Справа № 826/5755/18
Суддя: Скочок Т.О.
Дата ухвалення: 2018-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

17 жовтня 2018 року № 826/5755/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: головуючого судді Скочок Т.О., при секретарі судового засідання Новик В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовомПриватного акціонерного товариства «Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту»
доОфісу великих платників податків Державної фіскальної служби
про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

за участю представників:

від позивача - Носенко А.М.,

від відповідача - Демченко С.В.,

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернулось Приватне акціонерне товариство «Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту» (далі також - позивач, ПрАТ «Київ-Дніпровське МППЗТ») з позовом до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби (далі також - відповідач Офіс ВПП), в якому просило: визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення-рішення від 30.03.2018 №14375/10/28-10-42-08-11 і №14380/10/28-10-42-08-11.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 30.04.2018 відкрито провадження в адміністративні справі №826/5755/18 та призначено дану справу до судового розгляду за правилами загального позовного провадження з проведенням підготовчого засідання.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається протиправність дій відповідача щодо застосування до ПрАТ «Київ-Дніпровське МППЗТ» штрафних санкцій за порушення граничних термінів оплати сум податку на додану вартість, задекларованих у податковій звітності, та відповідно про протиправність прийнятих контролюючим органом податкових повідомлень-рішень від 30.03.2018 №14375/10/28-10-42-08-11 і №14380/10/28-10-42-08-11. Позивач стверджує, що сплачені Акціонерним товариством поточні платежі в оплату податку на додану вартість були зараховані контролюючим органом в рахунок погашення податкового боргу в порядку п. 87.9 ст. 87 Податкового кодексу України. Внаслідок такого зарахування позивачу були визначені штрафні санкції відповідно до п. 126.1 ст. 126 Податкового кодексу України. На думку позивача, контролюючий орган наділений правом застосовувати штраф до платника податку згідно з вказаною нормою лише у випадку самостійної сплати суми грошового зобов'язання, зазначеної в платіжному дорученні з затримкою сплати, та не має повноважень на застосовування таких штрафів при виконанні п. 87.9 ст. 87 Податкового кодексу України в разі зарахування коштів, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. Позивач вважає, що нарахування штрафних санкцій платникові податку за наслідками проведення камеральної перевірки є можливим лише у разі виявлення помилок у звітності, поданій таким платником, а в іншому ж випадку підставою для визначення штрафних санкцій щодо сплати податків та зборів можуть бути дані саме документальних перевірок.

Крім того, позивач вказує на те, що відповідачем безпідставно збільшено суму податкового боргу ПрАТ «Київ-Дніпровське МППЗТ» на суму 774 402,80 грн., яка була неузгодженою, що, у свою чергу, змінило черговість виникнення податкового боргу Акціонерного товариства та призвело до неправомірного нарахування пені в розмірі 17 109 грн.

02.07.2018 судом, за результатами підготовчого провадження, після вчинення всіх необхідних процесуальних дій, передбачених ч. 2 ст. 180 Кодексу адміністративного судочинства України, постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження та справу було призначено до судового розгляду по суті.

Присутні у судових засіданнях у справі представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги повністю, а представник відповідача заперечував проти задоволення позову, з мотивів, що наведені в тексті його відзиву на позовну заяву.

Свої заперечення проти позову відповідач обґрунтовував тим, що в ході проведеної камеральної перевірки позивача, результати якої оформлено актом від 28.12.2018, встановлено факти несвоєчасної сплати платником сум узгоджених податкових зобов'язань з податку на додану вартість та відповідно порушення п. 57.1 ст. 57, пп. «а» п. 50.1 ст. 50 Податкового кодексу України. За наслідками проведеної камеральної перевірки до ПрАТ «Київ-Дніпровське МППЗТ» відповідно до п. 126.1 ст. 126 Податкового кодексу України застосовано штрафи. З наведених мотивів представник відповідача вважає, що Офіс ВПП діяв в межах та у спосіб, визначений чинним податковим законодавством, а тому підстави для скасування податкових повідомлень-рішень від 30.03.2018 №14375/10/28-10-42-08-11 і №14380/10/28-10-42-08-11 відсутні.

Розглянувши подані особами, які беруть участь у справі, документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

28.12.2017 Офісом ВПП проведена камеральна перевірка, предметом якої були питання своєчасності сплати ПрАТ «Київ-Дніпровське МППЗТ» узгоджених сум податкових зобов'язань з податку на додану вартість по податкових деклараціях з податку на додану вартість реєстр. № від 20.07.2016, № від 22.08.2016, № від 20.09.2016, № від 20.10.2016, № від 21.11.2016, № 7 від 20.12.2016, № від 20.01.2017, № від 20.02.2017, № від 20.03.2017, № від 20.04.2017, № від 22.05.2017, № від 20.06.2017, № від 21.07.2017, № від 21.08.2017, № від 20.09.2017, № від 20.11.2017 та згідно уточнюючого розрахунку податкових зобов'язань з податку на додану вартість у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок № від 13.01.2017. За результатами такої перевірки був складений акт №4958/28-10-42-08/4737111 від 28.12.2017.

В ході проведення такої перевірки перевіряючим встановлено, що ПрАТ «Київ-Дніпровське МППЗТ» в податкових деклараціях з податку на додану вартість:

- за звітний період червень 2016 року (реєстр. № від 20.07.2016) задекларувало позитивне значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту (значення ряд. 18), тобто суму податку до сплати у розмірі 3 296 688 грн.;

- за звітний період липень 2016 року (реєстр. № від 22.08.2016) задекларувало суму податку до сплати у розмірі 3 776 442 грн.;

- за звітний період серпень 2016 року (реєстр. № від 20.09.2016) задекларувало суму податку до сплати у розмірі 2 846 764 грн.;

- за звітний період вересень 2016 року (реєстр. № від 20.10.2016) задекларувало суму податку до сплати у розмірі 3 101 717 грн.;

- за звітний період жовтень 2016 року (реєстр. № від 21.11.2016) задекларувало суму податку до сплати у розмірі 2 755 190 грн.;

- за звітний період листопад 2016 року (реєстр. № від 20.12.2016) задекларувало суму податку до сплати у розмірі 4 085 832 грн.;

- за звітний період грудень 2016 року (реєстр. № від 20.01.2017) задекларувало суму податку до сплати у розмірі 4 304 009 грн;

- за звітний період січень 2017 року (реєстр. № від 20.02.2017) задекларувало суму податку до сплати у розмірі 3 549 088 грн;

- за звітний період лютий 2017 року (реєстр. № від 20.03.2017) задекларувало суму податку до сплати у розмірі 3 344 740 грн.;

- за звітний період березень 2017 року (реєстр. № від 20.04.2017) задекларувало суму податку до сплати у розмірі 4 799 766 грн.;

- за звітний період квітень 2017 року (реєстр. № від 22.05.2017) задекларувало суму податку до сплати у розмірі 4 696 418 грн.;

- за звітний період травень 2017 року (реєстр. № від 20.06.2017) задекларувало суму податку до сплати у розмірі 4 492 481 грн.;

- за звітний період червень 2017 року (реєстр. № від 21.07.2017) задекларувало суму податку до сплати у розмірі 3 700 443 грн.;

- за звітний період липень 2017 року (реєстр. № від 21.08.2017) задекларувало суму податку до сплати у розмірі 4 536 433 грн.;

- за звітний період серпень 2017 року (реєстр. № від 20.09.2017) задекларувало суму податку до сплати у розмірі 4 300 344 грн.;

- за звітний період жовтень 2017 року (реєстр. № від 20.11.2017) задекларувало суму податку до сплати у розмірі 4 242 273 грн.,

та в уточнюючому розрахунку податкових зобов'язань з податку на додану вартість у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок реєстр. № від 13.01.2017, визначило позитивне значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту (значення ряд. 18) у розмірі 3 299 594 грн. (відповідно сума, на яку платником збільшено значення ряд.18 податкової декларації, становить 2 906 грн.).

Проте ПрАТ «Київ-Дніпровське МППЗТ» не було вчасно сплачено суму податкового зобов'язання, визначену в податкових деклараціях з податку на додану вартість реєстр. № від 20.07.2016, № від 22.08.2016, № від 20.09.2016, № від 20.10.2016, № від 21.11.2016, № від 20.12.2016, № від 20.01.2017 року, № від 20.02.2017, № від 20.03.2017, № від 20.04.2017, № від 22.05.2017, № від 20.06.2017, № від 21.07.2017, № від 21.08.2017, № від 20.09.2017, № від 20.11.2017 та в уточнюючому розрахунку податкових зобов'язань з податку на додану вартість у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок № від 13.01.2017, оскільки на моменти нарахування задекларованих до сплати сум податку, згідно перерахованих вище декларацій у Акціонерного товариства обліковувалась недоїмка (за даними таблиці 1, що міститься в тексті акта перевірки).

В залік сум податку, задекларованих відповідно до вказаних податкових декларацій з податку на додану вартість були зараховані інші суми платежів, що були сплачені платником пізніше (дані наведені в таблиці 1 в тексті акта перевірки).

За наведених обставин контролюючий орган дійшов висновку про порушення ПрАТ «Київ-Дніпровське МППЗТ» вимог п. 57.1 ст. 57, пп. «а» п. 50.1 ст. 50 Податкового кодексу України та несвоєчасну сплату позивачем сум податкових зобов'язань, задекларованих у податкових деклараціях реєстр. № від 20.07.2016, № від 22.08.2016, № від 20.09.2016, № від 20.10.2016, № від 21.11.2016, № від 20.12.2016, № від 20.01.2017 року, № від 20.02.2017, № від 20.03.2017, № від 20.04.2017, № від 22.05.2017, № від 20.06.2017, № від 21.07.2017, № від 21.08.2017, № від 20.09.2017, № від 20.11.2017 та в уточнюючому розрахунку податкових зобов'язань з податку на додану вартість у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок № від 13.01.2017, - на строки до та більше 30 календарних днів.

17.01.2018 на підставі цього акта перевірки Офіс ВПП прийняв податкові повідомлення-рішення форми «Ш» за № , яким на підставі ст. 126 Податкового кодексу України за порушення позивачем граничного строку сплати суми грошового зобов'язання по податку на прибуток у розмірі 53 072 665,50 грн. всього на строки до та більше 30 календарних днів, нарахувала товариству штрафи у розмірах 20% та 10% від розмірів несвоєчасно сплачених грошових зобов'язань, всього на загальну суму 9 475 489,59 грн.

За наслідками перегляду в порядку адміністративного (досудового) порядку оскарження податкового повідомлення-рішення від 17.01.2018 № , ДФС України своїм рішенням від 26.03.2018 №10706/6/99-99-11-03-01-25 задовольнила скаргу ПрАТ «Київ-Дніпровське МППЗТ» частково, скасувала вказане податкове повідомлення-рішення, як таке, що прийняте без урахування п. 3 розд. ІІ Порядку надіслання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків, зареєстрованого наказом Міністерства фінансів України від 28.12.2015 №1204 (в силу положень останнього податкове повідомлення-рішення має оформлюватись окремо за кожною штрафною (фінансовою) санкцією та пенею), та одночасно встановила правильність висновків акта перевірки, зобов'язавши Офіс ВПП прийняти нові податкові повідомлення-рішення.

30.03.2018 на підставі цього акта перевірки та з урахуванням рішення ДФС України від 26.03.2018 №10706/6/99-99-11-03-01-25, Офіс ВПП прийняв спірні у справі податкові повідомлення-рішення:

- за №14375/10/28-10-42-08-11, яким на підставі ст. 126 Податкового кодексу України за порушення позивачем граничного строку сплати суми грошового зобов'язання по податку на прибуток у розмірі 11 416 427,40 грн. всього на строк до 30 календарних днів, визначив позивачу штраф у сумі 1 141 642,74 грн. (що, складає 10% від суми несвоєчасно сплачених грошових зобов'язань);

- за №14380/10/28-10-42-08-11, яким на підставі ст. 126 Податкового кодексу України за порушення позивачем граничного строку сплати суми грошового зобов'язання по податку на прибуток у розмірі 41 643 098,80 грн. всього на строк більше ніж 30 календарних днів, визначив позивачу штраф у сумі 8 328 619,76 грн. (що, складає 20% від суми несвоєчасно сплачених грошових зобов'язань).

Вважаючи зазначені податкові повідомлення-рішення від 30.03.2018 протиправними, а, відтак, такими, що підлягають скасуванню, позивач звернувся із цим позовом до Окружного адміністративного суду міста Києва.

Розглядаючи справу по суті, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 67 Конституції України, кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Нормативно-правовим актом, який регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, є Податковий кодекс України (далі - ПК України).

Так, відповідно до пп. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 ПК України (тут і надалі в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно норм ст. 36 цього Кодексу податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. Податковий обов'язок виникає у платника за кожним податком та збором. Відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов'язку несе платник податків, крім випадків, визначених цим Кодексом або законами з питань митної справи.

Пунктом 54.1 ст. 54 ПК України встановлено, що крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

За загальним правилом нарахування та сплати податків, визначеним в абз. 1 п. 57.1 ст. 57 ПК України, платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з вимог п. 203.2 ст.203 ПК України, платник податку зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого пунктом 203.1 цієї статті для подання податкової декларації.

Крім того, у силу приписів норм п. 57.3 ст. 57 ПК України у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов'язання платник податків зобов'язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

У свою чергу, в абз. 3 п. 56.18 ст. 56 ПК України визначено, що з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення.

Рішення контролюючого органу, оскаржене в судовому порядку, не підлягає адміністративному оскарженню.

При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу грошове зобов'язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Відповідно до п. 31.1 і п. 31.3 ст. 31 ПК України, строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов'язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному додатковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно. Момент виникнення податкового обов'язку платника податків, у тому числі податкового агента, визначається календарною датою. Строк сплати податку та збору встановлюється відповідно до податкового законодавства для кожного податку окремо.

Виконанням податкового обов'язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов'язань у встановлений податковим законодавством строк (п. 38.1 ст. 38 ПК України).

У випадку несплати платником податків у встановлені суми узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), таке в розумінні пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України набуває статусу податкового боргу.

У силу приписів п. 20.1.19 ст. 20 ПК України, контролюючі органи наділені, зокрема, правом застосовувати до платників податків передбачені законом фінансові (штрафні) санкції (штрафи) за порушення податкового чи іншого законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи.

При цьому, в розумінні п. 109.1 ст. 109 ПК України податковими правопорушеннями є протиправні діяння (дія чи бездіяльність) платників податків, податкових агентів, та/або їх посадових осіб, а також посадових осіб контролюючих органів, що призвели до невиконання або неналежного виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Фінансова відповідальність за порушення законів з питань оподаткування встановлюється та застосовується згідно з цим Кодексом у вигляді штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) та/або пені (п. 111.2 ст. 111 ПК України).

Зокрема, згідно з абз. 2 п. 126.1 ст. 126 ПК України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах:

при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу;

при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Проаналізувавши зміст наведеної норми ст. 126 ПК України, Верховний Суд в тексті своєї постанови від 11.09.2018 у справі №813/3722/17 дійшов висновку, що об'єктом застосування штрафу є погашена сума податкового боргу, спосіб такого погашення значення не має (є це самостійна сплата чи примусове стягнення).

З тексту акта перевірки (стор. 4 - 8 такого акта) та розрахунків штрафних санкцій вбачається, що упродовж періоду з 26.12.2016 по 01.12.2017 позивач несвоєчасно погасив (сплатив) податкові зобов?язання з податку на додану вартість, що були задекларовані ним у поданих податкових деклараціях реєстр. № від 20.07.2016, № від 22.08.2016, № від 20.09.2016, № від 20.10.2016, № від 21.11.2016, № від 20.12.2016, № від 20.01.2017 року, № від 20.02.2017, № від 20.03.2017, № від 20.04.2017, № від 22.05.2017, № від 20.06.2017, № від 21.07.2017, № від 21.08.2017, № від 20.09.2017, № від 20.11.2017 та в уточнюючому розрахунку реєстр. № від 13.01.2017.

Поряд з цим, в матеріалах справи наявні копії платіжних доручень ПрАТ «Київ-Дніпровське МППЗТ» про сплату сум податку на додану вартість, у реквізиті «призначення платежу» яких зазначено за «червень 2016 року», «за липень 2016 року», «за серпень 2016 року», «за вересень 2016 року», «за жовтень 2016 року», «за листопад 2016 року», «за грудень 2016 року», «за січень 2017 року», «за лютий 2017 року», «за березень 2017 року», «за квітень 2017 року», «за травень 2017 року», «за червень 2017 року», «за липень 2017 року», «за серпень 2017 року», «за жовтень 2017 року», «за листопад 2017 року».

Таким чином, наявні у справі матеріли (акт перевірки, витяги з інтегрованої картки платника податку на додану вартість ПрАТ «Київ-Дніпровське МППЗТ» за 2016 - 2017 роки) свідчать про те, що платежі, які надходили від Акціонерного товариства у липні 2016 - грудні 2017 років контролюючий орган зараховував у рахунок погашення податкового боргу позивача, що виник раніше. Зокрема, за даними інтегрованої картки платника податку на додану вартість (позивача) за 2016 рік, станом на 30.07.2016 (останній день сплати податкового зобов'язання за червень 2016 року по податковій декларації реєстр. № від 20.07.2016) за ПрАТ «Київ-Дніпровське МППЗТ» обліковувався податковий боргу у розмірі 9 938 777,61 грн. При цьому, як видно зі змісту позовної заяви, обставини щодо правомірності формування вказаної суми податкового боргу в період до липня 2016 року позивачем у межах цього спору не оспорюється.

Відповідно до вимог абз. 1 п. 87.9 ст. 87 ПК України, у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов'язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до статті 95 цього Кодексу або за рішенням суду у випадках, передбачених законом.

Погашення податкового боргу за положеннями пп. 14.1.152 п. 14.1 ст. 14 ПК України це зменшення абсолютного значення суми такого боргу, підтверджене відповідним документом.

Відповідальність у вигляді штрафу не поставлена в залежність від способу та порядку погашення податкового боргу (добровільного чи примусового, в повній сумі або частинами).

З огляду на це можна стверджувати, що незалежно від того, в який спосіб було погашено податковий борг платника - із застосуванням приписів п. 87.9 ст. 87 ПК України, шляхом зарахування коштів сплачених боржником, в рахунок погашення податкового боргу, чи в інший спосіб, чинне законодавство не звільняє платника податків від відповідальності за затримку сплати узгодженого грошового зобов'язання.

Аналогічну правову позицію щодо застосування положень статей 87 та 126 Податкового Кодексу України викладено в постановах Верховного Суду від 13.02.2018 у справі №808/2290/17, від 11.09.2018 у справі №813/3722/17 (яка в силу положень ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України має враховуватись судами при виборі та застосуванні норм права до спірних правовідносин).

Враховуючи наведені вище правові позиції касаційного суду та встановлені у справі обставини суд приходить до висновку щодо правомірності застосованих відповідачем до позивача штрафних санкцій відповідно до норм п. 126.1 ст. 126 ПК України, в частині суми штрафу 20% в розмірі 5 016 770,92 грн. (застосований за несвоєчасну сплату узгоджених податкових зобов'язань за звітні періоди червень 2016 року - січень 2017 року).

Що стосується правомірності заснованих контролюючим органом до позивача решти штрафних санкцій, суд дійшов наступних висновків.

Дослідивши та проаналізувавши зміст витягів з інтегрованої картки платника податку на додану вартість (позивача) за 2016 - 2017 роки, суд встановив, що станом на 02.03.2018 в інтегрованій картці позивача обліковувався податковий боргу в розмірі 13 766 860,70 грн. Між тим, 09.03.2018 в інтегрованій картці платнику до сплати проведено суму грошового зобов'язання у розмірі 774 402,80 грн., визначеного згідно податкового повідомлення-рішення № від 13.12.2016, та внаслідок цього збільшено суму недоїмки на вказану суму коштів. В подальшому сплачені позивачем 27.04.2017 платежі на суми 700 000 грн. та 800 000 грн. були зараховані контролюючим органом в оплату грошового зобов'язання за вказаним податковим повідомленням-рішенням (при цьому, станом на 27.04.2017 розмір податкового боргу позивача становив вже 5 125 200,24 грн.). Крім того, у зв'язку з несвоєчасним погашенням грошового зобов'язання за податковим повідомленням-рішенням № від 13.12.2016 в інтегрованій картці виникла штрафна санкція у розмірі 154 880,56 грн. та була нарахована сума пені 17 109 грн.

За даними витягу з інтегрованої картки за 2017 рік суд також встановив, що проведене контролюючим органом в такій картці платника нарахування до сплати грошового зобов'язання згідно податкового повідомлення-рішення № від 13.12.2016 вплинуло в подальшому на загальну тривалість затримки своєчасності сплати ПрАТ «Київ-Дніпровське МППЗТ» узгоджених сум податкових зобов'язань, задекларованих останнім у податкових деклараціях за звітні періоди після січня 2017 року, та відповідно на розміри застосованих штрафів (тобто, 20% і 10% від несвоєчасно погашеної суми податкового боргу).

Між тим, правовий механізм ведення контролюючим органами оперативного обліку податків визначено Порядком ведення органами Міністерства доходів і зборів України оперативного обліку податків, зборів, митних платежів, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, інших платежів, які сплачуються під час митного оформлення товарів, затвердженого врегульований наказом Міністерства доходів і зборів України від 05.12.2013 № 765 (що був зареєстрований в Міністерстві юстиції України 04.02.2014 за № 217/24994 та діяв до 10.06.2016), та чинним наразі Порядком ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 07.04.2016 № 422 (що зареєстрований в Міністерстві юстиції України від 20.05.2016 № 751/28881.

З контексту положень зазначених Порядків можна дійти правового висновку про те, що відомості про нараховані платнику до сплати суми грошових зобов'язань (як ті, що були задекларовані ним самостійно у поданій податковій звітності, так і визначені контролюючим органом за результатами проведених перевірок з питань дотримання податкового законодавства) та стан сплати (погашення) таких грошових зобов'язань відображається в інтегрованій картці платника з відповідного податку. При цьому, зокрема, відомості щодо нарахованих до сплати сум зобов'язань формуються на підставі поданої платником податкової звітності та електронного реєстру повідомлень-рішень у частині узгоджених сум.

За даними Єдиного державного реєстру судових рішень, податкове повідомлення-рішення № від 13.12.2016 було скасовано у судовому порядку, а саме: відповідно до постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 20.06.2017 у справі № 826/4247/17 за позовом ПрАТ «Київ-Дніпровське МППЗТ» до Державної податкової інспекції у Дніпровському районі ГУ ДФС м. Києва та Офісу ВПП про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії, вказаний позов Акціонерного товариства був задоволений в частині визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 13.12.2016. Дана постанова суду першої інстанції від 20.06.2017 залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 20.09.2017, та відповідно до ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції чинній до 15.12.2017) набрала законної сили.

Таким чином, наявні у справі матеріали свідчать, а відповідачем протилежного доведено не було, що грошове зобов'язання з податку на додану вартість, визначене податковим повідомленням-рішенням № від 13.12.2016 статусу узгодженого не набуло. А тому як наслідок у контролюючого органу були відсутні правові підстави для зарахування в погашення грошового зобов'язання за таким податковим повідомленням-рішенням сум коштів, сплачених позивачем 27.04.2017 в рахунок оплати задекларованого податку на додану вартість. З огляду на це, наведений в тексті акта перевірки розрахунок штрафних санкцій відповідно до ст. 126 ПК України за несвоєчасне погашення сум податку за звітні періоди після січня 2017 року суд вважає таким, що проведений відповідачем некоректно, що спростовує правомірність податкового повідомлення-рішення від 30.03.2018 № 14380/10/28-10-42-08-11 в частині визначеної суми штрафу у розмірі 3 311 848,84 грн. та податкового повідомлення-рішення від 30.03.2018 № 14375/10/28-10-42-08-11 повністю.

Надаючи окрему правову оцінку посиланням позивача на відсутність у відповідача підстав для встановлення фактів порушення норм п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України за результатами проведеної в грудні 2017 року камеральної перевірки суд зазначає наступне.

Як свідчать наявні у справі матеріали, підставою для нарахування оскаржуваних податкових повідомлень-рішень від 30.03.2018 стали висновки акта камеральної перевірки з питань своєчасності сплати податкових зобов'язань №4958/28-10-42-08/4737111 від 28.12.2017.

Згідно з положеннями п. 75.1 ст. 75 ПК України (в редакції, яка діяла в період до 1 січня 2017 року) контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

При цьому, камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом.

Камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків, та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального.

Документальною перевіркою, зокрема, вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів (пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 ПК України).

21.12.2016 Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні» № 1797-VIII (далі - Закон № 1797-VIII) редакцію підпункту 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України було змінено, а саме - розширено предмет камеральної перевірки шляхом включення до нього питань своєчасності сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов'язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.

Протягом 2016 року, до внесення відповідних змін до Податкового кодексу України на підставі Закону № 1797-VIII, які набули чинності з 1 січня 2017 року, питання своєчасності та повноти сплати податків перевірялися податковим органом лише в межах проведення документальної перевірки.

В контексті вищенаведеного можна стверджувати, що під час проведення камеральної перевірки позивача (в редакції Кодексу, яка діяла починаючи 1 січня 2017 року) відповідач мав повне право проводити таку перевірки з питань своєчасності сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов'язання за поданими деклараціями з використанням даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.

У силу ч.ч. 1 та 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Беручи до уваги викладене, суд дійшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині та наявність підстав для задоволення останніх, шляхом визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 30.03.2018 №14375/10/28-10-42-08-11 повністю та податкового повідомлення-рішення від 30.03.2018 №14380/10/28-10-42-08-11 в частині суми визначених штрафних санкцій у розмірі 3 311 848,84 грн.

За змістом норм ч. 1, 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому, суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб'єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Як вбачається з наявного у матеріалах справи платіжних доручень від 06.04.2018 №11403 та від 20.04.2018 №755, позивачем під час звернення з даним позовом до суду сплачено судовий збір у загальному розмірі 142 053,94 грн.

Відтак, враховуючи розмір задоволених позовних вимог, суд вказує про присудження на користь позивача судових витрат у розмірі 75 288,59 за рахунок бюджетних асигнувань Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби.

Керуючись вимогами ст.ст. 2, 5-11, 19, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов Приватного акціонерного товариства «Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту» до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби від 30.03.2018 №14375/10/28-10-42-08-11.

3. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби від 30.03.2018 №14380/10/28-10-42-08-11 в частині суми визначених штрафних санкцій у розмірі 3 311 848,84 грн.

4. В решті позову відмовити.

5. Присудити здійснені Приватним акціонерним товариством «Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту» (, адреса: 02092, м. Київ, вул. Алма-Атинська, 37) документально підтверджені судові витрати на оплату судового збору у розмірі 75 288,59 грн. (сімдесят п'ять тисяч двісті вісімдесят вісім гривень 59 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби (, адреса: 04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, 11 г).

Рішення набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Т.О. Скочок

Повний текст рішення суду виготовлений 29.10.2018.