Справа № 826/9243/16
Суддя: Костюк Любов Олександрівна
Дата ухвалення: 2018-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/9243/16 Прізвище судді (суддів) першої інстанції:
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 жовтня 2018 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Костюк Л.О.;

суддів: Бужак Н.П., Троян Н.М.;

за участю секретаря: Горяінової Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду (без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу) апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ПЕРМУС» на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 червня 2018 року (розглянута у порядку письмового провадження, м. Київ, дата складання повного тексту рішення - відсутня) у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ПЕРМУС» до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Тишко Ірини, за участю третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору: на стороні позивача - ОСОБА_3; на стороні відповідача: Публічне акціонерне товариство «ВТБ Банк», ТОВ «Фінансова компанія «Поліс» про визнання протиправним і скасування рішення, визнання протиправними дій, -

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2016 року, Товариство з обмеженою відповідальністю «ПЕРМУС» (далі - ТОВ «ПЕРМУС») звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Тишко Ірини, за участю третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору: на стороні позивача - ОСОБА_3; на стороні відповідача: Публічне акціонерне товариство «ВТБ Банк», ТОВ «Фінансова компанія «Поліс» про визнання протиправним і скасування рішення, визнання протиправними дій, у якому, з урахуванням прийнятої в судовому засіданні 22.05.2017 заяви про зміну (уточнення) позовних вимог, просить:

- визнати протиправними і скасувати рішення приватного нотаріуса КМНО Тишко І.О. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 26923423 від 09.12.2015 щодо договору про відступлення права вимоги за договорами іпотеки та договорами застави та скасувати внесений на підставі цього рішення запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис;

- визнати протиправними дії приватного нотаріуса КМНО Тишко І.О. щодо проведення 09.12.2015 державної реєстрації зміни іпотекодержателя ПАТ «ВТБ Банк» на ТОВ «Фінансова компанія «Поліс» в іпотечному договорі, посвідченого 04.07.2008 приватним нотаріусом Миргородського міського нотаріального округу Гіль Д.В.

Позовні вимоги обґрунтовано недотриманням відповідачем, як суб'єктом, наділеним владними функціями приймати рішення про державну реєстрацію прав, вимог Законів України від 01.07.2004 №1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі - Закон №1952), від 02.09.1993 №3425-ХІІ «Про нотаріат», від 05.06.2003 №898-IV «Про іпотеку» (далі - Закон №898), Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 №868 (далі - Порядок), та тим, що реєстраційні дії були вчинені на підставі документів, які не відповідають вимогам законодавства, містять недостовірні дані, не підтверджують заявлені речові права і не дають змогу встановити особу заявника.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 червня 2018 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій просять скасувати постанову суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нову, якою позов задоволити.

25 жовтня 2018 року ТОВ «ПЕРМУС» до Шостого апеляційного адміністративного суду клопотання про відкладення розгляду справи.

Подане клопотання обґрунтоване тим, що керівник ТОВ «ПЕРМУС» перебуває у відряджені у зв'язку із чим апелянт позбавлений можливості належним чином підготуватись до справи та ознайомитись з матеріалами справи.

Перевіривши матеріали справи та подане клопотання позивачем, колегія суддів вважає, що подане клопотання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Порядок відкладення розгляду справи або оголошення перерви в її розгляді передбачено ст. 223 КАС України.

При цьому даною статтею передбачено підстави для відкладення розгляду справи або перерви в судовому засіданні.

Зокрема, відповідно до ч.1 ст. 223 КАС України, суд відкладає розгляд справи у випадках, встановлених частиною другою статті 205 цього Кодексу.

Суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: 1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання; 2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними; 3) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи; 4) необхідність витребування нових доказів, у випадку, коли учасник справи обґрунтував неможливість заявлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження; 5) якщо суд визнає потрібним, щоб сторона, яка подала заяву про розгляд справи за її відсутності, дала особисті пояснення.

Викликати позивача або відповідача для особистих пояснень можна і тоді, коли в справі беруть участь їхні представники.

З огляду на те, що розгляд зазначеної в клопотанні справи не перешкоджає подальшому перегляду в апеляційному порядку даної адміністративної справи та виходячи з правил ч. 1 ст. 223, ч.2 ст.205 КАС України колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для відкладення розгляду справи або перерви в судовому засіданні.

Ухвалами Київського апеляційного адміністративного суду від 10 вересня 2018 року відкрито та призначено справу до апеляційного розгляду у відкритому судовому засіданні на 02 жотня 2018 року об 14 год. 20 хв.

Зазначена справа разом з апеляційною скаргою на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 13 червня 2018 року надійшла до Шостого апеляційного адміністративного суду відповідно до ч. 3 ст. 29 КАС України як визначеного ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суду, якому передаються справи Київського апеляційного адміністративного суду, що ліквідований згідно з Указом Президента України від 29 грудня 2017 року № 455/2017 «Про ліквідацію апеляційних адміністративних судів та утворення апеляційних адміністративних судів в апеляційних округах».

У відповідності до ч. 2 ст. 30 КАС України адміністративна справа, передана з одного адміністративного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 29 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження адміністративним судом, до якого вона надіслана.

На час надходження справи до Шостого апеляційного адміністративного суду було відкрито апеляційне провадження та призначено справу до розгляду.

Відповідно до ч. 14 ст. 31 КАС України у разі зміни складу суду на стадії підготовчого провадження розгляд справи починається спочатку, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

У разі зміни складу суду на стадії розгляду справи по суті суд повторно розпочинає розгляд справи по суті, крім випадку, коли суд ухвалить рішення про повторне проведення підготовчого провадження.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Шостого апеляційного адміністративного суду від 08 жовтня 2018 року справу №826/9243/16 передано на розгляд складу колегії суддів, а саме: Головуючого судді - Костюк Л.О. та суддів - Бужак Н.П., Кузьменка В.В.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 12 жовтня 2018 року справу №826/9243/16 прийнято до провадження колегії суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі Головуючого судді - Костюк Л.О. та суддів - Бужак Н.П., Кузьменка В.В. та призначено розгляд справи у судове засідання на 25 жовтня 2018 р. о 09:40 год.

Відповідно до ч.1 ст.309 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції має бути розглянута протягом шістдесяти днів з дня постановляння ухвали про відкриття апеляційного провадження, а апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції - протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.

З огляду на викладене вище, колегія суддів дійшла висновку, що заява про відкладення розгляду справи задоволенню не підлягає.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а постанова суду першої інстанції скасуванню з закриттям провадження, з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, що 04 липня 2008 р. ВАТ «ВТБ Банк» (правонаступником якого є ПАТ «ВТБ Банк») та ОСОБА_3 уклали Кредитний договір №22.94/08-КЛ (далі - Договір №22.94/08-КЛ), відповідно до якого позичальнику надано кредит у вигляді не відновлювальної кредитної лінії в сумі 1650000,00 грн. зі строком користування до 03.07.2018. Цільове призначення кредиту на споживчі потреби.

На забезпечення виконання зобов'язання по Договору №22.94/08-КЛ між ВАТ «ВТБ Банк» та Малим підприємством (далі - МП) «Мрія» (правонаступником якого є ТОВ «ПЕРМУС») 04.07.2008 укладено договір наступної іпотеки №22.94/08-ДІ (далі - Договір №22.94/08-ДІ), відповідно до якого предметом іпотеки є нерухоме майно: нежитлове приміщення, що знаходиться за адресою: Полтавська область, м. Миргород, вул. Гоголя, 84 (далі - предмет іпотеки, спірне майно).

18 листопада 2015 р. між ПАТ «ВТБ Банк» та ТОВ «Фінансова компанія Поліс» укладено Договір про відступлення права вимоги грошових зобов'язань за фінансовими кредитами №21МБ, відповідно до якого ПАТ «ВТБ Банк» передає (відступає) ТОВ «Фінансова компанія Поліс» свої права вимоги боржників, а ТОВ «Фінансова компанія Поліс» набуває права вимоги ПАТ «ВТБ Банк» за кредитними договорами та договорами забезпечення до них та сплачує за відступлення права вимоги грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та строки встановлені цим договором.

27 листопада 2015 р. між ПАТ «ВТБ Банк» та ТОВ «Фінансова компанія Поліс» укладено Додаткову угоду № 1 до Договору про відступлення права вимоги грошових зобов'язань за фінансовими кредитами №21МБ від 18.11.2015, якою визначено розмір заборгованостей боржників, права вимоги до яких відступаються за цією додатковою угодою.

Одним із боржників, право до якого було відступлено, є ОСОБА_3

09 грудня 2015 р. між ПАТ «ВТБ Банк» та ТОВ «Фінансова компанія Поліс» укладено Договір про відступлення права вимоги за договорами іпотеки та договорами застави (далі - Договір про відступлення), відповідно до якого ПАТ «ВТБ Банк» передає, а ТОВ «Фінансова компанія Поліс» одержує в повному обсязі належні ПАТ «ВТБ Банк» права іпотекодержателя та заставодержателя в зобов'язаннях, що виникли за іпотечними договорами та договорами застави, які укладені в якості забезпечення виконання боржниками зобов'язань перед ПАТ «ВТБ Банк» за кредитними договорами. Зокрема за цим договором до ТОВ «Фінансова компанія Поліс» перейшли права іпотекодержателя за Договором №22.94/08-ДІ.

Даний договір відповідно до ч. 3 ст. 24 Закону №898 посвідчений відповідачем та зареєстрований в реєстрі за №2324.

Для державної реєстрації відомостей про відступлення прав за Договором №22.94/08-ДІ згідно з ч. 3 ст. 24 Закону №898, 09.12.2015 ТОВ «Фінансова компанія Поліс» звернулось до відповідача із заявою про внесення змін до запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, до якої було додано:

- документи, що підтверджують сплату адміністративного збору за внесення змін до записів Державного реєстру прав та внесення плати за надання витягу Державного реєстру прав;

- Договір про відступлення права вимоги, посвідчений 09.12.2015 приватним нотаріусом КМНО Тишко І.О., зареєстрований в реєстрі за №2324;

- статут ТОВ «Фінансова компанія «Поліс»;

- виписку з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та відомості з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій щодо державної реєстрації ТОВ «Фінансова компанія «Поліс»;

- свідоцтво видане ТОВ «Фінансова компанія «Поліс» Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг та додаток до нього;

- документи, що підтверджують повноваження та особу представника ТОВ «Фінансова компанія «Поліс», копії яких наявні у справі (т.1 а.с. 118-137).

Відповідачем прийнято рішення індексний номер 26923423 від 09.12.2015 р., копія якого міститься у справі, яким внесені зміни до відомостей про суб'єктів, а саме Іпоте-кодержатель: ПАТ «ВТБ Банк» змінено на Іпотекодержатель: ТОВ «Фінансова компанія «Поліс», у зв'язку з чим внесено зміни до запису про нерухоме майно, іпотеку за номером 922385 розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відкритого на об'єкт нерухомого майна з реєстраційним номером 9.

Не погоджуючись із вище зазначеним позивач звернувся до суду з метою захисту своїх порушених прав та інтересів.

Обґрунтовуючи позов позивач, зокрема, наголошує, що реєстраційні дії були вчинені на підставі документів, які містять недостовірні дані, зокрема, щодо особи, яка звернулась із відповідною заявою до приватного нотаріуса та невідповідності предмету іпотеки вказаного у Договорі №22.94/08-ДІ предмету іпотеки вказаному у Договорі про відступлення.

Крім цього, позивач посилається на наявність арешту на майно було перешкодою для вчинення відповідачем оспорюваної реєстраційної дії.

Також зазначає, що договір відступлення від 09.12.2015 р. між ПАТ «ВТБ Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Поліс», посвідчений приватним нотаріусом, є нікчемним оскільки ПАТ «ВТБ Банк», реалізуючи своє право на відступлення ним права вимоги за Договорами №22.94/08-КЛ та №22.94/08-ДІ третій стороні, не поінформував у встановленому порядку боржника та не отримав на це його згоди.

Позивач посилається на невідповідність предмету іпотеки вказаного у Договорі №22.94/08-ДІ та предмету іпотеки вказаному у Договорі про відступлення, у зв'язку з відмінністю адреси спірного майна.

Окрім зазначеного вказує на те, що про укладення договору відступлення від 09.12.2015 р. не було проінформовано третю сторону, та не проінформовано в установленому порядку боржника, не отримано на це його згоди.

На підставі вище зазначеного, колегія суддів зазначає, що предметом оскарження позивача є не безпосернє здійснення реєстраційних дій державним реєстратором, а незаконне укладення договору відступлення від 09.12.2015 року.

Надаючи правову оцінку матеріалам та обставинам справи, а також наданим додатковим поясненням та запереченням сторін, колегія суддів зазначає.

Так, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що суд першої інстанції не звернув увагу на те, що дані правовідносини є суто цивільно-правовими, а тому взагалі не підлягають розгляду адміністративними судами в порядку адміністративного судочинства, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства визначає захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно - правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь - які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження (ч. 2 ст. 2 КАС України в згаданій редакції).

З огляду на вказані норми можна зробити висновок, що законодавець встановив, що суттю адміністративного судочинства є судовий контроль за діяльністю органів влади та місцевого самоврядування у сфері дотримання прав і свобод громадян та юридичних осіб за допомогою процесуального закону з певними особливостями, зокрема обов'язком доказування правомірності своєї діяльності органами влади чи самоврядування.

Тобто, однією з визначальних особливостей КАС України є те, що позивачем в адміністративній справі може бути фізична чи юридична особа, яка вважає порушеними свої права, свободи чи інтереси, а відповідачем - орган влади, орган місцевого самоврядування, їхні посадові або службові особи.

Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 4 КАС України, адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв'язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов'язує надавати такі послуги виключно суб'єкта владних повноважень, і спір виник у зв'язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб'єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв'язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб'єкта владних повноважень або іншої особи; справа адміністративної юрисдикції переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, в якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження;

Вказані норми права встановлюють, що в порядку адміністративного судочинства захищаються права та інтереси осіб у сфері публічно - правових відносин. Публічно - правові відносини є складовою частиною правових відносин, які виникають у суспільстві.

Таким чином, до адміністративного суду з адміністративним позовом має право звернутись особа за захистом саме публічного права, свободи чи інтересу у сфері публічно - правових відносин.

Публічно-правовий спір має особливий суб'єктний склад. Участь суб'єкта владних повноважень є обов'язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий.

Проте, сама по собі участь у спорі суб'єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції, оскільки важливе значення для визначення юрисдикції має питання підстав виникнення спору та за захистом яких прав особа звернулася до суду.

Колегія суддів зазначає, що публічно - правовим спором в адміністративному судочинстві є не будь-який спір, у якому однією із сторін є орган публічної адміністрації, а лише той, що випливає із здійснення таким суб'єктом владних повноважень своїх владних управлінських функцій щодо скаржника.

Тобто, для наявності такого спору є обов'язковим наявність зв'язку між здійсненням органом влади покладених на нього владних управлінських функцій та порушення прав, свобод чи інтересів фізичної або юридичної особи внаслідок такої реалізації своїх функцій владним органом.

Звернення особи з позовом до суду на захист іншого крім публічного права, свободи чи інтересу, не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Колегія суддів звертає увагу на те, що у даному випадку, спір виник між юридичною особою та приватним нотаріусом у зв'язку з тим, що останнім посвідчено договір відступлення від 09.12.2015 року між ПАТ «ВТБ Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Поліс», який є на думку позивача незаконно укладеним.

За правилами п. 1 ч. 1 ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Якщо порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, які спричинені рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень, які вона вважає неправомірними, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий характер або пов'язаний з реалізацією її майнових або особистих немайнових інтересів, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень є способом захисту цивільних прав та інтересів.

Як встановлено судом апеляційної інстанції спірні правовідносини виникли між учасниками справи, в основному між позивачем та третьою особою у зв'язку з невиконанням договірних зобов'язань по кредитному договору, укладеному між позивачем та ПАТ «ВТБ Банк», реалізацією прав іпотекодержателя на предмет іпотеки - нежитлового приміщення, а отже, існує спір про право, що виключає можливість розгляду цієї справи за правилами адміністративного судочинства.

Такий спір має вирішуватися судами за правилами Цивільного процесуального кодексу України.

Аналогічна правова позиція у подібних справах висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові № 815/6956/15 від 17 квітня 2018 року, у постанові №826/14433/16 (К/9901/7474/18) від 28 березня 2018 року.

За практикою Європейського суду з прав людини, зокрема рішення у справі «Сокуренко і Стригун проти України», суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка гарантує право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Отже, оскільки спір, що виник між сторонами, стосується питання невиконання договірних зобов'язань і реалізацією прав іпотекодержателя на предмет іпотеки нежитлового приміщення, відступлення права вимоги за вказаним вище договором, є цивільно-правовим і не підлягає розгляду у порядку адміністративного судочинства.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково.

Частиною 1 ст. 319 КАС України передбачено, що судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу. Порушення правил юрисдикції адміністративних судів, встановлених статтею 19, є обов'язковою підставою для скасування рішення із закриттям провадження незалежно від доводів апеляційної скарги.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 238 КАС України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Щодо поданого апелянтом ТОВ «ПЕРМУС» клопотання про витребування реєстраційної справи, колегія суддів зазначає наступне.

У зв'язку із тим, що суд апеляційної інстанції дійшов до висновку, що даний спір має вирішуватися судами за правилами Цивільного процесуального кодексу України тому клопотання про витребування реєстраційної справи є передчасним та задоволенню не підлягає.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 червня 2018 року підлягає скасуванню з ухваленням постанови про закриття провадження у справі, роз'яснивши позивачеві право на звернення з позовом до суду цивільної юрисдикції.

Керуючись ст.ст. 2, 10, 11, 229, 241, 242, 243, 250, 251, 308, 310, 315, 319, 321, 322, 328, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ПЕРМУС» - задовольнити частково.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 червня 2018 року - скасувати.

Провадження у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ПЕРМУС» до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Тишко Ірини, за участю третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору: на стороні позивача - ОСОБА_3; на стороні відповідача: Публічне акціонерне товариство «ВТБ Банк», ТОВ «Фінансова компанія «Поліс» про визнання протиправним і скасування рішення, визнання протиправними дій - закрити.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у строк визначений ст. 329 КАС України.

(Повний текст виготовлено - 30 жовтня 20118 року).

Головуючий суддя: Л.О. Костюк

Судді: Н.П. Бужак,

Н.М. Троян