Справа № 521/14662/18
Суддя: Коблова О. Д.
Дата ухвалення: 2018-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/521/314/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2018 року Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Коблової О.Д.,

за участю секретаря судового засідання Барвенко А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Одеської митниці Державної фіскальної служби України про визнання протиправними та скасування постанов в справах про порушення митних правил,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Малиновського районного суду м. Одеси з позовом до Одеської митниці ДФС та просить скасувати постанову заступника начальника митниці начальника управління протидії митним правопорушення та міжнародної взаємодії Одеської митниці ДФС ОСОБА_2 від 01.08.2018 року в справі про порушення митних правил №0496/50000/18, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст. 485 МК України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 300 відсотків несплаченої суми митних платежів, що складає 1 526 260, 05 грн.

З матеріалів справи вбачається, що 01 серпня 2018 року заступник начальника митниці начальника управління протидії митним правопорушення та міжнародної взаємодії Одеської митниці ДФС ОСОБА_2 в справі про порушення митних правил №0496/50000/18 було прийнято постанову про порушення митних правил, якою позивача визнано винним у порушенні митних правил, передбачених ст. 485 Митного кодексу Українита накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 300 відсотків від несплаченої суми митних платежів, що складає 1 526 260, 05 грн.

Не погоджуючись з постановою про накладення адміністративного стягнення, ОСОБА_1 звернувся до суду з відповідним позовом та просить суд скасувати зазначену постанову посилаючись на те, що вона була винесена з порушенням норм Митного кодексу України, а саме справу про порушення митних правил було розглянуто без належного повідомлення про її розгляд та без участі позивача; в діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 485 Митного кодексу України.

Представник позивача - адвокат ОСОБА_3 в судове засідання з'явився, позов підтримав, просив задовольнити його в повному обсязі з підстав, зазначених у позовній заяві, запереченнях на відзив та наданих в суді поясненнях.

Представник відповідача подав до суду відзив, заперечував проти задоволення позову, просив відмовити у позові та постанову Одеської митниці ДФС залишити без змін.

Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи у їх сукупності, дослідивши письмові докази, які були представлені суду, надавши правовідносинам, що виникли між сторонами належну правову оцінку, суд доходить висновку про задоволення заяви виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, 06.03.2018 року о 22 год. 00 хв. в зону митного контролю міжнародного автомобільного пункту пропуску «Кучурган-Первомайськ» відділу митного оформлення №1 митного поста «Кучурган» Одеської митниці ДФС в напрямку з України до Молдови на канал руху «зелений коридор» прибув транспортний засіб марки АUDI A6 реєстраційний номер НОМЕР_1 країна реєстрації ОСОБА_4, 2006 року виробництва під керуванням громадянина України ОСОБА_1

Як підставу переміщення транспортного засобу особистого користування надано паспорт громадянина України для виїзду за кордон, від 09.09.2015 р. органом 5101 із відміткою про прийняття на консульський облік в посольстві України в ОСОБА_4 «Постійно» датою 20.10.2015 р., свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, власником якого є ОСОБА_5.

Під час здійснення митного контролю та митного оформлення транспортного засобу при вїзді на митну територію 11.03.2017 року гр. ОСОБА_1 вказав, що ввозить транспортний засіб в режимі «тимчасове ввезення» строком до 1 року з метою особистого користування, як громадянин-нерезидент бо має місце постійного проживання на території ОСОБА_4 м. Софія, вул. Леге, 6.

Після завершення митного оформлення транспортного засобу державний реєстраційний номер СВ 0999АС, країна реєстрації ОСОБА_4, посадовими особами ВМО №1 митного поста «Кучурган» здійснено аналіз поданих документів та проведено опитування щодо виїзду його на постійне місце проживання в ОСОБА_4. В ході процедури опитування було встановлено, що громадянин України ОСОБА_1 І,К. передав паспорт співробітнику посольства України в ОСОБА_4 та при внесенні запису про консульський облік присутній не був.

Враховуючи зазначено, встановлено, що громадянин ОСОБА_1 є резидентом, а відмітки про постійне проживання в ОСОБА_4 та про прийняття на консульський облік в Посольстві України в ОСОБА_4 «Постійно» від 20.10.2015 р. в паспорті громадянина України ОСОБА_1 для виїзду за кордон серії FB793966 виданий 09.09.2015 року органом 5101, є підробленими й містять неправдиві відомості.

За даним фактом 06.03.2018 року старшим державним інспектором митного оформлення №1 митного поста «Кучурган» Одеської митниці ДФС ОСОБА_6 у присутності ОСОБА_1 складено протокол про порушення митних правил №0496/50000/18 від 06.03.2018 року.

01.08.2018 постановою заступника начальника митниці начальника управління протидії митним правопорушення та міжнародної взаємодії Одеської митниці ДФС ОСОБА_2 від 01.08.2018 року в справі про порушення митних правил №0496/50000/18 ОСОБА_1 визнано винним у вчинені порушення митних правил, передбачених ст. 485 МК України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів, що складає 1 526 260, 05 грн.

Позивача не був присутній під час розгляду справи та при складанні постанови про порушення митних правил по справі №0496/50000/18, в судовому засіданні відповідач не надав доказів направлення та сповіщення позивача про дату, місце та час розгляду справи, а постанову про порушення митних правил вручено після набрання нею чинності, а саме 15.08.2018 р.

Зважаючи на вказане, суд приходить до висновку про необхідність поновити строк на оскарження постанови про порушення митних правил по справі №0496/50000/18.

Як, зясовано в судовому засіданні - 06.03.2018 Одеська митниця ДФС отримала лист про надання інформації Південного регіонального управління оперативно-розшукове управління оперативно-розшуковий відділ «Велика Михайлівка» в якому зазначено, з метою виконання доручення прокурора Роздільнянського місцевої прокуратури в Одеській області отриманого в рамках кримінального провадження від 15.08.2017 року №0000298 за ст. 358 КК України, проінформовано, що громадянин України ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, можливо використовує підроблену відмітку, яка свідчить про те, що він перебуває на консульському обліку в Республіці ОСОБА_4.

Факти, викладені в листі про надання інформації не перевірялись належним чином, не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду справи, фактично відповідачем складено протокол про порушення митних правил та постанову про порушення митних правил на підставі листа про надання інформації Південного регіонального управління оперативно-розшукове управління оперативно-розшуковий відділ «Велика Михайлівка» щодо можливого використання підробленої відмітки в паспортному документі.

Згідно ст. 62 Конституції України встановлено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому такі кожному доказу ( групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу ( групи доказів).

Відповідно до ч. 1 ст. 526 МК України - Справа про порушення митних правил розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, та/або її представника.

У відповідності до ч. 2 ст. 526 МК України - Про час та місце розгляду справи про порушення митних правил органом доходів і зборів цей орган інформує особу, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, поштовим відправленням з повідомленням про вручення, якщо це не було зроблено під час вручення зазначеній особі копії протоколу про порушення митних правил.

З поміж іншого, за ч. 4 ст. 526 МК України - Справа про порушення митних правил може бути розглянута за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, лише у випадках, якщо є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про перенесення розгляду справи.

Натомість, в порушення вимог ч. 2 та ч. 4 ст. 526 МК України доказів про сповіщення про місце і час розгляду справи на 01.08.2018 року матеріали справи не містять відсутнє поштове відправлення з повідомленням про вручення, а згідно із протоколом про митних правил від 06.03.2018 року міститься повідомлення про розгляд справи на 11.04.2018 р. Посилання на те, що позивач був належним чином повідомлений та від нього не надійшло клопотання про перенесення розгляду справи не підтверджується наданими матеріалами, що дозволяє зробити висновок про порушення відповідачем вимог чч. 2, 4 ст. 526 МК України.

Надані відповідачем матеріали не містять даних про те, що паспорт громадянина ОСОБА_1 виданий 09.09.2015 р. органом 5101 є підробленим й містить неправдиві відомості. В наданих матеріалах міститься лише припущення про можливе використання підробленої відмітки (див. лист від 06.03.2018 р. про надання інформації абз. 1, 4). Проте, слід звернути увагу, що вказані припущення ґрунтуються на оперативній інформації, отриманій 06.03.2018 року про те, що в рамках кримінального провадження від 15.08.2017 року №0000298 за ст. 358 КК України та відповідно до листа Посольства України в Республіці ОСОБА_4 від 28.09.2017 року №6133/14-523/2-607 гр. України ОСОБА_1 на консульському обліку в Республіці ОСОБА_4 не перебуває.

При цьому, відповідачем не спростовується той факт, що 11.03.2017 р. позивачем надано такі ж саме документи як на підставу для вїзду на територію України. Отже, будь-якої іншої інформації відповідач не отримував і не був обмежений проводити заходи щодо митного контролю починаючи з 11.03.2017 року.

Згідно до ст. 467 МК України, якщо справи про порушення митних правил, відповідно до статті 522 цього Кодексу, розглядаються органами доходів і зборів, адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше, ніж через шість місяців з дня вчинення правопорушення, а у разі розгляду органами доходів і зборів справ про триваючі порушення митних правил, у тому числі передбачені статтями 469, 477-481, 485 цього Кодексу, - не пізніше, ніж через шість місяців з дня виявлення цих правопорушень.

Зважаючи на таке, строк накладення адміністративного стягнення про порушення ОСОБА_1 митних правил, почав свій перебіг з 11 березня 2017 та сплинув через шість місяців, тобто 11.09.2017.

Таким чином, постанова Одеської митниці ДФС є протиправною, оскільки винесена з порушенням встановленого ст. 467 МК України шестимісячного строку.

Згідно ст. 529 ч.1 МК України, постанова митниці у справі про порушення митних правил може бути оскаржена до центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, або до місцевого загального суду як адміністративного суду в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України.

На підставі ст. 530 ч.6 МК України, перевірка законності та обґрунтованості постанови у справі про порушення митних правил судом здійснюється у порядку, встановленому КАС України.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 531 ч.1 п.1 МК України, підставами для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил є, зокрема, відсутність у діях особи, яка притягується до відповідальності, ознак порушення митних правил.

Відповідно до ст. 458 Митного кодексу України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред'явлення їх митним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на митні органи цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Зі змісту ст.485 Митного кодексу України вбачається, що склад вказаного порушення обумовлює наявність в діях декларанта особливої мети - ухилення від сплати податків та зборів, або зменшення їх розміру, та вини у формі прямого умислу. Диспозиція цієї статті передбачає спеціальну протиправну мету дій декларанта щодо заявлення неправдивих відомостей - неправомірне звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру. Наявність спеціальної протиправної мети однозначно вказує на те, що це правопорушення може бути вчинено тільки з умисною формою вини, оскільки на момент подачі декларації декларант повинен усвідомлювати факт заявлення неправдивих відомостей та умисно бажати, щоб заявлені ним неправдиві дані вплинули на розмір митних платежів, які йому доведеться сплатити за митне оформлення задекларованого ним товару.

Статтею 530 МК України визначено, що законність та обґрунтованість постанови митниці у справі про порушення митних правил можуть бути перевірені судом або центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, а постанови центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, - судом у зв'язку з поданням адміністративного позову або в порядку контролю. Перевірка законності та обґрунтованості постанови у справі про порушення митних правил судом здійснюється у порядку, встановленому Кодексом адміністративного судочинства України.

Відповідно до ч. 1 ст. 485 МК України - Заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у звязку з якими було надано такі пільги тягне відповідальність визначену МК України.

Позивачем, при вїзді на територію України 11.03.2017 було надано паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії FB793966 виданий 09.09.2015 року органом 5101. Зазначений документ є чинним та діючим, доказів зворотного не міститься в матеріалах справи.

Посилання відповідача на лист про надання інформації Південного регіонального управління оперативно-розшукове управління оперативно-розшуковий відділ «Велика Михайлівка» від 06.03.2018 є недоречним, оскільки в зазначеному листі робиться лише припущення щодо можливих

Відповідно до ст. 3 КАС України порядок здійснення адміністративного судочинства встановлюється Конституцією України, цим Кодексом та міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною ОСОБА_4 України.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч.1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, з врахуванням процесуальних особливостей адміністративного судочинства, доведення факту неправомірності дій позивача, покладається на відповідача.

Згідно ст. 6 КАС України суд, при вирішенні справи керується, принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Статтею 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чиє обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

При розгляді справ про порушення митних правил, передбаченого статтею 485 Митного кодексу України та вирішення питання про строк накладення адміністративного стягнення необхідно з'ясувати питання про день коли було виявлено вказане правопорушення.

Відповідно до статті 523 Митного кодексу України від імені митниць справи про порушення митних правил розглядаються керівниками цих митниць або їх заступниками, а від імені центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, - посадовими особами, уповноваженими на це відповідно до посадових інструкцій, або іншими особами, уповноваженими на це керівником центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Статтею 525 вказаного Кодексу справа про порушення митних правил розглядається у п'ятнадцятиденний строк з дня отримання посадовою особою органу доходів і зборів або судом (суддею) матеріалів, необхідних для вирішення справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно;6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 2ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому такі кожному доказу ( групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу ( групи доказів).

Оцінюючи матеріали справи, суд виходить з того, що хоча і для провадження у справах про адміністративні правопорушення є характерним специфічний вид доказу безпосереднє спостереження уповноважених на складання протоколу про адміністративне правопорушення і проведення адміністративного розслідування, проте сам по собі факт складання протоколу не може бути визнаний єдиним та достатнім доказом для встановлення вини особи в скоєнні правопорушення у разі оспорювання особою факту вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідні посилання сторони відповідача щодо обґрунтованості притягнення позивача до адміністративної відповідальності не вбачаються суду доведеними та викликають обґрунтований сумнів.

Таким чином, шляхом співставлення зібраних по справі доказів, з врахуванням встановленого КАС України обов'язку доведення правомірності рішення суб'єкта владних повноважень, суд приходить до висновку, що відповідачем не надано доказів того, що ОСОБА_1 повинен нести відповідальність за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 485 МК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 33, 287-289, 293 КУпАП, ст.ст. . 2, 10, 73-80, 141, 241-251, 286, 293, 295, 297 КАС України суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Одеської митниці Державної фіскальної служби України про визнання протиправними та скасування постанов в справах про порушення митних правил задовольнити.

Скасувати постанову заступника начальника митниці-начальника управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії Одеської митниці ДФС ОСОБА_2 від 01.08.2018 року в справі про порушення митних правил № 0496/50000/18, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст. 485 МК України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 300 відсотків несплаченої суми митних платежів, що складає 1526260, 05 гривень.

Рішення може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10- денний строк з дня його складення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Суддя О.Д. Коблова