Справа № 201/8172/18
Суддя: Федоріщев С. С.
Дата ухвалення: 2018-10-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 201/8172/18
Провадження №2а/201/197/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 жовтня 2018 року Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого - судді Федоріщева С.С., при секретарі - Кияшко Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Деревянко Крістіни Віталіївни про визнання дій незаконними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

До Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська 27 липня 2018 року надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Деревянко К.В., в якому позивач просить суд визнати незаконними дії інспектора батальйону № 4 роти № 3 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області рядової поліції Деревянко К.В. по накладенню адміністративного стягнення у вигляді штрафу за постановою серія ЕАА № 489534 від 18.07.2018р.; скасувати постанову серія ЕАА № 489534 від 18.07.2018р. про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі у виді штрафу в сумі 425 грн. за порушення ч. 2 ст. 122 КУпАП; провадження по адміністративній справі у відношенні ОСОБА_1 в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП - закрити.

В обґрунтування доводів позову ОСОБА_1 посилається на те, що поліцейським УПП в Дніпропетровській області інспектором рядовим поліції Деревянко К.В. 4 бат. 3 роти було винесено постанову серія ЕАА № 489534 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у розмірі 425 гривень. Зі змісту винесеної постанови вбачається, що позивач, керуючи транспортний засобом ЗАЗ LANOS, номерний знак НОМЕР_1, 18.07.2018р. о 23 годині 00 хвилин, рухаючись по вул. Космічній, 6 нібито проїхав перехрестя на заборонений червоний сигнал світлофора, чим порушив вимоги п. 8.7.3 «е» ПДР. Єдиним доказом, що підтверджує дані обставини є постанова по справі про адміністративне правопорушення. На думку позивача, було складено незаконну постанову, факти, викладені в ній, не відповідають дійсності. З винесеною відносно позивача постановою він не згоден, оскільки Правил дорожнього руху не порушував. Вважає, що дії інспектора щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення і винесення постанови про накладення на нього адміністративного стягнення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, є протиправними. Постанова не відображає дійсних обставин справи, винесена з грубим порушенням вимог чинного законодавства щодо її змісту та процедури складення, є незаконною, а тому підлягає скасуванню.

Позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд їх задовольнити з підстав викладених в позові та доказів, наявних в матеріалах справи.

Відповідач та представник департаменту патрульної поліції УПП в м. Дніпрі надали заперечення на позов, в яких зазначили, що 18.07.2018р. позивач, керуючи транспортним засобом ЗАЗ LANOS, державний номерний знак НОМЕР_1, в м. Дніпрі, по вул. Космічна, в районі будинку 6, проїхав перехрестя на заборонений червоний сигнал світлофора, чим порушив п. 8.7.3 «е» Правил дорожнього руху України.

Згідно із Правилами дорожнього руху, водію механічного транспортного засобу забороняється здійснювати рух на червоний, у тому числі миготливий сигнал світлофора. Червоний сигнал світлофора, що працює в будь-якому режимі, забороняє рух транспортних засобів. Жовтий сигнал забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів. Жовтий сигнал світлофора вмикається як проміжний між червоним і зеленим. Жовтий миготливий сигнал інформує про наявність небезпечного нерегульованого пішохідного переходу або перехрестя.

Відповідач зазначала також, що згідно ч. 2 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху. За результатами розгляду адміністративної справи до позивача застосовано адміністративне стягнення - штраф у розмірі 425 грн., шляхом винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАА № 489534 від 18.07.2018р., відповідно до вимог Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України від 07.11.2015р. № 1395.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного суду від 23.12.2005р. № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. У ній, зокрема, необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

За правилами ст. 33 КУпАП відповідачем встановлена особа правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують. Жодних переконливих підстав своєї невинуватості позивачем не надано. Позовні вимоги зводяться до висвітлення порушень норм процесуального права з боку відповідача.

Зазначала й те, що фіксація правопорушення здійснювалася нагрудною відеокамерою. Вважає, що відповідач при винесенні оскаржуваної постанови, керувався Правилами дорожнього руху, КУпАП, в постанові чітко описані правопорушення, які були скоєні, а тому діяв в межах правового кола і не порушував норм процесуального права. Водію ОСОБА_1 було роз'яснено положення ст.ст. 307, 308 КУпАП, а також права, передбачені ст. 268 КУпАП, право, порядок та строки оскарження постанови згідно зі ст. 287 - 289 КУпАП. На постанові є підпис про отримання її копії.

Враховуючи викладене, посилаючись вказані норми КУпАП, ст.ст. 49, 71 КАСУ, просила відмовити у позові.

Ухвалою суду від 11.10.2018р. (винесена без виходу до нарадчої кімнати) було відмовлено представнику департаменту патрульної поліції УПП в м. Дніпрі в задоволенні клопотання про залучення Управління поліції у м. Дніпрі в якості третьої особи по справі.

Суд, дослідивши матеріали справи, оглянув відео диск, вважає, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пункт 11 частини 1 статі 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначає, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

18.07.2018р. відповідачем винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 122 КУпАП про притягнення позивача до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 425 грн., в якій зазначено про те, що водій ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом ЗАЗ LANOS, державний номерний знак НОМЕР_1, в м. Дніпрі, по вул. Космічна, в районі будинку 6, проїхав перехрестя на заборонений червоний сигнал світлофора, чим порушив п. 8.7.3 «е» Правил дорожнього руху України.

Відповідачем було надано до суду письмові пояснення свідка - сержанта Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Кротова І.В., в яких останній зазначив, що при здійсненні ним патрулювання разом з капралом поліції Деревянко К.В., вони стали свідками вчиненого позивачем правопорушення, а саме проїзду перехрестя на заборонений червоний сигнал світлофора, що і було зафіксовано у постанові серія ЕАА № 489534 від 18.07.2018р. про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у розмірі 425 гривень.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з ч. 5 ст. 14 Закону «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху України та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до п. 1.9 ПДР України, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Так, диспозицією ч. 2 ст. 122 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення правил проїзду перехресть.

Згідно з п.п. 8.1, 8.7 ПДР України, регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою, зокрема, світлофорів. Світлофори призначені для регулювання руху транспортних засобів і пішоходів, мають світлові сигнали зеленого, жовтого, червоного і біло-місячного кольорів, які розташовані вертикально чи горизонтально.

Відповідно до п. 8.7.3 «е» ПДР України, червоний сигнал світлофору забороняє рух транспортних засобів.

Втім, суд критично відноситься до доводів представника департаменту патрульної поліції УПП в м. Дніпрі та відповідача про те, що постанова та відео з нагрудної камери є безспірними доказами вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Представник департаменту патрульної поліції УПП в м. Дніпрі надав на підтвердження власних доводів диск із записом спілкування з водієм автомобіля ЗАЗ LANOS, державний номерний знак НОМЕР_1, з нагрудної камери відповідача.

З оглянутого в судовому засіданні відеозапису вбачається, що докази вчинення позивачем інкримінованого йому правопорушення відсутні, тобто сам запис правопорушення відсутній, тому суд виходить з приписів ч. 3 ст. 62 Конституції України, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях та усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

Суд критично ставиться до заперечень відповідача в частині того, що факт вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, підтверджується письмовими показанням інспектора УПП в м. Дніпрі, який безпосередньо бачив факт порушення позивачем вимог ПДР України, оскільки останній не був допитаний у якості свідка та не попереджався про кримінальну відповідальність за надання неправдивих свідчень.

За таких обставин, суд вважає, що ані постановою, ані відео з нагрудної відеокамери не підтверджується факт порушення позивачем п. п. 8.7.3 (е) Правил дорожнього руху.

Згідно ч. 2 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Згідно із п. 2 Розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України від 07.11.2015 року № 1395, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Згідно із п. 5 Розділу ІІІ даної Інструкції поліцейський під час підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує, зокрема питання чи правильно складено протокол (якщо складання протоколу передбачено КУпАП) та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; чи витребувано необхідні додаткові матеріали, які потрібні для вирішення справи.

Як вбачається із оскаржуваної постанови, її форма та зміст відповідають вимогам Додатку 5 до Інструкції, затвердженої Наказом МВС України від 07.11.2015 року № 1395.

В силу ст.ст. 245, 280 КУпАП посадова особа, уповноважена розглядати адміністративну справу при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язана з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи з метою всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. Винесення постанови, тим саме притягнення до відповідальності на підставі двох суперечливих доказах (протокол та пояснення особи), є необ'єктивним розглядом справи та відтак незаконним.

Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 КАС України. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В КУпАП та КАС України визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення та її перегляду судом у випадку оскарження, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності. В даній категорії справ відповідач як суб'єкт владних повноважень, повинен зібрати докази, які б підтверджували наявність складу правопорушення та спростувати позицію позивача та його заперечення проти пред'явленого йому обвинувачення, адже в силу ч. 3 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

Поміж іншим, у рішеннях від 30.05.2013р. у справі № 36673/04 «Малофєєва проти Росії» та від 20.09.2016р. у справі № 926/08 «Карелін проти Росії», Європейський суд з прав людини зауважив, що «…формулювання правопорушення, викладене у фабулі постанови про адміністративне правопорушення, слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведена не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки, таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод...».

Суд приходить до висновку, що матеріали справи не містять достатніх доказів вчинення правопорушення позивачем, тому не можна погодитися із доводами інспектора УПП, що наявні в матеріалах справи докази є достатніми для притягнення особи до адміністративної відповідальності, крім того, позивач не погоджувався із підставами притягнення його до адміністративної відповідальності, але з постанови не вбачається, чому інспектор віддав перевагу власним переконанням та не прийняв до уваги пояснення правопорушника.

Аналіз законодавчих норм, заперечення позивача щодо вчинення адміністративного правопорушення дає підстави дійти висновку, що відповідач як суб'єкт владних повноважень, повинен був зібрати докази, які б підтверджували наявність складу правопорушення та спростувати позицію позивача, однак достатніх доказів того, що ОСОБА_1 порушив п. 8.7.3 (е) Правил дорожнього руху, зокрема, відповідного відеозапису цього правопорушення, з якого можливо однозначно це встановити, показів свідків, тощо, відповідачем до матеріалів справи не долучено.

В матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували, що інспектор патрульної поліції при складанні постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності діяв не в спосіб, передбачений КУпАП, що є підставою для відмови у задоволенні вимог в частині визнання дій інспектора УПП неправомірними.

На підставі ст. 94 КАС України, у зв'язку із задоволенням адміністративного позову та скасуванням постанови про накладення адміністративного стягнення, а також враховуючи Постанову Пленуму Вищого адміністративного суду України від 23.01.2015р. № 2 «Про практику застосування адміністративними судами положень Закону України від 08.07.2011р. № 3674-VI «Про судовий збір» щодо відсутності підстав для сплати судового збору у справах зазначеної категорії, суд приходить до висновку що судові витрати по справі відносяться на рахунок держави і стягненню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 3, 5, 9, 48, 72-76, 118-123, 139, 241, 243, 245, п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до інспектора Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Деревянко Крістіни Віталіївни про визнання дій незаконними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити частково.

Постанову серія ЕАА № 489534 від 18.07.2018р. про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі у виді штрафу в сумі 425 грн. за порушення ч. 2 ст. 122 КУпАП, - скасувати.

Провадження по адміністративній справі у відношенні ОСОБА_1 в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП - закрити.

В задоволенні інших вимог, - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст. 255 КАС України після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене протягом десяти днів шляхом подачі апеляційної скарги до Третього апеляційного адміністративного суду в апеляційному окрузі.

Суддя С.С. Федоріщев