Справа № 182/2621/18 (2-а/0182/85/2018)
Суддя: Юрко І.В.
Дата ухвалення: 2018-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
29 жовтня 2018 року м. Дніпросправа № 182/2621/18 (2-а/0182/85/2018)
Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючий суддя Юрко І.В., судді: Чабаненко С.В., Чумак С.Ю., розглянувши матеріали справи за апеляційною скаргою Інспектора роти №1 батальйону №1 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_1 на рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 липня 2018 року у справі №182/2621/18 за позовом ОСОБА_2 до Інспектора роти №1 батальйону №1 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -
Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 липня 2018 року позов задоволено.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу.

Суд вважає, що апеляційна скарга підлягає поверненню апелянту з наступних підстав.

Апеляційна скарга підписана ОСОБА_3, як представником Інспектора роти №1 батальйону № 1 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_1.

На підтвердження повноважень вказаною особи до апеляційної скарги додано копію довіреності Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на імя ОСОБА_3, в якій передбачено право представляти та/або захищати права та законні інтереси посадових осіб Довірителя.

Разом з тим, копія довіреності завірена не довірителем, а представником, якому така довіреність видана.

Згідно з частиною першою статті 237 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобовёязана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє.

Відповідно до частин першої, третьої статті 244 ЦК України представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі.

Довіреність може бути видана як на укладення правочину, так і на здійснення інших юридично значимих дій. Довіреність є правочином і, як будь-який правочин, повинна відповідати всім вимогам, встановленим діючим законодавством до правочинів. Так, довіреність може бути видана тільки на виконання правомірних юридичних дій. Воля довірителя повинна відповідати його волевиявленню.

Отже, суд виходить з потреби перевірки саме наявності волевиявлення особи, що видала довіреність.

Надана суду апеляційної інстанції копія довіреності, яка завірена представником, не може бути належним доказом дійсної волі особи, що видала довіреність, на уповноваження іншої представляти її інтереси. Такі докази повинні виключати будь-які сумніви стосовно справжності та чинності такого уповноваження на момент вчинення певної процесуальної дії (докази повинні бути в оригіналі або у формі копії, засвідченої у визначеному законом порядку), а також стосовно охоплення такої дії дійсним колом повноважень представника, що делеговані йому довірителем. Представник повинен демонструвати повагу до суду, підтверджуючи наявність повноважень на представництво.

Отже, скаржником до апеляційної скарги додано копію довіреності, з якої неможливо встановити дійсне волевиявлення довірителя, та не є копією, засвідченою у встановленому законом порядку (відповідно до частини третьої статті 55 та частини шостої статті 59 Кодексу адміністративного судочинства України).

Також суд зазначає, що відповідно до підпункту 1 пункту 1 Розділу ІІ Правил організації діловодства та архівного зберігання документів у державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, затверджених наказом Міністерства юстиції України № 1000/5 від 18 червня 2015 року та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 22 червня 2015 року за №736/27181, право на створення, підписання, погодження, затвердження документів визначається актами законодавства, положеннями (статутами) установ, положеннями про структурні підрозділи і посадовими інструкціями.

Пунктом 10 Розділу ІІ названих Правил передбачено, що порядок виготовлення, засвідчення та видавання копій документів визначається інструкцією з діловодства установи. Установа має право засвідчувати копії документів, що створюються в ній, за винятком копій документів, які відповідно до законодавства потребують засвідчення в нотаріальному порядку. Копія набуває юридичної сили лише в разі її засвідчення в установленому порядку. Напис про засвідчення копії складається зі слів «Згідно з оригіналом», назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів (ініціалу імені) та прізвища, дати засвідчення копії. Напис про засвідчення копії скріплюється відбитком печатки відповідного структурного підрозділу установи або печатки «Для копій». У випадках, визначених законодавством, копії документів засвідчуються відбитком печатки установи. На лицьовому боці у верхньому правому куті першого аркуша документа проставляється відмітка «Копія».

Напис про засвідчення копії довіреності, доданої до апеляційної скарги, не скріплений відбитком печатки відповідного структурного підрозділу Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, відбитком печатки «Для копій» або відбитком печатки Департаменту патрульної поліції Національної поліції України.

Інші документи про повноваження ОСОБА_3, як представника Інспектора роти №1 батальйону №1 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_1, в матеріалах справи відсутні.

Також суд зазначає, що в апеляційній скарзі та доданих до неї документах (копії довіреності Департаменту патрульної поліції Національної поліції України) не зазначено посадове становище ОСОБА_3.

Відповідно до частини четвертої статті 298 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції також, якщо апеляційна скарга подана особою, яка не має адміністративної процесуальної дієздатності, не підписана, або підписана особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не зазначено.

Враховуючи зазначену норму, суд вважає за необхідне повернути апеляційну скаргу особі, яка її подала, оскільки апеляційна скарга підписана особою, яка не надала суду оформлений належним чином документ про своє право підписувати апеляційну скаргу в інтересах Інспектора роти №1 батальйону №1 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_1, а також особою, посадове становище якої не зазначено.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 55, 59, 298 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Інспектора роти №1 батальйону №1 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_1 на рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 липня 2018 року у справі №182/2621/18 за позовом ОСОБА_2 до Інспектора роти №1 батальйону №1 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення повернути особі, яка її подала.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя І.В. Юрко

суддя С.В. Чабаненко

суддя С.Ю. Чумак