Справа № 653/2075/15-а
Суддя: Шеметенко Л.П.
Дата ухвалення: 2018-11-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 листопада 2018 р.м.ОдесаСправа № 653/2075/15-а

Категорія: 3 Головуючий в 1 інстанції: Калімбет Л.І.
Дата та місце ухвалення: 29.09.2015 р. м.Генічеськ

Пятий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Шеметенко Л.П.

судді Стас Л.В.

судді Турецької І.О.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Генічеського районного суду Херсонської області від 25 вересня 2015 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ДАІ з обслуговування стаціонарних постів та забезпечення супроводження (м. Херсон) Управління МВС України в Херсонській області про скасування постанови про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

В серпні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до ДАІ з обслуговування стаціонарних постів та забезпечення супроводження (м. Херсон) Управління МВС України в Херсонській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення Серії ПС1 № 991848 від 18.06.2015 року про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 680 грн.

Постановою Генічеського районного суду Херсонської області від 25 вересня 2015 року у задоволенні заявленого позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, невідповідності висновків суду обставинам справи, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову у повному обсязі.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до п.1 ч.1 ст.311 КАС України, якою передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю.

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 18.06.2015 року, постановою Серії ПС1 № 991848, до позивача було застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 680 грн.

Підставою для застосування наведеного адміністративного стягнення стали встановлені з боку позивача порушення вимог ч. 1 ст. 121-2, ч. 1 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме: перевезення водіями транспортних засобів, що працюють у режимі маршрутних таксі, пасажирів понад максимальну кількість, передбачену технічною характеристикою транспортного засобу; керування транспортним засобом особою без ліцензійної картки на транспортний засіб.

Не погоджуючись із вказаною постановою, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволені позову, виходив з того, що позивач порушив Правила дорожнього руху, а тому інспектор ВДАІ притягнув його до адміністративної відповідальності на законних підставах.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для відмови в задоволенні позову, з огляду на наступне.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюється Правилами дорожнього руху, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306, порушення яких є підставою для відповідальності згідно із законодавством (п.п. 1.1, 1.9 Правил).

Порядок накладення адміністративного стягнення визначений Кодексом України про адміністративні правопорушення (чинного та в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) (далі КУпАП).

Так, згідно вимог ч. 1 ст. 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Відповідно до ч. 2 ст. 254 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

У відповідності до вимог ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

Частиною 1 статті 268 КУпАП встановлено, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Згідно вимог ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова виконавчого органу сільської, селищної, міської ради по справі про адміністративне правопорушення приймається у формі рішення.

Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Таким чином, з аналізу зазначених норм законодавства вбачається, що при встановленні адміністративного правопорушення відповідна посадова особа зобовязана скласти протокол про адміністративне правопорушення та вручити такий протокол особі, що притягується до адміністративної відповідальності.

Також, особа, що притягується до адміністративної відповідальності має право знайомитись з матеріалами справи про адміністративне правопорушення, надавати свої пояснення.

Крім того, колегія суддів зазначає, що з аналізу наведених вимог щодо притягнення до адміністративної відповідальності вбачається, що обовязковою умовою для накладення штрафу згідно КУпАП є повідомлення особи, що притягується до відповідальності про розгляд відносно неї справи про адміністративне правопорушення.

В свою чергу, випадки, коли протокол про адміністративне правопорушення не складається, а постанова про притягнення до адміністративної відповідальності виноситься на місці вчинення правопорушення, визначені ст. 258 КУпАП (чинного та в редакції на момент виникнення спірних правовідносин).

Так, протокол не складається в разі вчинення адміністративних правопорушень, передбачених статтями 70, 77, частиною третьою статті 85, статтею 153, якщо розмір штрафу не перевищує трьох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, частиною першою статті 85, якщо розмір штрафу не перевищує семи неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, статтею 107 (у випадках вчинення правопорушень, перелічених в частині третій статті 238) частиною третьою статті 109, статтями 110, 115, частинами першою, третьою і п'ятою статті 116, частиною третьою статті 116-2, частинами першою і третьою статті 117 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження на місці вчинення правопорушення), статтями 118, 119, статтями 134, 135, 185-3 цього Кодексу, якщо особа не оспорює допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається.

Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення.

У випадках, передбачених частиною першою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення складається у двох екземплярах, один з яких вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Згідно оскаржуваної постанови на позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу за порушення ч. 1 ст. 121-2, ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Таким чином, вказані положення ст. 258 КУпАП не розповсюджуються на спірні правовідносини, а спірний випадок не є випадком коли протокол про адміністративне правопорушення не складається, оскільки положення ч. 1 ст. 121-2, ч. 1 ст. 126 КУпАП, на підставі яких позивача притягнуто до адміністративної відповідальності, не визначені в ч. 1 ст. 258 КУпАП.

За таких обставин, в оскаржуваному випадку відповідач мав дотримуватись порядку притягнення до адміністративної відповідальності, що визначений наведеними приписами ст.ст. 254, 256, 268, 283 КУпАП.

Проте, при притягненні позивача до відповідальності оскаржуваною постановою відповідачем наведені вимоги порядку притягнення до адміністративної відповідальності не дотримані.

Так, в матеріалах справи відсутні докази щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення, відсутні докази вручення такого протоколу позивачу та відповідачем не надано жодного доказу щодо повідомлення позивача про розгляд справи про адміністративне правопорушення відносно нього.

Так само з наявної в матеріалах справи копії постанови у справі про адміністративне правопорушення не можливо встановити чи вручена така постанову позивачу, коли, чи направлена така постанова поштою, а тому колегія суддів не вбачає підстав для застосування положень ст. 123 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).

Також, доказів на підтвердження вчинення позивачем адміністративних правопорушень, за які на останнього накладено адміністративне стягнення оскаржуваною постановою, в розумінні ст. 77 КАС України відповідачем не надано.

Відповідно до змісту ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

За правилами ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову, який відповідачем в даному випадку не виконано.

Наведена норма передбачає покладення на відповідача, як суб'єкта владних повноважень, тягаря доказування наявності складу адміністративного правопорушення у діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, яка у протилежному випадку вважається добросовісною.

Проте, в порушенні вимог вказаної статті, відповідач не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження обставин порушення позивачем вимог ч. 1 ст. 121-2, ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Так, відповідачем в постанові про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не визначено, якими доказами підтверджується вчинення позивачем порушень вимог ч. 1 ст. 121-2, ч. 1 ст. 126 КУпАП, на підставі яких обставин відповідачем були встановлені наведені порушення з боку позивача.

Так само під час судового розгляду справи, відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, на якого покладено тягар доказування наявності складу адміністративного правопорушення, не надано жодного доказу вчинення позивачем адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121-2, ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Наявна в матеріалах справи ліцензійна картка видана позивачу та датована вже після складання постанови у справі про адміністративне правопорушення не може підтверджувати відсутність у позивача такої картки на момент складання оскаржуваної постанови.

Суд першої інстанції в оскаржуваній постанові посилається на наявність відеозапису вчинення позивачем адміністративних правопорушень, за які на останнього накладені адміністративні стягнення, проте матеріали справи не містять жодного відеозапису.

Поряд з цим, враховуючи, що за правилами КАС України саме на субєкта владних повноважень покладено обовязок щодо доведення правовірності прийнятих рішень, колегія суддів приходить до висновку, що наведені обставини у сукупності свідчать, що відповідачем не доведено правовірність прийняття оскаржуваного рішення.

З огляду на вищевикладене та наведені положення законодавства, а також враховуючи, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, а також порушено норми матеріального права, що призвело до неправильного її вирішення, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідно до ст. 317 КАС України підлягає скасуванню з винесенням нового судового рішення про задоволення позовних вимог позивача.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 286, 272, 311, 315, 317, 319, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Генічеського районного суду Херсонської області від 25 вересня 2015 року задовольнити.

Постанову Генічеського районного суду Херсонської області від 25 вересня 2015 року скасувати та прийняте нове судове рішення, яким адміністративний позов ОСОБА_1 до ДАІ з обслуговування стаціонарних постів та забезпечення супроводження (м. Херсон) Управління МВС України в Херсонській області про скасування постанови про адміністративне правопорушення задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову Серії ПС1 № 991848 про застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 680 грн. за ч. 1 ст. 121-2, ч. 1 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 121-2, ч. 1 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судове рішення складено у повному обсязі 01.11.2018 р.

Головуючий, суддя: Л.П. Шеметенко

Суддя: Л.В. Стас

Суддя: І.О. Турецька