Справа № 597/1196/15-а
Суддя: Гімон М.М.
Дата ухвалення: 2018-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

30 жовтня 2018 року

Київ

справа №597/1196/15-а

адміністративне провадження №К/9901/44417/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Гімона М.М.,

суддів: Бучик А.Ю., Мороз Л.Л.,

розглянув у порядку письмового провадження касаційну скаргу Чортківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області на ухвалу Заліщицького районного суду Тернопільської області від 9 грудня 2016 року (головуючий суддя - Дудяк С.В.) та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 22 березня 2017 року (головуючий суддя - Онишкевич Т.В., судді: Клюба В.В., Іщук Л.П.)

за заявою ОСОБА_1 про роз'яснення постанови суду від 19 лютого 2016 року у справі № 597/1196/16-а за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного Фонду України в Заліщицькому районі Тернопільської області (далі - Управління ПФУ) про визнання протиправним та скасування рішення та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2015 року позивач звернулася до суду з вказаним позовом, в якому просила:

- визнати протиправним та скасувати рішення Управління ПФУ про призначення пенсії за вислугу років - протокол від 12 жовтня 2005 року № 2683;

зобов'язати Управління ПФУ здійснити перерахунок та виплату призначеної позивачу пенсії за віком застосувавши показник заробітної плати (доходу) в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачені страхові внески за календарний рік, що передує року звернення за розрахунком пенсії, тобто за 2014 рік.

Постановою Заліщицького районного суду Тернопільської області від 19 лютого 2016 року, залишеною без змін ухвалами Львівського апеляційного адміністративного суду від 12 квітня 2016 року та Вищого адміністративного суду України від 28 липня 2016 року, позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення Управління ПФУ про призначення пенсії за вислугу років ОСОБА_1 (протокол від 12 жовтня 2015 року за № 2683) та зобов'язано здійснити перерахунок та виплату призначеної позивачу пенсії за віком застосувавши показник заробітної плати (доходу) в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачені страхові внески за календарний рік, що передує року звернення за розрахунком пенсії, тобто за 2014 рік.

1 липня 2016 року Управління ПФУ звернулось до суду з заявою про роз'яснення постанови Заліщицького районного суду Тернопільської області від 19 лютого 2016 року.

Ухвалою Заліщицького районного суду Тернопільської області від 17 серпня 2016 року заяву Управління ПФУ про роз'яснення рішення суду задоволено. Роз'яснено, що абзац третій резолютивної частини постанови Заліщицького районного суду Тернопільської області від 19 лютого 2016 року у справі №597/1179/15-а слід розуміти так: зобов'язати Управління ПФУ здійснити перерахунок та виплату призначеної ОСОБА_1 пенсії за віком з 4 серпня 2015 року, відповідно до положень частини другої статті 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», в редакції чинній станом на 4 серпня 2015 року.

7 грудня 2016 року ОСОБА_1 подала до суду заяву про роз'яснення судового рішення, в якій просила роз'яснити резолютивну частину постанови Заліщицького районного суду Тернопільської області від 19 лютого 2016 року.

Ухвалою Заліщицького районного суду Тернопільської області від 9 грудня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 22 березня 2017 року, заяву ОСОБА_1 задоволено та роз'яснено, що у третьому абзаці резолютивної частини постанови Заліщицького районного суду Тернопільської області від 19 лютого 2016 року у справі №597/1179/15-а суд зобов'язав Управління ПФУ здійснити позивачу перерахунок пенсії за віком без врахування розпорядження № 131312 від 10 серпня 2015 року, оскільки воно є похідним від скасованого судом протоколу № 2683 від 12 жовтня 2005 року, тобто розрахунок здійснити як звернення ОСОБА_1 за призначенням пенсії за віком вперше.

Не погоджуючись з вказаними ухвалами судів попередніх інстанцій, Управління ПФУ звернулося з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального та матеріального права, просить їх скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1 про роз'яснення судового рішення.

Касаційна скарга обґрунтована тим, що ухвалою Заліщицького районного суду Тернопільської області від 17 серпня 2016 року за заявою Управління ПФУ вже було роз'яснено постанову Заліщицького районного суду Тернопільської області від 19 лютого 2016 року у справі №597/1179/15-а. Вказана ухвала не оскаржувалась позивачем в апеляційному порядку. Враховуючи вказане роз'яснення Управлінням ПФУ проведено позивачу перерахунок з 4 серпня 2015 року. Суму доплати за період з 4 серпня 2015 року по 31 серпня 2016 року включено у відомості та виплачено у вересні 2016 року. Крім того, починаючи з вересня 2016 року позивач отримує пенсію в новому розмірі - перераховану відповідно до положень частини другої статті 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», в редакції чинній станом на 4 серпня 2015 року. Управління ПФУ проінформувало Відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області про виконання постанови. Проте, суд першої інстанції 9 грудня 2016 року повторно, не беручи до уваги повного виконання постанови від 19 лютого 2016 року, постановив нову ухвалу, якою роз'яснив її виконання, що суперечить раніше прийнятій ухвалі від 17 серпня 2016 року та докорінно змінює її зміст. Крім того, всупереч частини третьої статті 170 КАС України Управління ПФУ не було належним чином повідомлено про час і місце розгляду справи, що призвело до неможливості повного та всебічного з'ясування обставин справи, які потребували роз'яснення.

Заперечення на касаційну скаргу подане від імені ОСОБА_1 колегія суддів не бере до уваги, оскільки воно нею не підписане.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Задовольняючи заяву про роз'яснення судового рішення, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що оскільки розпорядження № 131312 від 10 серпня 2015 року прийняте на підставі скасованого судом протоколу № 2683 від 12 жовтня 2005 року і є похідним від нього, то відповідачу слід здійснити перерахунок позивачу пенсії за віком без його врахування, тобто розрахунок пенсії слід здійснити як за зверненням позивача про призначення пенсії за віком вперше.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком судів попередніх інстанцій виходячи з наступного.

Як встановлено судами, постановою Заліщицького районного суду Тернопільської області від 19 лютого 2016 року позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення Управління ПФУ про призначення пенсії за вислугу років ОСОБА_1 (протокол від 12 жовтня 2015 року за № 2683). Зобов'язано Управління ПФУ здійснити перерахунок та виплату призначеної позивачу пенсії за віком застосувавши показник заробітної плати (доходу) в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачені страхові внески за календарний рік, що передує року звернення за розрахунком пенсії, тобто за 2014 рік.

Відповідно до частини третьої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Статтею 170 КАС України, в редакції діючій на час подання заяви про роз'яснення судового рішення, передбачено, що якщо судове рішення є незрозумілим, суд, який його ухвалив, за заявою осіб, які беруть участь у справі, або державного виконавця ухвалою роз'яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його змісту. Подання заяви про роз'яснення судового рішення допускається, якщо воно ще не виконано або не закінчився строк, протягом якого судове рішення може бути подане для примусового виконання. Суд розглядає заяву про роз'яснення судового рішення протягом десяти днів із повідомленням заявника (особи, яка бере участь у справі, державного виконавця, які звернулися із заявою про роз'яснення судового рішення) та осіб, які беруть участь у справі. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені, не перешкоджає розглядові заяви про роз'яснення рішення. Подання заяви про роз'яснення судового рішення зупиняє перебіг строку, встановленого судом для виконання судового рішення, а так само строку, протягом якого судове рішення може бути подане для примусового виконання. Копія ухвали про роз'яснення судового рішення не пізніше наступного дня після її постановлення надсилається особам, які беруть участь у справі, а також заявнику, які не були присутні у судовому засіданні. Ухвалу про роз'яснення судового рішення або відмову у його роз'ясненні може бути оскаржено.

Отже, наведеною нормою передбачено право особи звернутися із заявою про роз'яснення судового рішення, яке ще не виконано або не закінчився строк, протягом якого судове рішення може бути подане для примусового виконання, якщо судове рішення є незрозумілим.

За перевіркою матеріалів справи, 1 липня 2016 року Управління ПФУ вже зверталось до суду із заявою про роз'яснення постанови Заліщицького районного суду Тернопільської області від 19 лютого 2016 року.

Ухвалою Заліщицького районного суду Тернопільської області від 17 серпня 2016 року заяву Управління ПФУ задоволено. Роз'яснено, що абзац третій резолютивної частини постанови від 19 лютого 2016 року слід розуміти так: зобов'язати Управління ПФУ здійснити перерахунок та виплату призначеної ОСОБА_1 пенсії за віком з 4 серпня 2015 року, відповідно до положень частини другої статті 40 Закону України «Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», в редакції чинній станом на 4 серпня 2015 року.

Однак, суд першої інстанції розглядаючи заяву ОСОБА_1 про роз'яснення судового рішення подану до суду 7 грудня 2016 року не врахував, що ухвалою Заліщицького районного суду Тернопільської області від 17 серпня 2016 року вже було роз'яснено постанову Заліщицького районного суду Тернопільської області від 19 лютого 2016 року за заявою Управління ПФУ.

Переглядаючи судове рішення, суд апеляційної інстанції також не звернув уваги на наявність ухвали Заліщицького районного суду Тернопільської області від 17 серпня 2016 року про роз'яснення постанови Заліщицького районного суду Тернопільської області від 19 лютого 2016 року, незважаючи на те, що вказана обставина була одним з доводів апеляційної скарги, якому оцінка надана не була.

Крім того, враховуючи положення статті 170 КАС України судам необхідно було також встановити, чи виконана постанова Заліщицького районного суду Тернопільської області від 19 лютого 2016 року, оскільки роз'яснено може бути рішення суду у разі, якщо без такого роз'яснення його важко або неможливо виконати.

Водночас, з доводів касаційної скарги вбачається, що Управлінням ПФУ з 4 серпня 2015 року проведено позивачу перерахунок пенсії на виконання постанови Заліщицького районного суду Тернопільської області від 19 лютого 2016 року. Суму доплати за період з 4 серпня 2015 року по 31 серпня 2016 року включено у відомості та виплачено у вересні 2016 року. Починаючи з вересня 2016 року позивач отримує пенсію в новому розмірі - перераховану відповідно до положень частини другої статті 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», в редакції чинній станом на 4 серпня 2015 року.

Однак і ці обставини суди попередніх інстанцій не перевірили та належної правової оцінки не надали, хоча вони є істотними для розгляду заяви про роз'яснення судового рішення.

Суд касаційної інстанції позбавлений можливості згідно з частиною другою статті 341 КАС України встановлювати нові обставини або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Крім того, з оскарженої ухвали суду першої інстанції вбачається, що судом застосовано частину третю статті 170 КАС України, згідно з якою суд розглядає заяву про роз'яснення судового рішення протягом десяти днів з повідомленням заявника (особи, яка бере участь у справі, державного виконавця, які звернулися із заявою про роз'яснення судового рішення) та осіб, які беруть участь у справі. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені, не перешкоджає розглядові заяви про роз'яснення рішення.

Проте, слід зазначити, що така норма надає право суду першої інстанції розглянути заяву про роз'яснення судового рішення за відсутності заявника або осіб, які беруть участь у справі лише у випадку належного їх повідомлення про розгляд такої заяви.

З 15 грудня 2017 року набрав чинності Закон від 3 жовтня 2017 року №2147- VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», яким Кодекс адміністративного судочинства України викладено в новій редакцій.

Відповідно до пункту 4 частини першої Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 353 КАС України підставою для скасування ухвали судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Відповідно до пункту 3 частини третьої статті 353 КАС України порушення норм процесуального права є обов'язковою підставою для скасування судових рішень з направленням справи на новий розгляд, якщо справу розглянуто адміністративними судами за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою касаційну скаргу такою підставою.

Частиною четвертою статті 353 КАС України визначено, що справа направляється до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду або на новий розгляд, якщо порушення допущені тільки цим судом. В усіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.

З огляду на викладене, а також те, що відповідач обґрунтовує свою касаційну скаргу, зокрема, розглядом судом першої інстанції заяви позивача про роз'яснення рішення суду без його участі та належного повідомлення про дату, час і місце судового засідання, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції порушено вимоги процесуального права, що є обов'язковою підставою для скасування судового рішення.

Частинами другою та третьою статті 159 КАС України (в редакції, на момент прийняття рішення) встановлено, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права; Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскільки суди в повному обсязі не дослідили усіх обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, допустили порушення норм матеріального та процесуального права, ухвалені ними рішення не можна визнати законними та обґрунтованими, що також є підставою для їх скасування, направленням справи на новий розгляд.

Керуючись статтями 345, 353, 356 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Чортківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області задовольнити частково.

Ухвалу Заліщицького районного суду Тернопільської області від 9 грудня 2016 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 22 березня 2017 року - скасувати.

Справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

М.М. Гімон

Л.Л. Мороз

А.Ю. Бучик,

Судді Верховного Суду