Справа № 822/1929/18
Суддя: Граб Л.С.
Дата ухвалення: 2018-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 822/1929/18

Головуючий у 1-й інстанції: Блонський В.К.

Суддя-доповідач: Граб Л.С.

30 жовтня 2018 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Граб Л.С.

суддів: Гонтарука В. М. Білої Л.М.

за участю: секретаря судового засідання: Черняк А.В.,

представника відповідача: Пятковського А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Головного управлівння ДФС у Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 26 липня 2018 року (повний текст виготовлено 31 липня 2018 року) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Головного управлівння ДФС у Хмельницькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В :

В червні 2018 року ОСОБА_3 звернулася до суду із позовом до Головного управлівння ДФС у Хмельницькій області (далі ГУ ДФС у Хмельницькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 19.04.2018 за № 0-2225/17 та №0-2225.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 26 липня 2018 року позов задоволено:

-визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Хмельницькій області № 0-2225/2017 від 19.04.2018 року, яким фізичній особі ОСОБА_3 визначено податкове зобов'язання за платежем: транспортний податок з фізичних осіб в сумі 18 750 грн.;

-визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Хмельницькій області № 0-2225 від 19.04.2018 року, яким фізичній особі ОСОБА_3 визначено податкове зобов'язання за платежем: транспортний податок з фізичних осіб в сумі 25 000 грн.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неповного зясування обставин справи і, як наслідок, невірного вирішення справи та прийняття необґрунтованого рішення, просив його скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити.

В обгрунтуванні апеляційної скарги зазначено, що автомобіль Volvo, моделі ХС90, який належить позивачу є об'єктом оподаткування транспортним податком у 2017 та 2018 роках, оскільки останній міститься у Переліку легкових автомобілів середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, розміщеному на офіційному веб-сайті Міністерства економічного розвитку і торгівлі України.

Також апелянт зазначив, що згідно офіційного сайту Мінекономрозвитку для визначення середньоринкової вартості автомобіля, враховується строк експлуатації транспортного засобу. Зокрема, якщо строк експлуатації становить 1 рік, то коефіцієнт за строк експлуатації складає-62, якщо 0 років то-74. Оскільки перша реєстрація траноспортного засобу Volvo, моделі ХС90 номерний знак НОМЕР_2, відбулася 01.04.2017 то вартість останнього-1556508,60, що більше 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої на 1 січня 2018 року.

Окрім того, відповідач вказав, що судом першої інстанції безпідставно не враховано, що позивач в порушення пп.11.1.16 п.1.16 ст.16 ПК України, не повідомила контролюючий орган про зміну місця проживання.

25.09.2018 від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, доводи якого аналогічні тим, які викладені в позовній заяві.

До відзиву додано копію адвокатського запиту до Мінекономрозвитку щодо визначення середньо-ринкової вартості у 2018 році автомобіля Volvo, моделі ХС90 номерний знак НОМЕР_2 від 20.09.2018 та відповідь на запит від 27.07.2018, з якого слідує, що на сайті Мінекономрозвитку розміщено Перелік легкових автомобілів середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати та калькулятор, який дає змогу отримати інформацію про середньоринкову вартість такого автомобіля.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Позивач, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилася. Проте, направила до суду заяву про розгляд справи без її участі.

У відповідності до вимог ч.1 ст.205 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції вставнолено та підтверджується матеріалами справи, що 09.02.2017 року між ОСОБА_3 та ТОВ "Авто Граф М" укладено договір купівлі-продажу автомобіля № 005/2017, відповідно до умов якого продавець зобов'язується поставити та передати у власність покупця, а покупець зобов'язується оплатити та прийняти новий автомобіль, обладнання та аксесуари, якщо вони додатково придбаваються покупцем та зазначені у Специфікації.

Найменування, модель автомобіля, його комплектація, найменування додаткового обладнання, аксесуарів, кількість та ціна зазначені у Специфікації (Додаток № 1), що є невід'ємною частиною цього договору.

У Додатку № 1 до договору зазначені такі характеристики автомобіля:

- двигун - дизель (тип пального) DS;

- трансмісія - ХС90. 8-SPEED автоматична КПП;

- стЗ (об'єм циліндрів двигуна) - 1969 (2,0).

Пунктом 3.7 договору передбачено, що право власності на товар переходить до покупця з моменту передання йому товару продавцем за накладною, та підписання сторонами акту приймання-передачі.

Відповідно до видаткової накладної № 751 від 31 березня 2017 року та акту прийому- передачі автомобіля № 005/2017 від 31 березня 2017 року продавець передав, а покупець прийняв один новий автомобіль марки Volvo у повній комплектації та технічно - справному стані.

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 ОСОБА_3 на праві власності належить автомобіль марки Volvo, моделі ХС90, об'єм двигуна 1969, тип пального - дизель, реєстраційний номер НОМЕР_1, 2017 року випуску, дата первинної реєстрації 01.04.2017 року.

19.04.2018 Головним управлінням ДФС у Хмельницькій області відповідно до підпункту 267.6.2. пункту 267.6. статті 267 ПК України винесено:

1) податкове повідомлення-рішення № 0-2225/2017, яким визначено суму податкового зобов'язання за платежем:

- транспортний податок з фізичних осіб 18011000;

- податковий період: 2017 рік;

- сума податкового зобов'язання: 18 750,00 грн.;

2) податкове повідомлення-рішення № 0-2225, яким визначено суму податкового зобов'язання за платежем:

- транспортний податок з фізичних осіб 18011000;

- податковий період: 2018 рік;

- сума податкового зобов'язання: 25 000,00 грн.

Вважаючи дані податкові повідомлення-рішення протиправними, позивач звернулася до суду.

Задовольняючи позов, в частині визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № 0-2225/2017, суд першої інстанції виходив з того, що у переліку автомобілів, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня 2017 року (звітного року), відсутні відомості про автомобіль моделі та марки Volvo, моделі ХС90 тип пального - дизель.

Стосовно податкового повідомлення-рішення № 0-2225, суд першої інстанції дійшов висновку про його протиправність, оскільки згідно відомостей з з офіційного веб-сайту Міністерства економічного розвитку і торгівлі України середньоринкова вартість транспортного засобу марки "Volvo", модель ХС 90.2.0. становить 1 236 193,20 грн., що менше ніж 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Колегія суддів частково не погоджується з рішенням суду першої інстанції та надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, виходить зі слідуючого.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Податковий кодекс України (далі ПК України) регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства (стаття 1 Податкового кодексу України).

01 січня 2017 року набрали чинності Закон України "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні" від 21 грудня 2016 року № 1797-VIII (далі-Закон № 1797-VIII) та Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2017 році" від 20 грудня 2016 року №1791-VIII (далі-Закон № 1791-VIII), якими зокрема внесені зміни до статті 267 Податкового кодексу України, яка визначає основні елементи транспортного податку, порядок його обчислення та строки сплати.

Відповідно до підпункту 267.1.1 пункту 267.1 статті 267 ПК України платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті є об'єктами оподаткування.

За положеннями абзацу 1 підпункту 267.2.1 пункту 267.2. статті 267 Податкового кодексу України, об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Відтак, з 01 січня 2017 року платниками транспортного податку є власники легкових автомобілів, яким не більше п'яти років і середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати.

У пункті 267.4 статті 267 визначено, що ставка податку встановлюється з розрахунку на календарний рік у розмірі 25 000 гривень за кожен легковий автомобіль, що є об'єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті.

Базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року відповідно до пп.267.5.1 п.267.5 ст 267 ПК України).

Станом на 01 січня 2017 року мінімальна заробітна плата установлена в розмірі 3200 грн (стаття 8 Закону України «Про державний бюджет України на 2017 рік»), а на 01 січня 2018 року-3723 грн (стаття 8 Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік»).

Отже, 375 розмірів мінімальної заробітної плати на 01 січня 2017 року- 1 200 000 грн., а на 01 січня 2018 року-1 396 125 грн.

Таким чином, об'єктом оподаткування у 2017 році стали легкові автомобілі, середньоринкова вартість яких становить понад 1 200 000 грн. та з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно), а об'єктом оподаткування у 2017 році-легкові автомобілі, середньоринкова вартість яких становить понад 1 396 125 грн.

Така вартість визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику економічного, соціального розвитку і торгівлі, за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України станом на 1 січня податкового (звітного) року виходячи з марки, моделі, року випуску, об'єму циліндрів двигуна, типу пального (абз.2 підпункту 267.2.1 пункту 267.2 статті 267 Податкового кодексу України).

Щороку до 1 лютого податкового (звітного) року центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику економічного, соціального розвитку і торгівлі, на своєму офіційному веб-сайті розміщується перелік легкових автомобілів, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, який повинен містити такі дані щодо цих автомобілів: марка, модель, рік випуску, об'єм циліндрів двигуна, тип пального (абз.3 підпункту 267.2.1 пункту 267.2 статті 267 Податкового кодексу України).

Методика визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 18 лютого 2016 року № 66 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 21 червня 2017 року N 428), (далі - Методика), встановлює механізм визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів для цілей віднесення таких автомобілів до об'єктів оподаткування транспортним податком.

Згідно пункту 2 Методики середньоринкова вартість автомобіля розраховується за методом аналогії цін ідентичних автомобілів за такою формулою: С ср = Ц н х (Г / 100), де Ц н - ціна нового транспортного засобу в Україні з урахуванням марки, моделі, об'єму циліндрів двигуна, типу пального; Г - коефіцієнт коригування ринкової ціни транспортних засобів з урахуванням строку експлуатації транспортних засобів у роках згідно з додатком 1 до Порядку визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, мотоциклів, мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10 квітня 2013 року N 403 (Офіційний вісник України, 2013 р., N 44, ст. 1576).

Джерелом інформації для визначення ціни нового автомобіля є офіційні прайс-листи виробників (дилерів) (пункт 3 Методики).

Інформація про ціни нового автомобіля з урахуванням марки, моделі, об'єму циліндрів двигуна, типу пального подається до 10 січня базового податкового (звітного) періоду (року) державним підприємством "Держзовнішінформ" до Мінекономрозвитку (пункт 4 Методики).

Відтак, перелік легкових автомобілів, які є об'єктом оподаткування у 2017-2018 роках (з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року), із зазначенням марки, моделі, року випуску, об'єму циліндрів двигуна, типу пального, розміщується на офіційному веб-сайті центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику економічного, соціального розвитку і торгівлі.

Обов'язок щодо визначення середньоринкової вартості транспортного засобу законодавець покладає на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику економічного розвитку. Межі повноважень податкового органу полягають виключно у прийнятті податкового повідомлення-рішення на підставі розміщеної на офіційному веб-сайті Мінекономрозвитку інформації про автомобілі, які є об'єктом оподаткування транспортним податком у 2017-2018 роках.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 03 квітня 2018 року у справі №813/3583/17 (провадження №К/9901/36034/18) та від 08 серпня 2018 року у справі № 813/3073/17 (провадження № К/9901/46133/18).

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Під час розгляду справи, колегією суддів встановлено факт відсутності автомобіля моделі та марки Volvo, моделі ХС90, тип пального - дизель, власником якого є позивач, у офіційно оприлюдненому Мінекономрозвитку Переліку автомобілів, з року випуску яким минуло не більше п'яти років (включно) та середньо ринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня 2017 року (звітного року).

У вказаному Переліку міститься лише транспортний засіб моделі та марки Volvo, моделі ХС90, тип пального - бензин.

Також колегія суддів звертає увагу, що за правилами пп. 267.6.2 п.267.2 ст.267 ПК України, податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку та відповідні платіжні реквізити надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його реєстрації до 1 липня року базового податкового (звітного) періоду (року).

Водночас, як встановлено судом спірне податкове повідомлення-рішення № 0-2225/2017 від 19.04.2018 року винесено з пропущенням вказаного строку.

Контролюючим органом всупереч ст.77 КАС України не спростовано вищезазначенета не надано належних доказів, які б свідчили про правомірність прийнятого оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, яким позивачу визначено транспортний податок за 2017 рік.

З огляду на зазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції в частині, щодо визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № 0-2225/2017 від 19.04.2018 року.

Стосовно правомірності податкового повідомлення-рішення № 0-2225 від 19.04.2018 року колегія суддів вказує на наступне.

Як вказано вище, податкові повідомлення-рішення про нарахування транспортного податку приймаються на підставі розміщеної на офіційному веб-сайті Мінекономрозвитку інформації про автомобілі, які є об'єктом оподаткування транспортним податком у 2017-2018 роках.

Так, з Переліку легкових автомобілів, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня 2018 року вбачається, що останній містить транспортний засіб моделі та марки Volvo, моделі ХС90, тип пального - дизель.

Як стверджує ОСОБА_3, вартість належного їй автомобіля становить 1236193,20 грн., що є меншим 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня 2018 року.

На підтвердження вказаного позивачем надано розрахунок середньоринкової вартості легкових автомобілів для цілей оподаткування транспортним податком, здійснений відповідно до п.267.2 ст.267 ПК України та Методикою визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, затвердженою постановою КМУ №66 від 18.02.2016 зі змінами.

Між тим, як слідує з вищевказаного розрахунку, для визначення середньоринкової вартості транспорного засобу, позивачем взято строк експлуатації 1 рік до якого застосовується коефіцієнт 62.

Водночас, як встановлено з матеріалів справи, датою первинної реєстрації автомобіля марки Volvo, моделі ХС90, об'єм двигуна 1969, тип пального - дизель, реєстраційний номер НОМЕР_1, 2017 року випуску, є 01.04.2017 року, тобто станом на 01.02.2018 строк експлуатації даного транспортного засобу становить 0 років.

Згідно Додатку 1 до Порядку визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, мотоциклів, мопедів, затведженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.04.2013 №403 коефіцієнт коригування ринкової вартості транспортного засобу строк якого становить до одного року становить 74.

Таким чином, з врахуванням вказаного вище коефіцієнту вартість автомобіля марки Volvo, моделі ХС90, датою первинної реєстрації якого є 01.04.2017, становить 1556508,60 грн., що більше 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої на 1 січня 2018 року.

За приписами ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких грунтуються її вимоги та заперечення, а отже у разі надання контролюючим органом доказів, які в сукупності з іншими доказами у справі свідчать про правомірність прийнятого податкового повідомлення-рішення, платник податків має спростувати ці доводи.

Однак, колегією суддів не встановлено обставин на підтвердження ОСОБА_3 обгрунтованості позовної вимоги щодо визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № 0-2225/2017 від 19.04.2018 року.

Стосовно посилання суду першої інстанції на пп.267.6.1 п.267.6 ст.267 ПК України, згідно якого обчислення суми податку з обєкта/обєктів оподаткування фізичних осіб здійснюється контролюючим органом за місцем реєстрації платника податку, колегія суддів звертає увагу, що відповідно до пп.16.1.11 п.16.1 ст.16 ПК України платник податків зобов'язаний повідомляти контролюючі органи про зміну місця проживання.

Окрім того, як вірно зазначено відповідачем договір купівлі-продажу автомобіля який є об'єктом оподаткування, укладений до зміни місця проживання позивача.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції про наявність підстав для скасування податкового повідомлення-рішення № 0-2225/2017 від 19.04.2018 року.

У силу п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно зі ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення зокрема є, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи, що судом першої інстанції частково порушені норми матеріального права, що призвело до частково неправильного вирішення справи, колегія суддів вважає, що слід частково скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти в цій частині нову постанову про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до ч. 6 ст.139 КАС України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

За правилами частини третьої статті 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати субєкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Таким чином, зважаючи на те, що при поданні адміністративного позову ОСОБА_3 сплачено судовий збір за дві немайнові вимоги в сумі 1409,60 грн., а судом апеляційної інстанції скасовано рішення суду першої інстанції в частині задоволення однієї з позовних вимог, відшкодуванню позивачу за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягає 704 грн. 80 коп.

Керуючись ст.ст. 77, 139, 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Головного управлівння ДФС у Хмельницькій області задовольнити частково.

Рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 26 липня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Головного управлівння ДФС у Хмельницькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень скасувати в частині визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № 0-2225 від 19.04.2018.

Прийняти в цій частині нову постанову, якою в задовленні позову відмовити.

В решті рішення залишити без змін.

Стягнути на користь ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 704,80 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Хмельницькій області.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 02 листопада 2018 року.

Головуючий Граб Л.С.

Судді Гонтарук В. М. Біла Л.М.