Справа № 1340/3645/18
Суддя: Брильовський Роман Михайлович
Дата ухвалення: 2018-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №1340/3645/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2018 року

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Брильовського Р.М.

секретар судового засідання Сільник Н.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові справу за позовом уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський" Смолія Богдана Володимировича до Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_2 про визнання протиправною та скасування постанови, зобов'язання вчинити дії, визнання протиправною бездіяльності,-

ВСТАНОВИВ:

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський" Смолія Богдана Володимировича до Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_2, в якому просить суд:

- визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Байрамова Т.Р. про відкриття виконавчого провадження ВП № 56755728 від 13.07.2018;

- зупинити виконання за виконавчим документом, а саме постанови державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Байрамова Т.Р. про відкриття виконавчого провадження ВП № 56755728 від 13.07.2018;

- визнати протиправною бездіяльність державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Байрамова Т.Р. щодо порушення державним виконавцем установленого ст. 28 Закону України "Про виконавче провадження" строку надіслання постанови про відкриття провадження ВП 56755728 від 13.07.2018 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк Михайлівський".

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що з електронного ресурсу Укрпошти щодо надіслання на адресу Уповноваженої особи супровідного листа з копією постанови про відкриття виконавчого провадження від 13.07.2018 року вбачається, що поштове відправлення № 264 надіслане відповідачем лише 19.07.2018, при цьому заява про відкриття виконавчого провадження подана заявником 25.06.2018, а зареєстрована ВДВС 11.07.2018. Відповідач був зобов'язаний відправити постанову про відкриття виконавчого провадження саме 12.07.2018, тобто на наступний день після винесення постанови про відкриття виконавчого провадження. Вказує, що відповідачем допущено протиправність щодо надіслання Уповноваженій копії постанови про відкриття виконавчого провадження від 11.07.2018 з порушенням строків, визначених статтею 28 Закону України №1404-УІІІ. В оскаржуваній постанові замість коду фізичної особи зазначено ЄДРПОУ Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський», яка є фізичною особою - 21708016. Код ЄДРПОУ - 21708016 є кодом Фонду гарантування вкладів Фізичних юридична адреса: м. Київ, вул. Січових Стрільців, буд. 17. Також, у постанові про відкриття виконавчого провадження від 13.07.2018 ВП № 56755728 зазначено адреса перебування боржника: м. Київ, вул. Прорізна, 8, попередньою юридичною адресою ПАТ «Банк Михайлівський». Зазначає, що з оскаржуваної постанови неможливо ідентифікувати особу боржника, як того вимагає Закон України «Про виконавче провадження». Вважає, що оскільки в оскаржуваній постанові не зазначено індивідуальний ідентифікаційний номер боржника, інші обов'язкові відомості про боржника, такий виконавчий документ не відповідає вимогам статті 4 Закону України «Про виконавче провадження», а отже, у державного виконавця були відсутні підстави для відкриття виконавчого провадження. Оскаржувана постанова направлена Позивачу засобами поштового зв'язку 19 липня 2018 року на попередню юридичну адресу ПАТ «Банк Михайлівський», м. Київ, вул. Прорізна, 8. Стверджує, що під час прийняття постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №56755728 державний виконавець діяв всупереч підставам і у не спосіб визначений чинним законодавством. Постановою Правління Національного банку України від 23.05.15 №14/БТ «Про віднесення ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ» до категорії неплатоспроможних» та Рішення Правління Національного банку України №124-рш від 12.06.2018 року «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 23.05.2016 №812 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «БАНК Михайлівський», згідно з яким з 23.05.2016 року по 22.06.2016 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду на здійснення тимчасової адміністрації у ПУБЛІЧНОМУ АКЦІОНЕРНОМУ ТОВАРИСТВІ «Банк Михайлівський». Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 23.05.2016 року №991строк тимчасової адміністрації у неплатоспроможному банку «ПАТ Банк Михайлівський» було продовжено до 22.07.2016 року. На підставі рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №282 від 12.07.2016 року з 13.07.2016 року по 12.07.2018 року розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Банк Михайлівський». Позивач вважає, що державний виконавець зобов'язаний закінчити виконавче провадження та повернути виконавчий документ стягувачу. Позивач переконаний, що державний виконавець, приймаючи постанову про відкриттяпровадження від 13.07.2018, зобов'язаний враховувати відповідні положення Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» щодо неможливості стягнення з банку будь-яких коштів, безпосередньо не пов'язаних здійсненням ліквідаційної процедури. Просить позов задовольнити повністю.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, в якому позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив позов задовольнити.

Позиція відповідача викладена у письмовому відзиві на позов та обґрунтовується тим, що виконавчий лист відповідає вимогам встановленим статтею 4 Закону, а тому у державного виконавця підстав для його повернення стягувану не існувало. Крім того, слід зазначити, що на державного виконавця не покладено обов'язку по заповненню та перевірці даних виконавчого документу. Відповідач вказує на помилковість суджень позивача щодо зазначення у виконавчому документі коду ЄДРПОУ Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, який не зазначений як боржник (відповідач по справі), оскільки відповідно до п. 17 статті 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Уповноважена особа є працівником Фонду, який від імені Фонду та в межах повноважень, передбачених цим законом та/або делегованих Фондом, виконує дії із забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку. Тому, помилки у зазначенні реквізитів Уповноваженої особи щодо її коду та адреси, що належить Фонду гарантування не існує. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі. Так як у виконавчому документі зазначена адреса боржника м. Київ, вул. Прорізна, 8, державним виконавцем постанова про відкриття виконавчого провадження направлена саме за даною адресою. Стверджує, що порушення порядку направлення постанови про відкриття виконавчого провадження не може лягти в основу скасування постанови про відкриття виконавчого провадження, оскільки відповідно до статті 13 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що порушення строків прийняття рішень та вчинення виконавчих дій виконавцями не є підставою для скасування такого рішення чи виконавчої дії, крім випадків, коли вони були прийняті або вчинені з порушенням процедури, передбаченої цим Законом. Згідно з матеріалами виконавчого провадження та виконавчого листа боржником виступає Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський», а не сама банківська установа. Тому підстави для закінчення виконавчого провадження відсутні.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, надала суду письмові пояснення, в яких зазначила, що у ПАТ «БАНК «ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ» було розпочато процедуру ліквідації, це унеможливлює стягнення коштів у будь-який інший спосіб, аніж це передбачено Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Вважає, що постанова про відкриття виконавчого провадження є протиправною, оскільки не відповідає вимогам чинного законодавства України та підлягає скасуванню. Відповідачем допущено протиправність щодо надіслання Уповноваженій копії постанови про відкриття виконавчого провадження від 11.07.2018 з порушенням строків, визначених ст. 28 Закону. В оскаржуваній постанові боржником вказано: «Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» Волкова О.Ю. та зазначена попередня юридична адреса банку: м. Київ, вул. Прорізна, буд. 8. Так, в оскаржуваній постанові замість коду фізичної особи зазначено код ЄДРПОУ Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський», яка є фізичною особою, - 21708016, який є кодом Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, юридична адреса: м. Київ, вул. Січових Стрільців, буд. 17. Третій особі не є зрозумілим на якій підставі у виконавчому документі зазначено код ЄДРПОУ Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, який є не стороною (відповідачем) (боржником) по адміністративній справі № 813/2756/17. Стверджує, що з оскаржуваної постанови неможливо ідентифікувати особу боржника, як того вимагає Закон України «Про виконавче провадження». Третя особа вважає, що оскільки в оскаржуваній постанові не зазначено індивідуальний ідентифікаційний номер боржника, інші обов'язкові відомості про боржника, то такий виконавчий документ не відповідає вимогам ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження». Крім того, оспорювана постанова направлена Позивачу засобами поштового зв'язку 19.07.2018 (штрих кодовий ідентифікатор 01 4 ), на попередню юридичну адресу ПАТ «Банк Михайлівський», м. Київ, вул. Прорізна, 8. Під час прийняття постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 56755728 державний виконавець діяв всупереч підставам і у не спосіб визначений чинним законодавством. Вказує, що державний виконавець зобов'язаний закінчити виконавче провадження та повернути виконавчий документ стягувачу.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб в судове засідання не з'явилася, подала клопотання про розгляд справи за його відсутності, в якому позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила позов задовольнити.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_2, в судове засідання не з'явилася, хоча був повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання, письмових пояснень суду не надав.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до вимог частини 4 статті 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження).

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 02 жовтня 2018 року відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче засідання на 09.10.2018.

У судовому засіданні 25.10.2018 суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 30.10.2018.

Всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, даючи правову оцінку спірним правовідносинам, виходив з наступного.

На примусовому виконанні у Шевченківському районному відділі державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві перебуває ВП № 56755728 з примусового виконання виконавчого листа від 23.04.2018 № 813/2756/17 Львівського окружного адміністративного суду про стягнення з Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ПАТ «Банк Михайлівський» на користь ОСОБА_2 судового збору у сумі 1280,00 грн.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду у справі № 813/2756/17 позов ОСОБА_2 задоволено повністю; скасовано рішення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк Михайлівський" №3Г2/976/1 від 26.08.2016 про визнання нікчемними переказів коштів (транзакція), здійснених ТОВ "Кредитний - інвестиційний центр" 19.05.2016 на загальну суму 100 590,15 грн, з призначенням платежу "Повернення коштів згідно з договором №980/078-000219302 від 11.04.2016 на рахунок НОМЕР_1", що належить ОСОБА_2 Зобов'язано Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк Михайлівський" внести зміни та доповнення до переліку рахунків, за якими вкладник має право на відшкодування коштів за вкладом у ПАТ "Банк Михайлівський" за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, шляхом внесення відомостей щодо рахунку НОМЕР_1, що належить ОСОБА_2, на загальну суму 100590,15 грн. Стягнуто з Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк Михайлівський" в користь ОСОБА_2 1 280 (одна тисяча двісті вісімдесят) гривні 00 копійок судових витрат.

Львівським окружним адміністративним судом ОСОБА_2 видано виконавчий лист від 23.04.2018 № 813/2756/17 про зобов'язання Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк Михайлівський" внести зміни та доповнення до переліку рахунків, за якими вкладник має право на відшкодування коштів за вкладом у ПАТ "Банк Михайлівський" за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, шляхом внесення відомостей щодо рахунку НОМЕР_1, що належить ОСОБА_2, на загальну суму 100590, 15 грн.

Львівським окружним адміністративним судом ОСОБА_2 видано виконавчий лист від 23.04.2018 № 813/2756/17 про стягнення з Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ПАТ «Банк Михайлівський» на його користь судового збору у сумі 1280,00 грн.

13.07.2018 державним виконавцем Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа про стягнення з Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ПАТ «Банк Михайлівський» на його користь судового збору у сумі 1280,00 грн; копію постанови направлено боржнику для виконання та стягувачу до відома.

Не погоджуючись із постановою про відкриття провадження з виконання виконавчого листа про стягнення з Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ПАТ «Банк Михайлівський» на його користь судового збору, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Спірні правовідносини регулюються Законом України "Про виконавче провадження" (далі- Закон № 1404-VIII).

Судом встановлено, що виконавчий документ видано щодо виконання рішення у спорах немайнового характеру, боржником у яких є Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ПАТ «Банк Михайлівський».

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пунктом 1 частини 1 статті 3 Закону № 1404-VIII встановлено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" (ст. 5 Закону № 1404-VIII).

Стаття 4 Закону визначає вимоги до виконавчого документа.

Так, відповідно до частини 1 статті 4 Закону у виконавчому документі зазначаються:

назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім'я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала;

дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ;

повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім'я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувана та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи;

ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувана та боржника (для юридичних осіб - за наявності);

реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків);

резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень;

дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню);

строк пред'явлення рішення до виконання.

У виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувана та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема місце роботи боржника - фізичної особи, місцезнаходження майна боржника, реквізити рахунків стягувана і боржника, номери їх засобів зв'язку та адреси електронної пошти.

Відповідно до пункту 6 частини 4 цієї статті визначено, що виконавчий документ повертається стягувану органом державної виконавчої служби без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред'явлення, якщо виконавчий документ не відповідає вимога, передбаченим цією статтею, або якщо стягував не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 Закону.

Суд погоджується з твердженням відповідача про те, що виконавчий лист відповідає вимогам встановленим статтею 4 Закону, а тому у державного виконавця підстав для його повернення стягувану не існувало та, що на державного виконавця не покладено обов'язку по заповненню та перевірці даних виконавчого документу.

Згідно з частиною 1 статті 18 Закону державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов'язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 26 Закону № 1404-VIII визначено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

У заяві про примусове виконання рішення стягувач має право зазначити відомості, що ідентифікують боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення (рахунок боржника, місце роботи чи отримання ним інших доходів, конкретне майно боржника та його місцезнаходження тощо), рахунки в банківських установах для отримання ним коштів, стягнутих з боржника, а також зазначає суму, яка частково сплачена боржником за виконавчим документом, за наявності часткової сплати (ч. 3 ст. 26 Закону № 1404-VIII).

Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов'язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей (ч. 5 ст. 26 Закону № 1404-VIII).

Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Отже, вказаними нормами закону встановлено процедуру відкриття виконавчого провадження, яку зобов'язаний дотримуватись державний виконавець при примусовому виконанні рішень.

Судом встановлено, що у виконавчому листі від 23.04.2018 № 813/2756/17 про стягнення з Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ПАТ «Банк Михайлівський» на його користь судового збору у сумі 1280,00 грн вказано код ЄДРПОУ боржника - 21708016.

Відповідно, і в оскаржуваній постанові державним виконавцем правомірно зазначено код ЄДРПОУ боржника - 21708016.

Щодо зазначення у виконавчому документі коду ЄДРПОУ Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, який не зазначений як боржник суд зазначає, що відповідно до п. 17 статті 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Уповноважена особа є працівником Фонду, який від імені Фонду та в межах повноважень, передбачених цим законом та/або делегованих Фондом, виконує дії із забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку.

Що стосується твердження позивача про порушення державним виконавцем строків направлення постанови про відкриття виконавчого провадження та направлення її на попередню юридичну адресу ПАТ «Банк Михайлівський», суд зазначає наступне.

Згідно з частиною 1 статті 28 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур'єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувану, повідомлення стягувану про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1- 4частини дев'ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Так як у виконавчому документі (виконавчому листі від 23.04.2018 № 813/2756/17) зазначена адреса боржника м. Київ, вул. Прорізна, 8, відповідно, державним виконавцем постанова про відкриття виконавчого провадження направлена саме за вказаною адресою.

Щодо порушення порядку направлення постанови про відкриття виконавчого провадження суд погоджується з твердженням відповідача про те, що ця обставина не може лягти в основу скасування постанови про відкриття виконавчого провадження, оскільки відповідно до статті 13 Закону передбачено, що порушення строків прийняття рішень та вчинення виконавчих дій виконавцями не є підставою для скасування такого рішення чи виконавчої дії, крім випадків, коли вони були прийняті або вчинені з порушенням процедури, передбаченої цим Законом.

Щодо не завершення виконавчого провадження відповідно до п. 4 частини 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» суд дійшов висновку, що вказане твердження є голослівним з огляду на наступне.

Відповідно до п. 4 статті 39 закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідації банку-боржнику.

Вказана норма статі передбачає завершення виконавчого провадження у випадках коли боржником у виконавчому провадженні визначено банківську установу, щодо якої прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії або ліквідацію самого банку.

Згідно з матеріалами виконавчого провадження та виконавчого листа боржником виступає Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «банк Михайлівський», а не сама банківська установа. Тому підстави для закінчення виконавчого провадження відсутні.

Крім того, суд наголошує, що виконавчий документ видано щодо виконання рішення у спорах немайнового характеру, боржником у яких є Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ПАТ «Банк Михайлівський».

Оскільки, виконавчий лист від 23.04.2018 № 813/2756/17 видано щодо виконання рішення у спорах немайнового характеру, суд дійшов висновку, що необґрунтованим є твердження позивача про те, що згідно з ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється примусове стягнення майна (у тому числі коштів) банку.

Під час судового розгляду справи судом не встановлено порушення відповідачем порядку при прийнятті постанови про відкриття виконавчого провадження, а позивачем таких порушень не зазначено.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що державним виконавцем при винесенні постанови про відкриття виконавчого провадження порушень чинного законодавства не вчинено, а отже підстав для скасування постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 56755728 від 13.07.2018 немає.

Згідно з ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Статтею 5 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Адміністративне судочинство спрямоване на захист саме порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин; вирішуючи спір суд повинен встановити, що у зв'язку з прийнятим рішенням, вчиненням дії чи допущенням бездіяльності суб'єктом владних повноважень порушуються права, свободи чи інтереси особи у сфері публічно-правових відносин; при цьому, обставини дійсного (фактичного) порушення відповідачем прав, свобод чи інтересів має довести належними та допустимими доказами саме позивач.

Задоволенню в адміністративному судочинстві підлягають лише ті вимоги, які відновлюють порушені права чи інтереси особи в сфері публічно-правових відносин.

У розумінні Кодексу адміністративного судочинства України захист прав, свобод та інтересів осіб завжди є наступним, тобто передбачає наявність встановленого судом факту їх порушення. Право на судовий захист має лише та особа, яка є суб'єктом (носієм) порушених прав, свобод чи інтересів. Тож для того, щоб особі було надано судовий захист, суд встановлює, чи особа дійсно має порушене право, свободу чи інтерес, і це право, свобода чи інтерес порушені відповідачем в момент здійснення ним оскаржуваних дій чи рішень.

Аналогічна правова позиція підтверджується, зокрема, рішеннями Конституційного Суду України № 6-рп/1997 від 25 листопада 1997 року за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення частини 2 статті 55 Конституції України та статті 248-2 Цивільного процесуального кодексу України та № 9-рп/1997 від 25 грудня 1997 року за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення статей 55, 64, 124 Конституції України, зі змісту яких випливає, що кожен має право звернутися до суду, якщо його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод.

При цьому слід зазначити, що при зверненні до суду позивачу необхідно обирати такий спосіб захисту, який би міг відновити його становище та захистити порушене, на його думку право. Застосування конкретного способу захисту права залежить як від змісту суб'єктивного права, за захистом якого звернулась особа, так і від характеру його порушення. З цією метою суд повинен з'ясувати характер спірних відносин (предмет та підстави позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб.

У постанові Верховного Суду України від 03 лютого 2015 року в справі № 21-617а14 зроблено правовий висновок, що завданням адміністративного судочинства згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Водночас, звертаючись з даним адміністративним позовом, позивач не зазначив, у чому полягає порушення відповідачем його прав та інтересів. Крім того, позивачем не надано доказів на підтвердження порушення оскаржуваною постановою державного виконавця його прав та інтересів, а також не вказано, яким чином визнання такої постанови протиправною і її скасування відновить його порушені права та інтереси.

Аналогічний висновок зроблений Верховним Судом України в постанові від 28.02.2017 (справа №21-3829а16).

Крім того, як зазначив Верховний Суд України, право, яке захищає суд, повинно існувати на день ухвалення судового рішення.

Статтею 90 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Суд, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що оскаржувана постанова державного виконавця прийнята відповідно до Закону України "Про виконавче провадження", а позовні вимоги позивача не підлягають до задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст.139 КАС України при відмові у задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, судові витрати стягненню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 268, 269, 271, 272, 287, 293, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду подається через Львівський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Р.М. Брильовський