Справа № 815/1614/16
Суддя: Єщенко О.В.
Дата ухвалення: 2018-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 жовтня 2018 р.м. ОдесаСправа № 815/1614/16

Категорія: 11 Головуючий в 1 інстанції: Завальнюк І. В.
П'ятий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

Головуючого судді - Єщенка О.В.

суддів - Димерлія О.О.

- Коваля М.П.

За участю: секретаря - Недашковської Я.О.

апелянта - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 22 травня 2018 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Міністра закордонних справ, Державної казначейської служби України про визнання протиправною бездіяльність та зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернулась до суду першої інстанції із заявою, в якій просила здійснити перегляд постанови Одеського окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2016 року по справі №815/1614/16 за нововиявленими обставинами.

В обґрунтування вказаної заяви зазначено, що в листі Посольства України в Республіці Куба від 26.03.2018 року, одержаного через представництво МЗС України в м. Одесі, у відповідь на скарги до Міністра закордонних справ України, фактично стверджується про обґрунтованість її вимог щодо отримання належно оформленого свідоцтва про смерть ОСОБА_3, якщо син дійсно загинув, оскільки за наданим свідоцтвом неможливо ідентифікувати ОСОБА_3, як сина позивача (заявника). Разом з цим, не повідомлено, які саме заходи вжито Міністром щодо надання органом влади, який він очолює, свідоцтва про смерть ОСОБА_3, якщо трагічна подія трапилася з сином позивача (заявника), без помилок, неузгодженостей, які дії було вчинено Міністром на поновлення прав позивача (заявника) на отримання належного документу про смерть сина, на підставі якого можливо скористатись нормами Закону України «Про поховання і похоронну справу», надавши волевиявлення щодо поховання сина в м. Одеса (Україна), отримати допомогу з боку держави, інші документи, які б уможливили проведення експертизи тощо. Разом з тим, в листі не повідомлено, чи наявні інші доручення відповідача, виконання яких забезпечить надання позивачу (заявнику) належно отриманого і оформленого свідоцтва про смерть ОСОБА_3, якщо її син дійсно загинув, що дозволить вирішити всі нагальні проблеми в межах людської моралі та права, замість зухвалого тиску на неї з боку підлеглих Міністра, який не контролює виконання ними законів.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 22 травня 2018 року у задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, наголошуючи на порушенні судом норм матеріального та процесуального права, не з'ясуванні судом всіх обставин справи, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить судове рішення скасувати, ухвалити нове про захист її прав та інтересів.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що в квітні 2016 року ОСОБА_2 звернулась до Одеського окружного адміністративного суду із позовною заявою, в якій просила визнати протиправною бездіяльність Міністра закордонних справ України в частині ненадання їй відповідей на звернення від 17.11.2015 року, 07.12.2015 року, 01.02.2016 року, 22.03.2016 року щодо долі її сина ОСОБА_3, несприянні вирішенню зазначених питань, відсутності контролю за діяльністю та бездіяльністю підлеглих структурних підрозділів та посадовців протиправною; зобов'язати Міністра закордонних справ застосувати владні повноваження, вжити заходи для надання позивачці відповідними структурними підрозділами МЗС України фото і відео матеріалів з місця загибелі її сина ІНФОРМАЦІЯ_1 з його зображенням (м. Гавана (РК)), якщо така мала місце, а також матеріали з Інституту судової медицини РК, документів (медичного висновку, документу про смерть, копію довідки на підтвердження відповідного актового запису на території РК, копію протоколу розтину тіла, якщо загинув саме він, опису тіла з місця події та Інституту судової медицини РК, медичний висновок, документ про смерть, оформлених та легалізованих належним чином, повернути речі, документи, кошти її сина, які їй не передало ПУРК, та кошти з банку Метрополітано РК, ініціювати проведення службового розслідування щодо правомірності дій підлеглих щодо долі її сина протягом 10 днів і повідомити її про результати, надати документ на підтвердження обґрунтованості висунення боргу, скасування боргу перед Інститутом судової медицини РК, забезпечити вирішення питання про перевезення тіла в Україну та поховання в м. Одесі, якщо загиблий дійсно син позивачки; стягнути моральну шкоду в розмірі 500 000 грн.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2016 року, яка набрала законної сили 16.01.2017 року, у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 відмовлено.

Так, під час вирішення спору по суті судом враховано, що за фактом смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 на території Республіки Куба громадянина України ОСОБА_3, МЗС України та Посольством України в Республіці Куба, які діяли відповідно до законодавства України та в порядку консульського супроводу у справі, на підставі особистих звернень ОСОБА_2, здійснено низку заходів. Зокрема, отримано офіційне підтвердження кубинської сторони про факт загибелі громадянина України ОСОБА_3, а також інформацію щодо розслідування обставин («самогубство») та причини його смерті (травми, отримані внаслідок падіння з 22 поверху), процедури та результатів впізнання/ідентифікації особи померлого громадянина; забезпечено охорону майна померлого гр. ОСОБА_3; надіслано інформацію про смерть громадянина України ОСОБА_3 на адресу компетентних органів України; надано гр. ОСОБА_2 офіційну інформацію щодо обставин смерті її сина ОСОБА_3, наявних варіантів його поховання, зокрема, щодо можливості перевезення тіла в Україну або поховання на території Куби, а також вартості відповідних послуг та можливостей надання їй сприяння з боку українських та кубинських установ для реалізації одного з прийнятних для неї варіантів; надано інформацію щодо можливості оплати послуг із поховання на території Куби за рахунок кубинської сторони, а також роз'яснено процедуру прийняття рішення щодо оплати відповідних послуг із поховання за рахунок коштів держбюджету України; неодноразово гр. ОСОБА_2 повідомлено про необхідність надання волевиявлення, посвідченого належним чином, щодо способу і місця поховання; надано роз'яснення гр. ОСОБА_2 вимог компетентних органів Куби щодо першочерговості надання волевиявлення щодо подальших дій із тілом та місця поховання як передумови для подальшої видачі свідоцтва про смерть; надано роз'яснення гр. ОСОБА_2 щодо термінів зберігання тіла та повідомлено про наміри кубинської сторони здійснити поховання її сина ОСОБА_3 у разі ненадання волевиявлення; МЗС та Посольство України в Республіці Куба вжито заходи, завдяки яким поховання ОСОБА_3 було суттєво відтерміновано, з метою надання гр. ОСОБА_2 додаткового часу для прийняття рішення щодо місця та способу поховання сина; досягнуто домовленості з компетентними органами Куби про можливість особистої участі гр. ОСОБА_2 в упізнанні тіла; надано візову підтримку гр. ОСОБА_2; підтверджено можливість надання сприяння з боку Посольства України в Республіці Куба у разі поїздки гр. ОСОБА_2 до цієї країни; отримано офіційні роз'яснення щодо процедури отримання коштів, які знаходяться на рахунку ОСОБА_3 в кубинському банку, у порядку набуття спадщини у відповідності до законодавства Куби; отримано офіційне свідоцтво про смерть (копія була надана у розпорядження гр. ОСОБА_2 та її було повідомлено про терміни доставки в Україну оригіналу документа); отримано оригінали паспортних та інших документів ОСОБА_3

Вирішуючи спір, суд розглянув питання стосовно того, чи була достатньою якість процесу прийняття рішень в аспекті звернень позивача з метою перевірки вичерпаності заходів, які були вжиті національними органами та які б обґрунтовано можна було очікувати від них, щоб провести оперативне та ретельне розслідування, та з приводу яких були спрямовані звернення позивача до Міністра ЗС України. При цьому судом не встановлено можливості та достатніх причин для здійснення міністром ЗС своєї позастатутної дискреції, на чому наполягала позивач, бажаючи отримати саме той результат, який на її думку відповідає справедливості та є адекватним за обставин, що склалися.

Вирішуючи питання по заяві про перегляд вказаного судового рішення, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що наведені ОСОБА_2 у заяві, з огляду на лист від 26.03.2018 року, обставини не є нововиявленими у розумінні норм адміністративного процесуального законодавства, не є фактами, від яких залежить виникнення, зміна чи припинення прав і обов'язків осіб, що брали участь у справі, не спростовують факти, які були покладені в основу судового рішення, у зв'язку із чим дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення вказаної заяви.

Колегія суддів висновки суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами вважає правильними, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 361 КАС України судове рішення, яким закінчено розгляд справи і яке набрало законної сили, може бути переглянуто за нововиявленими або виключними обставинами.

Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: 1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; 2) встановлення вироком суду або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного рішення у цій справі; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, яке підлягає перегляду.

Згідно із ч.ч. 4, 6 вказаної статті адміністративного процесуального законодавства не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

При перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову.

Судом першої інстанції вірно враховано, що до нововиявлених обставин відносяться матеріально-правові факти, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного вирішення спору. Необхідними ознаками нововиявлених обставин є існування цих обставин на час розгляду справи та те, що ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи.

Під нововиявленою обставиною мається на увазі фактична обставина, яка має істотне значення і яка об'єктивно існувала на час розгляду справи, але не була і не могла бути відома усім особам, які брали участь у справі та суду, і за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення.

Не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже оцінювалися судом у процесі розгляду справи.

Необхідно чітко розрізняти поняття нововиявленої обставини (як факту) і нового доказу (як підтвердження факту). Не можуть вважатися такими обставинами подані учасником судового процесу листи, розрахунки, акти тощо, які за своєю правовою природою є саме новими доказами.

Перегляд справи у зв'язку з нововиявленими обставинами має на меті не усунення судових помилок, а лише перегляд уже розглянутої справи з урахуванням обставини, про існування якої стало відомо після ухвалення судового рішення.

Разом з цим, наведені у заяві обставини не є нововиявленими у розумінні норм адміністративного процесуального законодавства, не є фактами, від яких залежить виникнення, зміна чи припинення прав і обов'язків осіб, що брали участь у справі, не спростовують факти, які були покладені в основу судового рішення.

Крім того, заявником 20.01.2016 року подавалась аналогічна заява про перегляд постанови за нововиявленими обставинами, з огляду на лист МЗС від 25.10.2016 року №6145/71/ОР-500-410, в якому піднімались ті ж самі питання, яку ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 3 квітня 2017 року залишено без задоволення.

Враховуючи викладене, оскільки заявником не обґрунтовано наявність підстав для перегляду судового рішення у зв'язку із нововиявленими обставинами, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про залишення без задоволення заяви про перегляд судового рішення відповідно до ст. 361 КАС України.

Судове рішення суду першої інстанції викладено достатньо повно, порушень норм матеріального та процесуального права, які могли б призвести до зміни чи скасування рішення суду та задоволення апеляційної скарги не встановлено.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 22 травня 2018 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її проголошення, але може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено та підписано 29.10.2018 року.

Головуючий-суддя: О.В. Єщенко

Судді: О.О. Димерлій

М.П. Коваль