Справа № 805/252/18-а
Суддя: Компанієць Ірина Дмитрівна
Дата ухвалення: 2018-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2018 року справа №805/252/18-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Компанієць І.Д.,

суддів: Арабей Т.Г., Геращенка І.В.,

за участю секретаря судового засідання Святодух О.Б.,

представника позивача Лисак Т.Г.,

представника відповідача Шматько А.І.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Добропіллявугілля» на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 19 липня 2018 року у справі №805/252/18-а (головуючий суддя І інстанції Лазарєв В.В.), за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Добропіллявугілля» до Добропільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання недійсною угоди № 2/10 від 01 червня 2012 року про розстрочення погашення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати недійсною угоду № 2/10 від 01 червня 2012 року про розстрочення погашення заборгованості на загальну суму 16 316 243,67 грн.

В обґрунтування позову зазначив, що 01 червня 2012 року між позивачем та пенсійним органом укладено зазначену угоду про розстрочення погашення заборгованості з відшкодування фактичних витрат на виплату пільгових пенсій на загальну суму 16 316 243,67 грн.

Угода укладена без відповідних повноважень з боку відповідача, не відповідає вимогам законодавства, а саме до загальної суми увійшла заборгованість, яка виникла у період після 01.01.2011 року, що суперечить вимогам пунктів 7 та 7-1 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування».

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 19 липня 2018 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з судовим рішенням позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить судове рішення скасувати та прийняти постанову про задоволення позову.

Обґрунтування апеляційної скарги.

1. Угодою визначено, що вона діє до повного виконання Стороною 1 своїх обов'язків, тому угода є діючою, а висновок суду першої інстанції про припинення її дії, є помилковим. Факт закінчення строку дії двостороннього правочину, виконання якого здійснено тільки однією стороною, не припиняє зобов'язальних правовідносин сторін цього правочину та не звільняє другу сторону такого правочину від відповідальності за невиконання нею свого обов'язку.

2. Суд першої інстанції не взяв до уваги доводи позивача, що спірна частина заборгованості не підтверджена первинними документами, тому висновок, що угода не порушує, а навпаки, поліпшує умови сплати позивачем заборгованості за більш тривалий час, є незмістовним.

В судовому засіданні представник позивача підтримав доводи апеляційної скарги, просив скасувати судове рішення, прийняте судом першої інстанції та задовольнити позов.

Представник відповідача заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Дослідивши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, суд встановив наступне.

Фактичні обставини справи.

ТОВ «ДТЕК Добропіллявугілля» є юридичною особою, яка зареєстрована в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань за кодом 37014600, місцезнаходження юридичної особи: 85043, Донецька область, місто Добропілля, місто Білицьке, вулиця Красноармійська, будинок 1А, про що 25.10.2010 року зроблено відповідний запис № 1 000703.

01 червня 2012 року між ТОВ «ДТЕК Добропіллявугілля» (за угодою - сторона 1) та управлінням Пенсійного фонду України у м. Добропілля та Добропільського району (за угодою - сторона 2) укладено угоду № 02/10 про розстрочення погашення заборгованості з відшкодування фактичних витрат на виплату пільгових пенсій на загальну суму 16 316 243,67 грн. (далі - Угода) (а.с. 19-20).

За умовами угоди сторона 1 підтвердила та прийняла на себе зобов'язання сплатити заборгованість з відшкодування фактичних витрат на виплату пільгових пенсій у розмірі 16 316 243,67 грн., в тому числі заборгованість з відшкодування фактичних витрат за період 01.11.2012 року по 01.02.2012 рік у розмірі 9 353 005,62 грн. за рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 06.04.2012 року у справі № 2а/0570/3617/2012, протягом 60-ти календарних місяців.

Сторонами, на виконання Угоди складено та підписано акт звіряння заборгованості від 21.05.2012 року (а.с. 23) та графік погашення заборгованості (а.с.21-22).

У відповідності до пункту 6 Угоди, сторона 2 зобов'язалась не звертатися до органів виконавчої служби щодо примусового виконання постанови Донецького окружного адміністративного суду від 06.04.2012 року у справі № 2а/0570/3617/2012.

Позивач вважає, що Угода не відповідає вимогам законодавства, оскільки законодавством встановлено вичерпний порядок нарахування, пред'явлення та сплати витрат на відшкодування та виплату пільгових пенсій, також відповідач не має повноважень на укладання такої Угоди.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позовних вимог, виходив з того, що угода не порушує прав та інтересів позивача, а навпаки поліпшує умови сплати заборгованості за більш тривалий час, Угода укладена строком на 60 календарних місяців, тобто на теперішній час фактично припинила свою дію та не породжує для позивача правових наслідків.

Оцінка суду.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначаються Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 № 2464-VI (далі - Закон №2464) (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).

На час підписання Угоди діяло Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах» №8-2 від 30.04.2002 року, відповідно до якого до повноважень територіальних органів Пенсійного фонду України відноситься забезпечення надходження від сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування, інших коштів, ведення обліку їх надходжень та платників відповідно до законодавства.

Як встановлено пп.15 п.2.2 зазначеного Положення управління здійснюють інші повноваження, визначені законами України та покладені на Фонд Президентом України.

Згідно із пунктом 7 розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2464, заборгованість із сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування, нарахованого до 1 січня 2004 року, не погашена станом на 1 січня 2011 року, з відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, із сплати фінансових санкцій та пені, що виникла до 1 січня 2011 року, підлягає розстроченню не більш як на 60 календарних місяців починаючи з 1 січня 2011 року.

Розстрочена сума підлягає сплаті (в тому числі пеня і штрафні санкції) рівними частками щокварталу не пізніше 20 числа місяця, що настає після зазначеного періоду, незалежно від факту виплати заробітної плати за цей період.

На підставі акта звірки від 21.05.2012 року заборгованості ТОВ «ДТЕК Добропілляугілля» та відповідно до постанови Донецького окружного адміністративного суду від 06.04.2012 року відповідачем прийнято рішення про розстрочення заборгованості позивача з відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пенсій у розмірі 16 316 243,67 грн, внаслідок чого укладена спірна Угода.

Таким чином, законодавством України на час укладення спірної Угоди було визначено повноваження органів Пенсійного фонду України на прийняття рішень щодо розстрочення заборгованості із сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування, нарахованого до 1 січня 2004 року, не погашена станом на 1 січня 2011 року, що спростовує доводи апелянта про відсутність у відповідача повноважень на укладання такої Угоди.

Суд також вважає незмістовними доводи апелянта, що заборгованість не підтверджена первинними документами, оскільки наявність визначеної Угодою заборгованості підтверджена актом звірки та судовим рішенням, що набрало законної сили 12.05.2012 року.

Крім цього, підписуючи Угоду, вважається, що позивач погодився з її умовами.

Суд не приймає доводи позивача, що Угода до теперішнього часу є діючою, оскільки зазначений дові д не спростовує наявність у пенсійного органу повноважень на укладення Угоди на підставі законодавства України та наявність обставин волевиявлення сторонами Угоди на її укладення із зазначенням саме таких умов, сум заборгованості, які визначені спірною Угодою.

Стосовно порушеного права позивача зазначеною Угодою суд зазначає наступне.

Згідно ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

У змісті рішення Конституційного Суду України від 01 грудня 2004 року № 18рп/2004 проаналізовано поняття «порушене право», за захистом якого може звертатися особа до суду, яке має той самий зміст, що й поняття «охоронюваний закономінтерес». У свою чергу, «охоронюваний законом інтерес» означає правовий феномен, який є самостійним об'єктом судового захисту та інших засобів правової охорони, має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб, не суперечить Конституції законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права.

В силу приписів ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» №3477-IV від 23 лютого 2006 року, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права.

Європейський Суд з прав людини зазначає, що право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (рішення у справах: «Стаббігс та інші проти Великобританії», «Девеер проти Бельгії», «Перетяка та Шереметьєв проти України»).

У відповідності до статті 13 Конвенції, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Аналіз наведеного вище свідчить про те, що завдання адміністративного судочинства полягає у захисті саме порушених прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у публічно-правових відносинах, у яких відповідач реалізує владні управлінські функції стосовно заявника.

Судом встановлено, що оскаржуваною угодою розстрочена виплата ТОВ «ДТЕК Добропіллявугілля» заборгованості, яка також виникла після 1 січня 2011 року, однак угода була укладена за добровільним волевиявленням позивача.

Доказів укладення Угоди під впливом погроз, насильства, оману тощо позивачем не надано.

Позивачем не наведено жодної підстави, визначеної діючим законодавством, за наявності якої спірна Угода є недійсною

Таким чином, відсутні підстави для задоволення позову.

Крім цього, суд зазначає, що Угода укладена 01.06.2012 року, передбачала виплату заборгованості протягом 60 місяців після її підписання, проте позивачем умови Угоди щодо повного погашення заборгованості не виконані до теперішнього часу.

В зв'язку з зазначеним, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про відсутність підстав для визнання Угоди недійсною та, яка наслідок, відсутність підстав для задоволення позову.

За приписами пункту 1 частини 1 статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвали судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Оскільки судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення є обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись статтями 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 327, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Добропіллявугілля» на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 19 липня 2018 року у справі №805/252/18-а - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 19 липня 2018 року у справі №805/252/18-а - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття 30 жовтня 2018 року.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 30 жовтня 2018 року.

Головуючий суддя І.Д. Компанієць

Судді Т.Г. Арабей

І.В. Геращенко