, яка також була надана під час перевірки працівниками Управління Укртрансбезпеки у Донецькій області вбачається, що автомобільний перевізник вищевказаного транспортного засобу є фізична особа підприємець ОСОБА_6

Крім того у відповідача відсутні докази на підтвердження перевезення відповідачем вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень, а отже правової підстави для вчинення оскаржуваних дій та складання спірних оскаржуваних актів.

Заслухавши вступне слово представник третьої особи, зясувавши обставини на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, та дослідивши письмові докази, якими вони обґрунтовуються, суд дійшов висновку, що адміністративний позов не належить до задоволення.

ІІІ. Обставини, встановлені судом.

03.01.2018 р Управління Укртрансбезпеки в Донецькій області провело перевірку дотримання перевізниками транспортного законодавства України, які надають послуги з перевезення вантажів, зокрема автомобіля - тягача МАN (марка FLS/N 19,403), державний номер НОМЕР_1 та причепу VIBERTI (марки 36 S15), державний номер НОМЕР_2 та здійснено габаритно-ваговий контроль на автошляху: а/д Т-08-03 «Запоріжжя-Маріуполь», км 219+104 м.

ОСОБА_4 є власником вищевказаного тягача і причепу, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу (а.с.121-122).

ОСОБА_2 надав право ОСОБА_5 розпоряджатися (продавати, здавати в оренду вищевказаними транспортними засобами), що підтверджується довіреністю від 20.09.2017, зареєстрованої за № 1853 (а.с.123-124).

У ході перевірки виявлено перевищення вагових обмежень транспортного засобу та відсутність відповідного дозволу на перевезення вантажів, у звязку з чим управлінням Укртрансбезпеки у Донецькій області на позивача 03.01.2018 р. складено акт АПВ №20270 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів, в якому зазначено, що фактична маса транспортного засобу становить 43,750 т при нормативно допустимій 40 т. Відстані між осями : 3,75 5,85 1,45, 1,45 метрів. Осьові навантаження, тонн: нормативно допустиме 11 т. фактичне 11 700 кг, нормативно допустиме 24 т, фактичне 25 500 кг. (а.с.116)

Також відповідач склав довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю від 03.01.2018 р. №0011014 та видано чек від 03.01.2018 р. (а.с.117).

03.01.2018 р. відповідач прийняв розрахунок плати за проїзд великовагових та (або ) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування від 03.01.2018 р., в якому зобовязано позивача сплатити 803,7 євро (а.с.118).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

ІV Джерела права та висновки суду.

Відповідно до п. 1, п. п. 15, 27 п. 5 Положення про Державну службу з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 року №103 Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті (крім сфери безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства).

Укртрансбезпека здійснює габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування, здійснює нарахування плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, під час здійснення габаритно-вагового контролю.

Управління Укртрансбезпеки у Донецькій області під час здійснення своїх повноважень діє як субєкт владних повноважень, якому надано повноваження щодо здійснення державного нагляду та контролю за дотриманням перевізниками законодавства про автомобільний транспорт з правом прийняття відповідних рішень, обовязкових до виконання.

Згідно з абз.3 ч.1 ст.60 Закону України Про автомобільний транспорт за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону, - штраф у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Пунктом 5 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 103 від 11.02.2015 року, визначені повноваження Укртрансбезпеки, яка відповідно до покладених на неї завдань здійснює, зокрема, габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування (пп.15.п.5 Положення).

Згідно з п.1 Порядку №879 цей Порядок визначає механізм здійснення габаритно-вагового контролю великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, що використовуються на автомобільних дорогах загального користування.

Відповідно до п. п. 4 п. 2, п. 3 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів на інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №879 від 27.06.2007 року габаритно-ваговий контроль - контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів.

Габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та уповноваженими підрозділами Національної поліції.

Плата за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу вноситься перевізником за затвердженими ставками виходячи з вагових та/або габаритних параметрів транспортного засобу, протяжності маршруту, кількості перевезень.

Перевізник має право на відшкодування вантажовідправником чи замовником коштів, внесених у рахунок плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу.

Погодження маршруту видається після внесення в установленому розмірі плати за проїзд. У разі прийняття рішення про відмову перевізника від проїзду за погодженим маршрутом внесена плата за проїзд не повертається.

Плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу справляється за встановленими ставками залежно від маси такого транспортного засобу, навантаження на вісь (осі), габаритів та протяжності маршруту за формулою П = (Рзм + Рнв + Рг) х В, де П - розмір плати за проїзд; Рзм - розмір плати за перевищення загальної маси транспортного засобу за 1 кілометр проїзду; Рнв - розмір плати за перевищення навантаження на вісь (осі) (за одиничну + за здвоєну + за строєну) транспортного засобу за 1 кілометр проїзду; Рг - розмір плати за перевищення габаритів (за висоту + за ширину + за довжину) транспортного засобу за 1 кілометр проїзду; В - відстань перевезення, кілометрів. Осі вважаються здвоєними або строєними, якщо відстань між зближеними (суміжними) осями не перевищує 2,5 метра.

При визначенні розміру плати за проїзд транспортних засобів з осьовим сполученням більше трьох береться до рахунку схема, що спричиняє більші руйнування доріг з комбінацій одно-, двох- та трьохосьових сполучень, а найбільша сума навантаження на суміжні осі припадає на максимальну колісну формулу.

Для строєних осей з одиночними шинами плата за перевищення допустимих навантажень на вісь (осі) збільшується у два рази.

Якщо рух здійснюється без відповідного дозволу або внесення плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, така плата визначається за пройдену частину маршруту по території України або за частину, яку перевізник має намір проїхати, у разі перевищення нормативу хоча б одного вагового або габаритного параметру: до 10 відсотків - у подвійному розмірі; на 10 - 40 відсотків - у потрійному розмірі; більше як на 40 відсотків - у п'ятикратному розмірі.

У разі перевищення кількох нормативів вагових або габаритних параметрів плата за проїзд визначається виходячи з параметру з найбільшим перевищенням.

Перевізник зобов'язаний протягом 30 календарних днів з моменту визначення плати внести її та повідомити про це відповідний територіальний орган Укртрансбезпеки.

Відповідно до пунктів 12, 13, 14 зазначеного Порядку, вимірювальне і зважувальне обладнання для здійснення габаритно-вагового контролю повинне утримуватись у робочому стані; періодично проводиться повірка (метрологічна атестація) такого обладнання з подальшим клеймуванням (пломбуванням) та видачею відповідного свідоцтва спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології. Під час здійснення габаритно-вагового контролю не допускається використання вимірювального і зважувального обладнання, періодична повірка (метрологічна атестація) якого не проведена, а також обладнання, що перебуває у несправному стані. Вимоги до облаштування та технічного оснащення пунктів габаритно-вагового контролю визначаються Мінінфраструктури.

Згідно з п. 28 Порядку № 879, плата за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу вноситься перевізником за затвердженими ставками виходячи з вагових та/або габаритних параметрів транспортного засобу, протяжності маршруту, кількості перевезень.

Статтею 33 Закону України Про автомобільні дороги передбачено, що рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху (пункт 3 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 30 від 18.01.2001 року).

Згідно з пунктом 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40т (для контейнеровозів-понад 44т, на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 1 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м. Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними не перевищує 2,5 м.

Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється.

Забороняється рух транспортних засобів з навантаженням на вісь понад 7 тонн або фактичною масою понад 24 тонн автомобільними дорогами загального користування місцевого значення.

Пунктом 21 Порядку №879 передбачено, що у разі виявлення факту перевищення хоча б одного вагового та/або габаритного нормативного параметра більш як на 2 відсотки подальший рух транспортного засобу забороняється до внесення плати за його проїзд автомобільними дорогами загального користування. Плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, що рухався без відповідного дозволу, здійснюється у подвійному розмірі за пройдену частину маршруту по території України. У разі наявності підозри щодо перевищення нормативних габаритно-вагових параметрів транспортного засобу, працівники пунктів габаритно-вагового контролю проводять його повторне зважування.

Відповідно до п.16 Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць залізничних переїздів, правил користування ними та охорони, затверджених постановою КМУ №198 від 30.03.1994 р. перевезення небезпечних, великогабаритних і великовагових вантажів автомобільним транспортом по дорожніх обєктах допускається за окремим дозволом в порядку і за плату, що визначені окремими актами законодавства.

Згідно з ст. 1 Закону України Про автомобільний транспорт, автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Таким чином, із сукупного аналізу зазначених норм права суд погоджується з аргументами позивача про те, що обовязок здійснювати плату за проїзд існує у перевізника , а не у власника транспортного засобу.

Відповідач не встановив, чи є позивач перевізником, на даний факт не послався у жодному із складених ним документів, не надав жодного доказу до суду. Натомість позивач надав в матеріали справи письмові докази, які підтверджують його позицію, що він не є перевізником. Так, відповідно до довіреності від 20.09.2017р., зареєстрованої за №1853, ОСОБА_2 надав право ОСОБА_5 розпоряджатися (продавати, здавати в оренду) вищевказані транспортні засоби (а.с 66,67). ОСОБА_7 відповідно до витягу з Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань є фізичною особою підприємцем та відповідно до КВЕД 63.40 здійснює діяльність щодо перевезення вантажів (а.с.73,74).

З отриманих від ОСОБА_5 цивільно-правових договорів, а саме договір оренди транспортних засобів з екіпажем від 20.12.2017р. №20/12/17/03 та №20/12/17/04) (а.с.68,70), актів приймання-передачі до них (а.с.69, 71) тягач MAN (марка -FLS/N 19,403), державний номер BH1759 HK та причепу VIBERTI (марки 36S15) державний номер BN 7153 HK, ФОП ОСОБА_8 передано у користування ФОП ОСОБА_9

При цьому суд вважає хибним посилання представника Державної служби України з безпеки на транспорті на п.27 Порядку №879, як на підставу зобовязання власників транспортних засобів здійснювати плату за проїзд. Оскільки в даному пункті вказано, що плата за проїзд автомобільними дорогами загального користування справляється з транспортних засобів вітчизняних та іноземних власників. Тобто в контексті вказаного пункту йдеться про характеристику автомобіля, як обєкта за проїзд яким здійснюється плата, а не субєкта, який зобовязаний здійснити оплату за проїзд. Таким чином, суд вважає, що у позивача відсутній обовязок здійснювати плату за проїзд відповідно до складеного розрахунку від 03.01.2018р. на підставі акту про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів серії АПВ №20270.

Разом з тим, позовна вимога позивача про визнання протиправних дій щодо внесення даних у довідку про здійснення габаритно-вагового контролю від 03.01.2018р., в акт про перевищення транспортними засобами нормативних правових параметрів, здійснення розрахунку суми плати за проїзд не належить до задоволення, оскільки повноваження відповідача щодо внесення відомостей до вказаних документів під час здійснення габаритно-вагового контролю передбачено спільним наказом Міністерства інфраструктури України та Міністерства внутрішніх справ України №1007/1207 від 10.12.2013р., зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 04.02.2014р. №215/24992.

Крім того суд зазначає, що документи, складені під час здійснення габаритно-вагового контролю 03.01.2018 року, акт №20270 та розрахунок до акту не є актами індивідуальної дії у розумінні п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України.

Обовязковою ознакою акту індивідуальної дії, а також відповідних дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень є створення ними юридичних наслідків у формі прав, обовязків, їх зміни чи припинення.

Обовязковою ознакою дій, рішень субєкта владних повноважень, які можуть бути оскаржені до суду, є те, що вони безпосередньо породжують певні правові наслідки для субєктів відповідних правовідносин і мають обовязковий характер, тобто акт індивідуальної дії розумінні п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України є актом органів державної влади та посадових осіб, що встановлює, змінює або припиняє права та обов'язки певної особи (певного кола осіб). За своєю юридичною природою правовий акт індивідуальної дії є актом застосування правової норми до конкретних фактичних обставин, що тягнуть виникнення, зміну або припинення правовідносин між персонально визначеними особами, на яких поширюється дія такого акту.

З урахуванням викладеного, не належить до задоволення вимога позивача про визнання протиправним та скасування рішення управління Укртрансбезпеки у Донецькій області, що оформлено розрахунком від 03.01.2018 року плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який не є актом індивідуальної дії, сам по собі не несе правових наслідків для позивача, а лише визначає розмір шкоди, заподіяний автомобільним дорогам, яка може бути стягнута з особи, яка причинила таку шкоду лише в судовому порядку, при наявності встановлення вини щодо завдання вказаної шкоди.

Таким чином, на підставі викладених обставин та відповідно до заявлених позовних вимог суд робить висновок, що позивач обрав неправильний спосіб захисту порушеного права.

Згідно з п.3 ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах субєкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно з ч.1 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.

У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

З огляду на вищевикладене, суд робить висновок, що адміністративний позов не належить до задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.2, 77, 90, 255, 264 293, 295 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. У задоволенні адміністративного позову відмовити.

2.Відповідно до статті 255 КАС України рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з частиною першою статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на постанову суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини постанови суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

Апеляційна скарга подається учасниками справи відповідно до п.15.5 ч.1 розділу VІІ «Перехідні положення»КАС України через Одеський окружний адміністративний суд до Одеського апеляційного адміністративного суду.

3.ПозивачЛитвиненко ОСОБА_10: 65089, АДРЕСА_1 ІПН.

Відповідач Управління Укртрансбезпеки у Донецькій області Державної служби України з безпеки на транспорті адреса: 84333, Донецька обл.., м. Краматорськ, вул. Академічна 11-1, .

Третя особа Державна служба України з безпеки на транспорті, адреса, 01135, м. Київ, пр-т Перемоги,14, .

Повний текст рішення виготовлений та підписаний суддею 29 жовтня 2018 р.

Суддя О.Я. Бойко

.