Справа № 638/12018/17
Суддя: Штих Т. В.
Дата ухвалення: 2018-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/638/79/18
РІШЕННЯ

іменем України

23.10.2018 Дзержинський районний суд міста Харкова в складі

головуючого судді Штих Т.В.,

при секретарі Тарасовій О.П.,

розглянувши адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Шевченківського району Харківської міської ради про визнання протиправним та скасування рішень органу владних повноважень та зобов'язання вчинити певні дії, -

встановив:

10.08.2017р. ОСОБА_1 звернулась до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом до Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Шевченківського району Харківської міської ради, в якому просила: визнати протиправними дії Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Шевченківського району Харківської міської ради, які полягають у відмові у наданні допомоги ОСОБА_1 як внутрішньо переміщеній особі за заявою від 28.03.2017; визнати протиправними дії Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Шевченківського району Харківської міської ради, які полягають у вимогах повернути надміру нараховані кошти у вигляді щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції в сумі 2167,23 грн.- без надання належного мотивованого рішення; визнати протиправним та скасувати рішення Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Шевченківського району Харківської міської ради про відмову у виплаті допомоги за заявою ОСОБА_1 від 28.03.2017р.; визнати протиправними та скасувати рішення Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Шевченківського району Харківської міської ради від 05.04.2016р. (про яке позивачу стало відомо 30.05.2017р.) про відмову у призначенні ОСОБА_1 щомісячної адресної допомоги для покриття витрать на проживання, втому числі на оплату житлово-комунальних послуг за заявою від 16.03.2016р.; зобов'язати Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Шевченківського району Харківської міської ради поновити ОСОБА_1 виплати щомісячної адресної допомоги для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг з моменту припинення; зобов'язати Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Шевченківського району Харківської міської ради повернути ОСОБА_1 помилково сплачені нею на незаконну вимогу відповідача 800,00грн.; зобов'язати Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Шевченківського району Харківської міської ради призначити та виплатити ОСОБА_1 щомісячну адресну допомогу на покриття витрат на проживання, втому числі на оплату житлово-комунальних послуг за заявою від 16.03.2016р.; зобов'язати Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Шевченківського району Харківської міської ради призначити та виплатити ОСОБА_1 щомісячну адресну допомогу для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, починаючи з дня подання заяви про призначення щомісячної адресної допомоги- 28.03.2017р.; зобов'язати Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Шевченківського району Харківської міської ради подати у місячний строк звіт про виконання постанови суду відповідно до ст.267 КАС України.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що вона є внутрішньо переміщеною особою, так як змушена була залишити своє місце проживання в м. Ровеньки Луганської області в зв'язку з розгортанням там антитерористичної операції. З 21.01.2015р. вона перебуває на обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення адміністрації Шевченківського району Харківської міської ради.

Позивачка вказує, що з 21.01.2015р. їй була призначена щомісячна адресна допомога внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг. З 20.05.2015р. по 20.07.2015р. виплата адресної допомоги була припинена в зв'язку з тим, що вона не працевлаштувалась у шестимісячний період. Проте 31 липня 2015р. ХОБ ЄФ «Хесед-шааре тіква» з нею був підписаний трудовий договір № 119 терміном з 03.08.2015р. по 29.07.2016р. Про факт працевлаштування вона одразу повідомила відповідача та їй була призначена і виплачувалась грошова допомога з 04.08.2015 по 31.12.2015р.

Позивачка зазначає, що в подальшому Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Шевченківського району Харківської міської ради повідомив її про те, що допущено помилку при призначенні їй допомоги та адресна допомога їй переплачена. В травні 2017р. від відповідача вона отримала повідомлення про відмову у призначенні допомоги за її заявою від 28.03.2017р. та повідомлення про необхідність повернення переплаченої допомоги в розмірі 2167,23грн. Вимогу про повернення адресної допомоги вважає необґрунтованою та такою, що порушує її права та інтереси. Позивачка зазначає, що нею помилково були виплачені кошти у сумі 800грн. на вимогу відповідача.

Позивачка зазначає, що 03.08.2015р. вона офіційно працевлаштована. Про що одразу ж повідомила відповідача та правомірним рішенням відповідача з 04.08.2015р. їй було призначено адресну допомогу в розмірі 442 грн. на місяць. Безпідставна відмова у призначенні щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеній особі та безпідставне стягнення правомірно виплачених коштів порушують її права, як внутрішньо переміщеної особи.

Посилаючись на вимоги ч.2 ст. 99 КАС України, позивач вказує, що строк для звернення до адміністративного суду нею не пропущений, оскільки про порушення своїх прав і інтересів вона дізналась в травні 2017р.

Посилаючись на Порядок надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо перемішеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014р. № 505 (далі- Порядок № 505) , позивач вважає, що діючим на момент її звернення до відповідача законодавством України не заборонено було звертатись з заявою про призначення адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам після того, як вона вже отримувала її, і підстав для відмови в призначенні такої допомоги немає.

Позивач зазначає, що після отримання постійного місця роботи вона має право отримувати щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеній особі за умови, якщо звернеться з відповідною заявою на адресу органу соціального захисту, в якій повідомить про зміни, що впливають на призначення грошової допомоги. З таким заявами вона звернулась до відповідача 04.08.2015р. і 28.03.2017р.

Таким чином, вважає ОСОБА_1, відповідач зобов'язаний був призначити і виплатити їй щомісячну адресну допомогу як особі, що переміщена з населеного пункту, на території якого органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження (внутрішньо переміщеній особі), для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, з моменту подання заяви для призначення щомісячної адресної допомоги, тобто, з 04.08.2015р. і з 28.03.2017р.

Крім того, вважає позивач, вона помилково за протиправною вимогою відповідача, повернула кошти в розмірі 800грн. за період з 04.08.2015 по 31.12.2015р., оскільки грошова допомога була призначена на даний період відповідно до положень діючого законодавства України.

07.09.2017р. представник Управління праці та соціального захисту населення подав до суду заперечення проти позову і просив в його задоволенні відмовити в повному обсязі.

В обґрунтування зазначеної вимоги вказав, що 21.01.2015р. ОСОБА_1 звернулась до Управління з заявою про взяття її на облік як особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції та їй була видана довідка за № .

21.01.2015р. ОСОБА_1 звернулась з заявою до Управління про призначення їй грошової допомоги. При заповненні заяви ОСОБА_1 вказала, що вона не працює.

Відповідно до заяви, позивачу призначена грошова допомога на період з 21.01.2015р. по 20.03.2015 у розмірі 442грн., з 21.03.2015 по 20.05.2015 у розмірі 221 грн., а з 21.05.2015р. виплата грошової допомоги припинена згідно вимог п. 7 Порядку № 505. Будь-яких відомостей про зміну обставин, які вплинули на припинення грошової допомоги (в даному випадку факт її працевлаштування) позивач у визначений п.12 Порядку № 505 місячний строк до Управління не представила.

ОСОБА_1 звернулась з заявою про призначення адресної допомоги в зв'язку з працевлаштуванням 04.08.2015р., тобто, через 2 місяці після припинення допомоги у відповідності до п. 7 Порядку № 505.

Відповідно до цієї заяви Управлінням здійснено призначення адресної допомоги у розмірі 442 грн. з 04.08.2015р. по 03.02.2016р.

Представник відповідача зазначає, що адресна допомога за вказаний період ОСОБА_1 Управлінням призначена помилково, без урахувань п. 3 Порядку № 505.

Представник відповідача зазначає, що за результатами проведеної в Управлінні правильності призначення грошової допомоги внутрішньо переміщеним особам, встановлено, що за заявою від 04.08.2015р. грошова допомога на період з 04.08.2015 по 03.02.2016р. в розмірі 442 грн. в місяць, а всього за вказаний період в розмірі 2167,23грн. призначена ОСОБА_1 помилково, без урахувань вимог п. 3 Порядку № 505, відповідно до якого особам працездатного віку, яким грошова допомога була припинена відповідно до п. 7 цього Порядку, грошова допомога на наступний строк не призначається.

Таким чином, вказує представник Управління, ОСОБА_1 не мала права на грошову допомогу, так як вона працевлаштувалась після припинення виплати допомоги. В зв'язку з чим Управлінням 17.12.2015р. винесене розпорядження про відмову в призначенні грошової допомоги за заявою від 04.08.2015р і рішенням від 17.12.2015р. здійснений перерахунок суми призначеної грошової допомоги за період з 04.08.2015р. по 03.02.2016р., Управлінням підрахована сума надмір призначеної допомоги, яка склала 2167,23 грн. за період з 04.08.2015 по 31.12.2015р. Також за заявою від 16.03.2016р. розпорядженням від 05.04.2016р. відмовлено у призначенні грошової допомоги.

Представник відповідача зазначає, що відповідно до п. 8 Порядку № 505 ОСОБА_1 за адресом її фактичного місця проживання:61166 АДРЕСА_1 проінформовано про відмову в наданні допомоги повідомленням від 29.04.2016 № 479/05.

19.05.2016р. ОСОБА_1 особисто звернулась з заявою до Управління про надання розстрочки для погашення надмір отриманої допомоги у розмірі 2167,23грн. та в період з травня 2016р. по березень 2017р. добровільно повернула частину надмір отриманих коштів у розмірі 800грн.

В подальшому, позивачка 28.03.2017р. ще раз звернулась до Управління з заявою про призначення їй грошової допомоги та надала довідку про працевлаштування. Розпорядженням Управління від 06.04.2017р. відмовлено у призначенні допомоги у відповідності до п. 3, 7 Порядку № 505 та у відповідності до п. 8 Порядку № 505 проінформовано позивачку повідомленням від 22.05.2017р. № 586/05.

На підставі викладеного представник відповідача вказує, що ОСОБА_1 не мала права на призначення грошової допомоги за заявами від 04.08.2015 і за наступними заявами, які вона подавала до Управління.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав і просив їх задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував, просив відмовити в його задоволенні з підстав, наведених в поданому до суду запереченні проти позову.

Суд, заслухавши учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, який постійно проживає в Україні, якого змусили або який самостійно покинув своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, масових порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Відповідно до ст. 4 цього Закону факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. Підставами для взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є наявність реєстрації місця проживання на території, де виникли обставини, зазначені у частині 1 цього Закону, на момент їх виникнення.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщеним осіб» довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи засвідчує місце проживання внутрішньо переміщеної особи на період наявності підстав, зазначених у статті 1 цього Закону.

Відповідно до Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо перемішеним особам для покриття витрат на проживання, втому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014р. № 505, внутрішньо переміщені особи мають право на щомісячну адресну допомогу для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг.

Відповідно до пункту 5 зазначеного Порядку для отримання грошової допомоги уповноважений представник сім?ї звертається до уповноваженого органу за фактичним місцем проживання (перебування) з відповідною заявою. В заяві , зокрема , зазначається місце роботи осіб працездатного віку та час, з якого особа там працює.

Відповідно до п. 7 Порядку № 505, якщо в складі сім'ї, якій призначено грошову допомогу, є особи працездатного віку, які не працевлаштувалися, втому числі за сприянням державної служби зайнятості, або перебувають в трудових відносинах з роботодавцями на тимчасово окупованій території України, в районах проведення антитерористичної операції, але фактично не працюють, протягом двох місяців з дня призначення виплати грошової допомоги, її розмір для працездатних членів сім'ї на наступні два місяці зменшується на 50 відсотків, а на наступний період-припиняється.

21.01.2015р. позивач звернулась з письмовою заявою для призначення щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, до Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Шевченківського району Харківської міської ради. При цьому з заяви вбачається, що ОСОБА_1 вказала, що вона не працює. Відповідно до рішення їй була призначена допомога з 21.01.2015 по 20.03.2015 в розмірі 442грн., з 21.03.2015 по 20.05.2015р. в розмірі 221 грн. , з 21.05.2015р. виплата допомоги припинена згідно приписів п. 7 Порядку № 505.

Відповідно до п.12 Порядку № 505, виплата грошової допомоги може бути поновлена, якщо протягом місяця з місяця припинення її виплати уповноважений представник сім'ї повідомив уповноваженому органу про зміну обставин, які вплинули на припинення виплати грошової допомоги.

Як вказує представник відповідача, і це не спростовується наданими представником позивача доказами, відомості про зміну обставин, які вплинули на припинення грошової допомоги позивач надав тільки 04.08.2015р. шляхом надання до Управління заяви про призначення адресної допомоги та довідки з місця робити, в якій зазначено, що вона працевлаштована 03.08.2015р. , тобто, через 2 місяці після припинення надання їй допомоги відповідно до п. 7 Порядку № 505, що підтверджується довідкою з місця роботи в матеріалах справи.

Відповідно до рішення про призначення допомоги переміщеним особам на проживання за заявою позивача від 04.08.2015р. позивачу призначена грошова допомога на період з 04.08.2015 по 03.02.2016р. в розмірі 442 грн. та фактично виплачена по 31.12.2015р.

16.03.2016р. та 28.03.2017р. ОСОБА_1 знов звернулась до органу соціального захисту населення Шевченківського району з заявами про призначення щомісячної допомоги та їй було відмовлено в призначенні такої допомоги рішеннями Управління.

Відповідно до п. 3 вказаного Порядку № 505 особам працездатного віку, яким виплату грошової допомоги було припинено відповідно до п. 7 цього Порядку, грошова допомога не призначається.

Таким чином, відповідно до чинного законодавства України, адресна допомога за період з 04.08.2015р. по 03.02.2016р. в розмірі 442грн. в місяць ОСОБА_1 відповідачем призначена всупереч п. 3 зазначеного вище Порядку.

В матеріалах справи міститься копія рішення про припинення допомоги від 17.12.2015, копія повідомлення від 17.12.2015 № 83 обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат, адресованого начальнику Управління, про наявність переплати ОСОБА_1 в сумі 2167,23грн.

На підставі викладеного суд приходить до висновку, що з моменту винесення рішення про припинення допомоги та виявлення існуючої переплати ОСОБА_1 адресної допомоги, всі дії відповідача були здійсненні у відповідності з чинним законодавством України і в повній мірі відповідають його вимогам.

Враховуючи, що з 21.05.2015р. виплата грошової допомоги ОСОБА_1 припинена згідно приписів п. 7 Порядку № 505 в зв'язку з відсутністю працевлаштування, однак з заявою про здійснення перерахунку допомоги на проживання в зв'язку з працевлаштуванням в м. Харкові з 03.08.2015р. позивач звернулась до Управління лише 04.08.2015р., тобто, через 2 місяці після припинення надання їй допомоги відповідно до п. 7 Порядку № 505, в той час як п.12 Порядку № 505 чітко визначено, що виплата грошової допомоги може бути поновлена, якщо протягом місяця з місяця припинення її виплати уповноважений представник сім'ї повідомив уповноваженому органу про зміну обставин, які вплинули на припинення виплати грошової допомоги (в даному випадку-працевлаштування позивача), ОСОБА_1 відповідно до п.3 Порядку № 505 з 21.05.2015р. позбавлена права на призначення їй грошової допомоги.

Дії відповідача, спрямовані на усунення переплати, здійсненій ОСОБА_1 в розмірі 2167,23 грн. за період з 04.08.2015 по 31.12.2015р. суд визнає правомірними.

Дії відповідача щодо непризначення і не виплати позивачу щомісячної допомоги за заявами від 04.08.2015, 16.03.2016, 28.03,2017 також відповідають вимогам законодавства, оскільки, як вже було зазначено, на підставі п. 3 Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, з 04.08.2015р. ОСОБА_1 позбавлена права на призначення їй такої грошової допомоги.

З цієї ж підстави не підлягають задоволенню вимоги позивача щодо зобов'язання відповідача призначити і виплатити позивачу щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг за заявами від 16.03.2016р., 28.03.2017р., щодо зобов'язання відповідача повернути позивачу сплачені нею 800грн.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що оскаржувані дії/бездіяльність відповідача є правомірними і були вчинені у відповідності з чинним законодавством України, в зв'язку з чим позовні вимоги ОСОБА_1 є безпідставними, і суд відмовляє в їх задоволенні в повному обсязі.

Враховуючи, що позовні вимоги ОСОБА_1 залишені без задоволення, судовий збір підлягає стягненню з позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2,5,77,139,242-246,250,255 КАС України, п.п.3,5,7,8,12 Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, ст.ст. 1,4,5 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», суд-

ухвалив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Шевченківського району Харківської міської ради про визнання протиправним та скасування рішень органу владних повноважень та зобов'язання вчинити певні дії- залишити без задоволення.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в сумі 640 ( шістсот сорок) гривен на користь держави.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття рішення судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного адміністративного суду Харківської області через Дзержинський районний суд міста Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий: Т.В. Штих