Справа № 2040/5295/18
Суддя: Заічко О.В.
Дата ухвалення: 2018-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 жовтня 2018 р. № 2040/5295/18

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді - Заічко О.В.

при секретареві судового засідання - Мараєвій О.В.,

за участі: представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Саєнко Л.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові адміністративну справу за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 до Головного управління ДФС у Харківській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень та рішень,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач через уповноваженого представника звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з зазначеним позовом та просить суд:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення відповідача № по податку на доходи фізичних осіб на загальну суму 193765,85 грн,

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення відповідача № по військовому збору на загальну суму 10125,55 грн.,

- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача у вигляді вимоги про сплату боргу (недоїмки) по єдиному внеску № на суму 82309,24 грн.,

- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно ненарахованого єдиного внеску на суму 15753,31 грн .

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що оскаржувані у справі рішення контролюючого органу є незаконними, необґрунтованими та такими, що не відповідають дійсним обставинам.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовну заяву, просив її задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позові.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував, просив у задоволенні позову відмовити, з огляду доводів наданого суду відзиву на позов в контексті того, що позивачем під час проведення перевірки належним чином не підтверджено фактичне здійснення господарських операцій, що перевірялися. Таким чином, відповідач вважає, що позивачем завищено витрати по вказаним господарським операціям, що призвело до заниження чистого оподатковуваного доходу, податку на доходи з фізичних осіб, у зв'язку з чим, занижено суми єдиного внеску та до сплати військовий збір. Також, відповідач посилався на те, що надані позивачем до перевірки документи первинного та бухгалтерського обліку після проведення цієї перевірки були повернуті довірені особі позивача - ОСОБА_4 Таким чином, відповідач вважає, що він діяв на підставі та в межах повноважень, визначених законом, а тому, оскаржувані податкові рішення є обґрунтованими та не підлягають скасуванню.

Свідок - ОСОБА_4, у судовому засіданні пояснив, що він за дорученням позивача неодноразово надавав контролюючому органу оригінали документів первинного та бухгалтерського обліку відповідно до листів позивача за період, що перевірявся. Вказані документи були отримані працівником ГУ ДФС у Харківській області, про що було здійснено відповідну відмітку на зазначених листах. Після першого разу, коли надавались вказані документи, йому ці документи дійсно були повернуті. Проте, йому було доручено позивачем ще раз надати контролюючому органу оригінали документів первинного та бухгалтерського обліку за період, що перевірявся. Після надання цих документів контролюючому органу, за зверненням позивача та його зверненням, вказані документи повернуті не були. Свідок також зазначив, що із усних пояснень від працівників контролюючого органу йому стало відомо, що вказані документи загублені працівниками податкового органу, які здійснювали перевірку.

Заслухавши пояснення представників сторін, показання свідка, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_3, ідентифікаційний код НОМЕР_5, зареєстрована фізичною особою - підприємцем з 29.03.2000 року Виконавчим комітетом Харківської міської ради, що підтверджується копіями довідки про присвоєння ідентифікаційного номера, паспорту та свідоцтвом про державну реєстрацію фізично особи - підприємця серії НОМЕР_6 (а.с. 22-26).

Фізична особа - підприємець ОСОБА_3 (далі - ФОП ОСОБА_3.) у періоді з 01.01.2013р. по 31.03.2014р. знаходилась на спрощеній системі оподаткування, у період з 01.04.2014р. по 31.12.2015р здійснювала підприємницьку діяльність на загальній системі оподаткування, що не заперечується сторонами по справі.

На підставі підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, пункту 41.1 статті 41, пунктів 61.1, 61.2 статті 61, підпункту 62.1.3 пункту 62.1 статті 62, підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75, пункту 75.1 статті 75, статті 77, пункту 82.1 статті 82 Податкового кодексу України (далі - ПКУ) , статті 13 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», відповідно до наказу ГУ ДФС у Харківській області від 20.01.2017р. №97, фахівцями ГУ ДФС у Харківській області була проведена документальна планова виїзна перевірка ФОП ОСОБА_3 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, дотримання законодавства щодо укладення трудових відносин з працівниками, виконання вимог валютного та іншого законодавства, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2013р. по 31.12.2015р., про що складено акт перевірки від 17.02.2017р. № 288/20-40-13-04/НОМЕР_5 (а.с. 27-60).

В ході перевірки встановлені наступні порушення позивачем:

- п.п.14.1.27, п.п 14.1.36 ст.14, п.138.8 ст.138, п.п.139.1.9 ст.139, п.177.2, п.177.4 ст.177 ПКУ, що призвело до завищення суми валових витрат, донараховано податок на доходи фізичних осіб за 2014 рік, 2015 рік у розмірі 155 012,68 грн.;

- п.2 ч.1 ст.7, п.3 ст.9 Закону України «Про збір та облік єдиного соціального внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», що призвело до заниження суми єдиного внеску нарахованого з чистого оподатковуваного доходу за 2014 рік, 2015 рік у розмірі 82309,24 грн.;

- п.16-1 підрозділу 10 розділу XX ПКУ, що призвело до заниження військового збору за 2015 рік у розмірі 8 100,44 грн.

ФОП ОСОБА_5 було подано заперечення на акт перевірки від 17.02.2017р. № 288/20-40-13-04/НОМЕР_5 (а.с. 65-68), за результатами розгляду яких ГУ ДФС у Харківській області висновки акту перевірки залишено без змін, що підтверджується листом від 17.03.2017р. №375/ФОП/20-40-13-04-14 (а.с. 143-155).

22.03.2017р. на підставі висновків акту перевірки відповідачем були винесені податкові повідомлення-рішення № про визначення грошових зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб у загальному розмірі 193 765,85 грн., з них: за податковими зобов'язаннями - 155012,68 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 38753,17 грн.; № про визначення грошових зобов'язань з військового збору у загальному розмірі 10 125,55 грн., з них: за податковими зобов'язаннями - 8100,44 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 2025,11 грн.; вимога про сплату боргу (недоїмки) по єдиному внеску від 22.03.2017р. № на суму 82309,24 грн., рішення від 22.03.2017р. № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником податків своєчасно не нарахованого єдиного внеску на суму 15753,31 грн. з відповідними розрахунками (а.с. 135-141).

По суті виявлених порушень суд зазначає наступне.

Зі змісту акту перевірки, що не заперечується сторонами по справі, вбачається, що підставою для встановлення порушень позивачем податкового законодавства та як наслідок прийняття контролюючим органом спірних податкових рішень, стали висновки про завищення у 2014-2015р.р. ФОП ОСОБА_5 суми витрат на поточний ремонт орендованого приміщення, розташованого за АДРЕСА_2 по господарським операціям, по яким не підтверджено їх фактичне здійснення (реальність), що призвело до заниження чистого оподатковуваного доходу, податку на доходи з фізичних осіб, у зв'язку з чим, занижено суми єдиного внеску та військовий збір.

Суд зазначає, що відповідно до п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України - для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" (далі - Закон) первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію (згідно із Законом N 1724-VIII від 03.11.2016, до внесення змін Законом N 1724-VIII від 03.11.2016 в наступній редакції - первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення).

З урахуванням пункту 2 статті 3 Закону фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Відповідно до пунктів 1 та 2 статті 9 Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції (згідно із Законом N 1724-VIII від 03.11.2016, до внесення змін Законом N 1724-VIII від 03.11.2016 в наступній редакції - підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис, аналог власноручного підпису або підпис, прирівняний до власноручного підпису відповідно до Закону України

"Про електронний цифровий підпис", або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції).

Згідно з пунктом 2.1 та 2.4 "Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року № 88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 5 червня 1995 року за № 168/704 (далі - Положення), в редакції чинній на момент виникнення спірних відносин, первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення. Первинні документи повинні мати такі обов'язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Отже, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

З урахуванням викладеного, для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов'язкова ознака господарської операції кореспондує з нормами Податкового кодексу України.

Виходячи із змісту положень ПКУ витрати - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником) (п.п. 14.1.27 п. 14.1 ст. 14 ПКУ, в редакції до внесення змін Законом № 71-VIII від 28.12.2014).

Відповідно до п.п.14.1.36 статті 14 ПКУ, господарська діяльність - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами

Оподаткування доходів, отриманих фізичною особою-підприємцем від провадження господарської діяльності, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування визначено у ст.177 ПКУ.

Пунктом 177.2 статті 177 ПКУ об'єктом оподаткування є чистий оподаткований дохід, тобто різниця між загальним оподаткованим доходом (виручка у грошовій та не грошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи-підприємця.

Перелік витрат, дозволений для віднесення фізичними особами-підприємцями до витратної частини обліку, встановлений п. 177.4 ст. 177 ПКУ.

Відповідно до вимог п. 177.4 ст.177 ПКУ (в редакції, чинній до 01.01.2015р.) до переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать, витрати, що включаються до витрат операційної діяльності згідно з розділом III Кодексу. Після внесення змін Законом №71-VІІІ від 28.12.2014р. з 01.01.2015 р. п. 177.4 ст.177 ПКУ конкретизовано.

Згідно з п.п.138.1.1 п. 138.1 ст.138 ПКУ, в редакції чинній на момент виникнення спірних відносин, витрати операційної діяльності включають, зокрема: собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, надання послуг, та інші витрати беруться для визначення об'єкта оподаткування з урахуванням пунктів 138.2,138.11 цієї статті, пунктів 140.2-140.5 статті 140, статей 142 і 143 та інших статей цього Кодексу, які прямо визначають особливості формування витрат платника податків.

Відповідно до п. 138.2 ст. 138 цього Кодексу, в редакції чинній на момент виникнення спірних відносин, витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Згідно з пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 ПКУ, в редакції чинній на момент виникнення спірних відносин, не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Аналіз наведених норм свідчить, що господарські операції для нарахування податкових зобов'язань мають бути фактично здійсненими та підтвердженими належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами, які відображають реальність таких операцій, та спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Таким чином, витрати для цілей визначення об'єкта оподаткування мають бути фактично здійснені, пов'язані з господарською діяльністю платника податку та підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, належним чином оформленими.

З наявних в матеріалах справи документів, а також з наданих у судовому засіданні пояснень представників сторін та показань свідка, вбачається наступне.

У перевіряємому періоді ФОП ОСОБА_3 задекларована сума витрат у розмірі 1909413,65 грн., у тому числі: в 2014р. - 326 975,80 грн., в 2015р. - 1 582 437,85 грн.

Зі змісту акту перевірки, що не заперечується позивачем, вбачається, що ФОП ОСОБА_3 до складу витрат за період, який перевіряється, віднесено послуги оренди нежитлових приміщень, послуги поточного ремонту, єдиний соціальний внесок за себе, послуги банку, підписку на періодичні видання з бухгалтерського обліку, ріелторські послуги, підтверджені первинними документами (видаткові накладні, банківські виписки, акти виконаних послуг).

В ході проведення вказаної перевірки позивачем через свого уповноваженого представника ОСОБА_4 (довіреність від 30.01.2017 року, а.с. 159-160), було надано контролюючому органу оригінали документів первинного та бухгалтерського обліку за 2013р. по 2015р. згідно листа №01 від 31.01.2017р. (а.с. 62). Відповідно до відмітки на вказаному листі документи отримані головним державним ревізором - інспектором відділу контрольно-перевірочної роботи ГУ ДФС у Харківській області ОСОБА_6 31.01.2017р. о 17:00. Відповідно до відмітки на вказаному листі документи повернуті в повному обсязі 02.03.2017р. ОСОБА_4 (а.с. 157-158).

Також, під час проведення перевірки ФОП ОСОБА_3 надавалися контролюючому органу пояснення з питань проведення перевірки №03 від 02.02.2017р. (вх. 03.02.2017р.), №04 від 08.02.2017р. на запит №75 від 03.02.2017р. (вх. 09.02.2017р.) (а.с. 63-64).

З наданих заперечень №06 від 07.03.2017р. на акт перевірки від 17.02.2017р. № 288/20-40-13-04/НОМЕР_5 (а.с. 117-120) вбачається, що на обґрунтування своїх заперечень на висновки акту перевірки позивачем, зокрема, були надані наступні документи та пояснення:

За 2014 рік надано розшифровку по доходам та видаткам, а саме:

Доходи сформовано від суборенди складського приміщення за адресою: АДРЕСА_2 (договір суборенди № 22/09/2014 від 22.09.2014р. з Місією Міжнародного Комітету Червоного Хреста в Україні, акт прийому-передачі, повідомлення про припинення Договору оренди з 31.05.2015р.; акти виконаних робіт з суборенди та відшкодування електроенергії з 22.09.2014р. по 31.05.2015р.). Отримано на розрахунковий рахунок за 2014р. 348255,75 грн. без ПДВ;

Видатки:

- договір оренди № 0109 нежитлового приміщення від 01.09.2014р. з ПАТ «Кондитерська фабрика «Харків'янка», акт прийому-передачі нежитлового приміщення від 01.09.2014р.; акти виконаних робіт з оренди приміщення та відшкодування електроенергії ПАТ «Кондитерська фабрика «Харків'янка» з 01.09.2014 по 01.01.2015р. За 2014р. кошти на оплату послуг не перераховувалися, тому до видатків не включені;

- договори з ТОВ «РА «Реалком Принт»: договір б/н від 01,09.2014р., акт виконаних робіт з поточного ремонту, прибуткові касові ордери з оплати на суму 35000,00 грн.; договір №01/10 від 01.10.2014р., узгодження договірної ціни, кошторис, акт виконаних робіт з поточного ремонту на суму 145065,00 грн.; договір №01/10/1 від 01.10.2014р., узгодження договірної ціни, кошторис, акт виконаних робіт з поточного ремонту на суму 58013,00 грн.; договір №02/10 від 02.10.2014р., узгодження договірної ціни, кошторис, акт виконаних робіт з поточного ремонту на суму 68000,00 грн. Поточний ремонт виконувався за узгодженням з Орендодавцем ПАТ «Кондитерська фабрика «Харків'янка»: службова записка від 29.09.2014р.

За 2015 рік надано розшифровку по доходам та видаткам, а саме:

Доходи:

- поточний ремонт: ПАТ «Кондитерська фабрика «Харків'янка» - договір №14/0110/1 від 01.10.2014р., узгодження договірної ціни, кошторис, акт виконаних робіт з поточного ремонту на суму 69615,02 грн., перераховано 14.04.2015р. без ПДВ 58012,52 грн.; ПАТ «Кондитерська фабрика «Харків'янка» - договір №14/0110 від 01.10.2014р., узгодження договірної ціни, кошторис, акт виконаних робіт з поточного ремонту на суму 174078,00 грн., без ПДВ - 145065,00грн., перераховано 14.04.2015р.- 51000,00 грн., 17.04.2015р. - 60078,00 грн., 21.04.2015р. - 63000,00 грн.; ПАТ «Кондитерська фабрика «Харків'янка» - договір №15/1205-2 від 12.05.2015р., узгодження договірної ціни, кошторис, акт виконаних робіт з поточного ремонту на суму 75687,60 грн.,без ПДВ - 63073,00 грн., перераховано 21.07.2015р.; ПАТ «Кондитерська фабрика «Харків'янка» - договір №15/1205-1 від 12.05.2015р., узгодження договірної піни, кошторис, акт виконаних робіт з поточного ремонту на суму 44312,40 грн., без ПДВ - 36927,00 грн., перераховано 28.07.2015р.; ПАТ «Кондитерська фабрика «Харків'янка» - договір №2306/15 від 23.06.2015р., узгодження договірної ціни, кошторис, акт виконаних робіт з поточного ремонту на суму 162249,60 грн., без ПДВ - 135208,00 грн., перераховано 18.08.2015р. - 81124,80 грн., 01.09.2015р. - 81124,80 грн.; ПАТ «Кондитерська фабрика «Харків'янка» - договір №2406/15 від 24.06.2015р., узгодження договірної ціни, кошторис, акт виконаних робіт з поточного ремонту на суму 113739,60 грн., без ПДВ - 94783,00 грн., перераховано 28.08.2015р. - 56869,80 грн., 09.09.2015р. - 56869,80 грн.; ПАТ «Кондитерська фабрика «Харків'янка» - договір №15/0110-А від 01.10.2015р., узгодження договірної піни, кошторис, акт виконаних робіт з поточного ремонту на суму 155941,20 грн., без ПДВ - 129951,00 грн., перераховано 08.12.2015р.;

- суборенда: договір суборенди № 22/09/2014 від 22.09.2014р. з Місією Міжнародного Комітету Червоного Хреста в Україні, акт прийому-передачі, повідомлення про припинення Договору оренди з 31.05.2015р.; акти виконаних робіт з суборенди та відшкодування електроенергії з 22.09.2014р. по 31.05.2015р. Отримано на розрахунковий рахунок за 2015р. 810558,57 грн. без ПДВ;

- суборенда: ТОВ «Нова Пошта» договір суборенди № 01/11/2015 від 01.11.2015р., акт прийому-передачі приміщення від 01.11.2015р., акти виконаних робіт з суборенди та відшкодування електроенергії з 01.11.2015р. по 31.12.2015р. Отримано на розрахунковий рахунок за 2015р. 148419,00 грн. без ПДВ.

Видатки.

- оренда: договір оренди № 0111/15 нежитлового приміщення від 01.11.2015р. з ПАТ «Кондитерська фабрика «Харків'янка», акт прийому-передачі нежитлового приміщення, від 01.11.2015р.; акти виконаних робіт з оренди приміщення та відшкодування електроенергії ПАТ «Кондитерська фабрика «Харків'янка» з 01.11.2015 по 31.12.2015р. Перераховано за оренду за 2015р. згідно платіжних доручень - 362430,30 грн.;

- поточний ремонт ТОВ «РА «Реалком Принт»: договір №03/10 від 10.10.2015р., узгодження договірної ціни, кошторис, акт виконаних робіт з поточного ремонту на суму 120000,00 грн.; договір №01/01 від 05.01.2015р., узгодження договірної ціни, кошторис, акт виконаних робіт з поточного ремонту на суму 315000,00 грн.: договір №0203/2015 від 02.03.2015р., на суму 120000,00 грн., узгодження договірної ціни, кошторис, акт виконаних робіт з поточного ремонту на суму 36927,00 грн.; 63073,00 грн., 20000,00 грн.; договір №3/10 від 10.03.2015р. на суму 120000,00 грн., узгодження договірної ціни, кошторис, акт виконаних робіт з поточного ремонту на суму 120000,00 грн.; договір №11/06 від 11.06.2015р. на суму 700000,00 грн. за додатковою угодою, узгодження договірної ціни, кошторис, акт виконаних робіт з поточного ремонту на суму 135208,00 грн., 94783,00 грн., 127009,00 грн., 111819,00 грн., 39927,00 грн., договір не виконано на 132314,80 грн.; договір №9/15 від 01.09.2015р. на суму 129951,00 грн., узгодження договірної ціни, кошторис, акт викопаних робіт з поточного ремонту на суму 129951,00 грн. Поточний ремонт виконувався за узгодженням з орендодавцем ПАТ «Кондитерська фабрика «Харків'янка»: службова записка від 20.04.2015р., службова записка від 20.09.2015р., службова записка від 27.10.2015р. За 2015р. було перераховано на користь ТОВ «РА «Реалком Принт» 1203051,00 грн., що і пішло до заліку видатків.

Відповідно до відмітки на вказаних запереченнях документи отримані ГУ ДФС у Харківській області 07.03.2017р. (а.с. 117-120).

Вищезазначені документи первинного та бухгалтерського обліку позивачу контролюючим органом повернуто не було, про що зазначено в судовому засіданні представником позивача та підтверджено свідком ОСОБА_4

Відповідачем до суду не надано будь-яких доказів повернення вказаних документів позивачу, а також не надано будь-яких пояснень з цього приводу.

Таким чином, за наявними матеріалами справи та наданих у судовому засіданні пояснень представників сторін, суд дійшов наступного висновку.

Зі змісту акту перевірки, що не заперечується позивачем, вбачається, що під час проведення перевірки було встановлено наступне.

У перевіряємому періоді позивач ФОП ОСОБА_3 (Орендар) використовувала у господарській діяльності орендовані у ПАТ «Кондитерська фабрика «Харків'янка» (Орендодавець) нежитлові приміщення, розташовані за АДРЕСА_2 згідно договорів оренди нерухомого майна №0109 від 01.09.2014р. (термін дії договору до 31.08.2017р.) та №0111/15 від 01.11.2015р. (термін дії договору до 30.10.2018р.). Загальна площа нежитлового приміщення 3437,2 кв.м. (приміщення розташоване на 1,2 поверсі 4- поверхової будівлі (складу)).

ФОП ОСОБА_3 надавала в суборенду ТОВ «Місія Міжнародного комітету Червоного хреста» нежитлові приміщення (складські приміщення) загальною площею 3365,00 кв.м. згідно договору суборенди №22/09/14 від 22.09.2014р. (термін дії договору до 31.12.2014р., пролонгація на 1 рік), ТОВ «Нова пошта» нежитлові приміщення (складські приміщення) загальною площею 1099,4 кв.м. згідно договору суборенди №01/11/2015 від 01.11.2015р. (термін дії договору до 01.11.2015р., пролонгація на 1 рік) та надавала послуги посередника з ремонту складу та прилеглої території відповідно до договорів підряду, укладених з ПАТ «Кондитерська фабрика «Харків'янка» та договорів, укладених з ТОВ «РА Реалком Принт».

Згідно наданому до перевірки договору №б/н від 01.09.2014р. з ТОВ «РА Реалком Принт» та прибуткових касових ордерів ФОП ОСОБА_3, як замовник отримав поточний ремонт складу, території складу за адресою: АДРЕСА_2 на суму 35 000,00 грн. Відповідно до акту прийому - передачі №1 від 30.09.2014р. ТОВ «РА Реалком Принт» послуги було надано у повному обсязі.

Також, до перевірки було надано договір з ТОВ «РА Реалком Принт» №02/10 від 02.11.2014р., відповідно до якого ФОП ОСОБА_3, як замовник отримав поточний ремонт під'їздної площадки за адресою: АДРЕСА_2 на суму 68 000,00 грн. Відповідно до акту прийому - передачі виконаних робіт (наданих послуг) №б/н від 31.12.2014р. за грудень 2014р. ТОВ «РА Реалком Принт» послуги було надано у повному обсязі.

Зі змісту акту перевірки вбачається, що жодних зауважень щодо наявності в первинних документах дефектів форми, змісту або походження, котрі в силу ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", ст. 44 Податкового кодексу України, п. 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку (затверджено наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 р. № 88, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 р. за № 168/704), які спричиняють втрату первинними документами юридичної сили і доказовості, контролюючим органом за спірними господарськими операціями не висловлювалось.

Представник відповідача в судовому засіданні не заперечував проти правильності оформлення вказаних первинних документів.

Також, жодних зауважень щодо відсутності первинних документів за спірними господарськими операціями, в акті перевірки не має та не висловлювалось у судовому засіданні представником відповідача.

У ході розгляду справи відповідачем за правилами ч.2 ст.77 КАС України не спростовано достовірності відомостей цих первинних документів.

Також, відповідачем не ставиться під сумнів, що спірні правочини укладені між правоздатними та дієздатними особами, за формою та змістом не суперечать закону, предметом спірних правочинів не є речі, що обмежені в цивільному обороті.

Суд також зазначає, що згідно ст.ст. 6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Матеріали справи не містять жодних доказів наявності між позивачем та його контрагентами при укладанні і виконанні договорів, взаємоузгоджених зловмисних дій, спрямованих на порушення існуючого в державі суспільного ладу або моральних засад. Таких доказів суду відповідачем не надано, а судом при виконанні вимог ст. 9 КАС України не виявлено.

Зі змісту акту перевірки та наданих у судовому засіданні пояснень відповідача встановлено, що до висновків про завищення у 2014-2015р.р. ФОП ОСОБА_5 суми витрат на поточний ремонт орендованого приміщення, розташованого за АДРЕСА_2 контролюючий орган дійшов, зокрема, у зв'язку тим, що вказане приміщення передавалось позивачу в технічно справному стані, про що зазначено в актах прийому - передачі цього приміщення, а у договорі оренди нерухомого майна та договорі суборенди з ТОВ «Місія Міжнародного комітету Червоного хреста» не зазначено, що приміщення потребує поточного ремонту та буде відремонтовано.

Проте, з такими висновками контролюючого органу суд не погоджується, оскільки господарські операції з контрагентами відображаються у бухгалтерському обліку методом їх суцільного і безперервного документування. Записи в облікових регістрах проводяться на підстави первинних документів, що засвідчують факт здійснення господарської операції. Будь-яких зауважень щодо первинних документів, наданих під час проведення перевірки, відповідачем не висловлювалось.

В своїх поясненнях №03 від 02.02.2017р. (вх. 03.02.2017р.) позивачем надано контролюючому органу інформацію щодо оплати поточного ремонту складу та прилеглої території для безперебійної роботи.

Крім того, доказів наявності будь-якої незгоди ПАТ «Кондитерська фабрика «Харків'янка» (Орендодавця) щодо проведення поточного ремонту вказаного приміщення до суду не надано.

Окрім цього, як зазначено в самому акті перевірки, відповідно п.п. 2.4.4 договорів оренди нерухомого майна №0109 від 01.09.2014р. та №0111/15 від 01.11.2015р. ФОП ОСОБА_3 (Орендар) за письмовою згодою орендодавця, (ПАТ «Кондитерська фабрика «Харків'янка»), за крайньою необхідністю може проводити поточний ремонт нежитлових приміщень за свій рахунок з правом отримання компенсації від орендодавця.

При цьому, отримання компенсації від Орендодавця, не є його обов'язком, а є лише правом позивача на отримання цієї компенсації, що також спростовує твердження відповідача про не підтвердження фактичного здійснення спірних господарських операцій за обставин не проведення ПАТ «Кондитерська фабрика «Харків'янка» (Орендодавцем) відшкодування витрат за поточний ремонт ФОП ОСОБА_3

Щодо посилання контролюючого органу на те, що для проведення ремонтних робіт позивачем не отримувався письмовий дозвіл Орендодавця (ПАТ «Кондитерська фабрика «Харків'янка»), суд зазначає, що з листів №01 від 31.01.2017р. та №06 від 07.03.2017р. (а.с. 117-120) вбачається, що до контролюючого органу, у тому числі, під час проведення перевірки, позивачем надавалися відповідні службові записки, що підтверджують виконання поточного ремонту за узгодженням з Орендодавцем ПАТ «Кондитерська фабрика «Харків'янка». Окрім цього, в самому акті перевірки є посилання на зазначені листи, службові записки та інші документи, які створювалися на підставі та на виконання вказаних договорів.

Крім того, зі змісту акту перевірки вбачається, що відповідач в підтвердження нереальності господарських операцій з ТОВ «РА «Реалком Принт» посилається на дані інформаційних систем, які є в розпорядженні контролюючих органів, зокрема, згідно податкової звітності доходів ТОВ «РА «Реалком Принт» за 2014 рік складає 276238,00 грн., в ході перевірки ФОП ОСОБА_3 були надані документи щодо сплати на розрахунковий рахунок підприємства 271078,00 грн. та згідно прибутково-касових ордерів 35000,00 грн. за надані послуги з поточного ремонту, тобто на загальну суму 306078 грн., що перевищує суму доходу, задекларованого ТОВ «РА «Реалком Принт». У зв'язку з чим, відповідач дійшов висновку про виключення суми, що перевищує задекларований дохід ТОВ «РА «Реалком Принт», з валових витрат ФОП ОСОБА_3 за перевіряємий період.

З цього приводу, суд зазначає наступне.

Статтею 61 Конституції України встановлено, що юридична відповідальність має індивідуальний характер. Згідно зі ст. 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Суд також зазначає, що принцип індивідуальної податкової відповідальності - один з принципів, на яких базується чинне податкове законодавство України. Так, відповідно до статті 47 Податкового кодексу України складання податкової звітності покладено на кожного окремого платника податку. При цьому такий платник несе самостійну відповідальність за порушення правил ведення податкового обліку. Зазначена відповідальність стосується кожного окремого платника податку і не може автоматично поширюватися на третіх осіб, у тому числі на його контрагентів. Крім того, чинне законодавство не покладає на підприємство обов'язок збирання інформації про стан господарської діяльності та порушення підприємств-контрагентів.

Поняття "добросовісний платник", яке вживається у сфері податкових правовідносин, не передбачає виникнення у платника додаткового обов'язку з контролю за дотриманням його постачальниками правил оподаткування та податкового законодавства, а тому можливі порушення податкового законодавства з боку контрагента-постачальника, за відсутності доказів протиправної змови учасників операцій з метою отримання позивачем (покупцем) необґрунтованої податкової вигоди, не є безумовною підставою для висновку про порушення саме покупцем вимог податкового законодавства та не є підставою для позбавлення покупця сформованих податкових вигод за фактично вчиненою операцією.

Чинне законодавство не ставить умовою виникнення податкових зобов'язань платника у залежність від стану податкового обліку його контрагентів, фактичного знаходження їх за місцем реєстрації та наявності чи відсутності основних фондів або спеціальних дозволів у останніх.

А відтак, за умови не встановлення контролюючим органом наявності замкнутої схеми руху коштів, яка б могла свідчити про узгодженість дій позивача та його постачальників для одержання позивачем незаконної податкової вигоди, останній не може зазнавати негативних наслідків внаслідок діянь інших осіб, що перебувають поза межами його впливу.

У той же час, контролюючим органом при дослідженні факту здійснення господарської операції оцінюватися повинні відносини безпосередньо між учасниками такої операції, на підставі якої сформовані дані податкового обліку.

Враховуючи зазначене, суд зазначає, що ані з акту перевірки, ані з письмових заперечень відповідача не вбачається, що контролюючим органом досліджувався реальний рух активів в процесі здійснення відповідних господарських операцій, не наведено доказів залучення контрагента позивача до схеми мінімалізації податкового навантаження та отримання неправомірної податкової вигоди, зокрема, відсутні докази порушення фіскальних інтересів за результатами таких взаємовідносин, ухилення від сплати податків.

При цьому, акт перевірки не містить аналізу дотримання як позивачем, так і його контрагентом, податкової дисципліни у спірних правовідносинах, з урахуванням того, що приписами ч. 2 ст. 61 Конституції України встановлений індивідуальний характер юридичної відповідальності.

Таким чином, недотримання контрагентом позивача податкової дисципліни (що не доведено відповідачем) має правові наслідки саме для цього контрагента, оскільки порушення платником вимог податкового законодавства тягне застосування заходів відповідальності саме до такого платника та не може негативно впливати на податковий облік інших осіб (зокрема, його контрагентів) за відсутності факту причетності останніх до таких правопорушень та за наявності факту здійснення господарської операції.

Отже, суд не може покласти в основу судового рішення обґрунтування контролюючого органу щодо обставин нереальності господарських операцій, оскільки такі ґрунтуються виключно на припущеннях і у своїй сукупності не можуть беззаперечно підтверджувати такі обставини.

Таким чином, суд вважає, що відповідачем безпідставно здійснений висновок про виключення суми, що перевищує задекларований дохід ТОВ «РА «Реалком Принт», з валових витрат ФОП ОСОБА_3 за перевіряємий період.

Інших доказів відсутності фактичного здійснення (реальності) спірних господарських операцій відповідачем до суду не надано.

На підставі вищевикладеного, висновок відповідача щодо завищення у перевіряємих періодах ФОП ОСОБА_5 суми витрат на поточний ремонт орендованого приміщення, розташованого за АДРЕСА_2 по господарським операціям, по яким не підтверджено їх фактичне здійснення (реальність), що призвело до заниження чистого оподатковуваного доходу, податку на доходи з фізичних осіб, у зв'язку з чим, занижено суми єдиного внеску та військовий збір, спростовується наведеними нормами податкового законодавства.

Виходячи з вищевказаного, суд вважає, що висновки акту перевірки є необґрунтованими та безпідставними, а податкові рішення, прийняті на їх підставі, - протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем не надано належних доказів на обґрунтування правомірності винесення відносно позивача податкових повідомлень-рішень № від 22.03.2017р. по податку на доходи фізичних осіб на загальну суму 193765,85 грн., та № від 22.03.2017р. по військовому збору на загальну суму 10125,55 грн., вимоги про сплату боргу (недоїмки) по єдиному внеску № від 22.03.2017р. на суму 82309,24 грн., рішення № від 22.03.2017р. про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску на суму 15753,31 грн.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1, 2 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Отже, розглянувши усі подані документи і матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Розподіл судових витрат здійснюється з урахуванням ст. 139 КАС України, шляхом стягнення з Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області за рахунок бюджетних асигнувань витрати по оплаті судового збору на користь фізичної особи- підприємця ОСОБА_3 у розмірі 3019,54 грн., що відповідає ставкам, встановленим ЗУ "Про судовий збір" для майнових позовів, поданих фізичними особами - підприємцями.

Щодо решти судового збору, позивачем було подано клопотання про повернення фізичній особі - підприємцю ОСОБА_3 надміру сплаченого судового збору у сумі 4028,46 грн., розглядаючи яке, суд приходить до висновку про його обґрунтованість, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 132 КАС України, розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Суд зазначає, що положеннями Закону України "Про судовий збір" визначено правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору.

Так, за змістом п.1 ч.1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила в разі: внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Відповідно до п. 3 Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, який затверджено наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 року №787, повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету платежів у національній валюті здійснюється органами Державної казначейської служби України (далі - органи Казначейства) з відповідних бюджетних рахунків для зарахування надходжень (далі - рахунки за надходженнями), відкритих в органах Казначейства відповідно до законодавства, шляхом оформлення розрахункових документів. Повернення платежів у національній валюті здійснюється на рахунки одержувачів коштів, відкриті в банках або органах Казначейства, вказані у поданні або заяві платника. Повернення платежів фізичним особам, які не мають рахунків у банках, може здійснюватись шляхом повернення у готівковій формі коштів за чеком органу Казначейства з відповідних рахунків, відкритих у банках на ім'я органу Казначейства, або з відповідних рахунків банку чи підприємства поштового зв'язку, вказаних у поданні або заяві платника (його довіреної особи).

Як встановлено судом, в рамках зазначеної справи позивачем було сплачено судовий збір загалом на суму 7048 грн., що внесений платіжними дорученнями від 05.06.2018 року № № 289,290,291,292 на розрахунковий рахунок 4011, одержувач УДКСУ в Основ'янському районі м. Харкова Харківської області, , банк одержувача ГУДКСУ в Харківській області, МФО 851011, як за 4 немайнові вимоги ( 4 рази по 1762 грн.)

У свою чергу, заявлені позивачем позовні вимоги є майновими, оскільки спрямовані на набуття коштів, відтак, враховуючи розмір зобов'язань, визначених контролюючим органом спірними рішеннями - ціну позову 301953,95 грн., та ставки, встановлені ЗУ "Про судовий збір" відносно позовів майнового характеру, що подані, фізичними особами - підприємцями - 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, належна сума судового збору складає 3019,54 грн.

Отже, сума 4028,46 грн., є надміру сплаченою та підлягає поверненню позивачеві.

Керуючись ст. ст. 2, 6-11, 14, 77, 139, 243-246, 250, 255, 295, 297 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 (61170, АДРЕСА_1, ід. код. НОМЕР_5 ) до Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області ( 61057, м. Харків, вул. Пушкінська,46, ) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень та рішень - задовольнити.

Скасувати податкові повідомлення - рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області № від 22.03.2017 року, № від 22.03.2017 року; вимогу про сплату боргу (недоїмки) по єдиному внеску № від 22.03.2017 року; рішення № від 22.03.2017 року про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно ненарахованого єдиного внеску, які винесені відносно фізичної особи - підприємця ОСОБА_3.

Стягнути з Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області (61057, м. Харків, вул. Пушкінська,46, ) за рахунок бюджетних асигнувань витрати по оплаті судового збору на користь фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 (АДРЕСА_1, ід. код. НОМЕР_5 ) у розмірі 3019,54 грн. ( три тисячі дев'ятнадцять гривень 54 копійки).

Зобов'язати УДКСУ в Основ'янському районі м. Харкова ( , 61010, м. Харків, Гімназійна набережна, буд. 16 ) повернути фізичній особі - підприємцю ОСОБА_3 (АДРЕСА_1, ід. код. НОМЕР_5 ) надміру сплаченого судового збору у сумі 4028,46 грн. ( чотири тисячі двадцять вісім гривень 46 копійок), що внесений платіжними дорученнями від 05.06.2018 року № № 289,290,291,292.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через Харківський окружний адміністративний суд до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи, як передбачено п.15 Перехідних положень КАС України; після початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи - безпосередньо до Харківського апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 30 жовтня 2018 року.

Суддя Заічко О.В.