Справа № 311/2856/18
Суддя: Степаненко Ю. А.
Дата ухвалення: 2018-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.10.2018 року м. Василівка

Василівський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого - судді Степаненко Ю.А.

при секретареві Шак О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Василівка адміністративну справу за позовом:

ОСОБА_1 (місце проживання: 71600, АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1) до інспектора 3 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції Запорізької області рядового поліції ОСОБА_2, (місце знаходження: 65114, м. Одеса, вул. Академіка Корольова, буд. 5), про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

В С Т А Н О В И В:

У адміністративному позові ОСОБА_1 вказує, що 10.08.2018 року, на вул. Віце-адмірала Азарова в м. Одесі, він перебував в автомобілі «Volkswagen Caddy», державний номер НОМЕР_2, коли підійшов відповідач і попросив предявити посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та реєстраційний документ на транспортний засіб.

Він предявив відповідачу ці документи, після чого відповідач відійшов на декілька хвилин, а коли повернувся, протягнув йому оскаржувану постанову і попросив поставити підпис. Замість підпису, він написав «Не згоден». В свою чергу, відповідач забрав постанову та передав йому копію оскаржуваної постанови і пішов.

З копії оскаржуваної постанови видно, що відповідач склав незаконну постанову про накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу, у розмірі 255 грн., у якій зазначено, що він, 10.08.2018 року, о 08 год. 15 хв., в м. Одеса вул. Французький б-р, 1, здійснив вїзд на заборонений знак 3.21 "В'їзд заборонено", чим порушив п.п.8.4 ПДР, та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП».

Позивач стверджує, що не вчиняв правопорушення.

Позивач просить суд:

- скасувати постанову відповідача Серії ВР №285813 від 10 серпня 2018 року про накладення на нього адміністративного стягнення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП у виді штрафу 255 грн. і закрити справу, відповідно до п.1 ст.247, п.3) ч.1 ст.293 КУпАП.

В судове засідання позивач не зявився, але надав заяву, в якій просить суд розглянути справу в його відсутності.

В судове засідання відповідач неодноразово не зявився, про причини неявки суду не повідомив, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений вчасно та належним чином.

Суд, оглянувши матеріали справи, вважає можливим розглянути справу та ухвалити рішення у відсутності зазначених учасників процесу.

Ухвалою судді від 20.08.2018 року було відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

Суд, дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, розглянувши надані докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у сукупності, вважає, позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав:

Судом встановлено, що відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ВР №285813 від 10 серпня 2018 року по справі про адміністративне правопорушення за ст.122 ч.1 КУпАП відносно ОСОБА_1, винесеної інспектором 3 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції Запорізької області рядовим поліції ОСОБА_2, копія якої є в справі, зазначено, що 10.08.2018 року, о 08 год. 15 хв., в м. Одеса, вул. Французький б-р, 1, ОСОБА_1 здійснив вїзд під заборонений знак 3.21 "В'їзд заборонено", чим порушив п.п.8.4 ПДР, та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП».

Позивача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн.

Відповідно до п. 8.4 Правил дорожнього руху України, дорожні знаки (додаток 1) поділяються на групи: а) попереджувальні знаки. Інформують водіїв про наближення до небезпечної ділянки дороги і характер небезпеки. Під час руху по цій ділянці необхідно вжити заходів для безпечного проїзду; б) знаки пріоритету. Встановлюють черговість проїзду перехресть, перехрещень проїзних частин або вузьких ділянок дороги; в) заборонні знаки. Запроваджують або скасовують певні обмеження в русі; г) наказові знаки. Показують обов'язкові напрямки руху або дозволяють деяким категоріям учасників рух по проїзній частині чи окремих її ділянках, а також запроваджують або скасовують деякі обмеження; ґ) інформаційно-вказівні знаки. Запроваджують або скасовують певний режим руху, а також інформують учасників дорожнього руху про розташування населених пунктів, різних об'єктів, територій, де діють спеціальні правила; д) знаки сервісу. Інформують учасників дорожнього руху про розташування об'єктів обслуговування; е) таблички до дорожніх знаків. Уточнюють або обмежують дію знаків, разом з якими вони встановлені.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Ч. 1 ст. 122 КУпАП передбачено притягнення особи до адміністративної відповідальності за: перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, та тягне за собою накладення штрафу в розмірі пятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до ст.ст. 72-77 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах субєкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин. Докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом. Суд не може витребовувати докази у позивача в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень, окрім доказів на підтвердження обставин, за яких, на думку позивача, відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів. Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, кожна сторона у справі, зобовязана надати суду належні та достатні докази на підтвердження своїх вимог та заперечень. Крім того, у даній категорії справ про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта власних повноважень, обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суду не надано відповідачем належні та достатні докази на підтвердження вини позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП. У постанові про адміністративне правопорушення відносно позивача відсутні посилання на докази, що стали підставою для притягнення його до адміністративної відповідальності.

Крім того, в постанові не зазначено, яке саме порушення, із передбачених ч.1 ст.122 КУпАП, вчинив позивач.

Відповідно до ст.283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова виконавчого органу сільської, селищної, міської ради по справі про адміністративне правопорушення приймається у формі рішення.

Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, імя та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, імя та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Ухвалою судді від 20.08.2018 року було зобовязано відповідача надати суду оригінал справи про адміністративне правопорушення, яке є предметом даного розгляду. Ухвала суду виконана не була.

Суду відповідачем не було надано належні, достатні, допустимі, докази на підтвердження вини позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, яке є предметом даного розгляду, а також на підтвердження дотримання вимог КУпАП щодо порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення..

Відповідно до п. 24 Постанови № 14 Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" звернено увагу на неприпустимість спрощеного підходу до розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

За таких обставин, факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, на думку суду, є недоведеним.

Відповідно до ч.3 ст.286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення субєкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення субєкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення субєкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Отже, аналізуючи вищевикладені обставини справи, а також законодавчі норми, виходячи з принципів: законності, обєктивності, справедливості та розумності, суд вважає можливим задовольнити позов, визнати протиправною та скасувати постанову серії ВР №285813 від 10 серпня 2018 року по справі про адміністративне правопорушення за ст.122 ч.1 КУпАП відносно ОСОБА_1, винесену інспектором 3 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції Запорізької області рядовим поліції ОСОБА_2.

Відповідно до положення п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення за ст.122 ч.1 КУпАП відносно ОСОБА_1 суд вважає необхідним закрити.

Судові витрати, відповідно до ст.ст.132, 139 КАС України, суд вважає необхідним віднести за рахунок держави.

Враховуючи вищевикладене, Конституцією України, Правилами дорожнього руху України, затвердженими Постановою КМ України 10.10.2001 року №1306 зі змінами, ст.ст.9, 122, 245 КУпАП, ст.ст. 8-10, 14, 15, 72-77, 90, 132, 139, 192-194, 205, 211, 229, 241 -246, 250, 251, 252, 255, 286, 292, 293, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов: ОСОБА_1 (місце проживання: 71600, АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1) до інспектора 3 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції Запорізької області рядового поліції ОСОБА_2, (місце знаходження: 65114, м. Одеса, вул. Академіка Корольова, буд. 5), про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,- задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову серії ВР №285813 від 10 серпня 2018 року по справі про адміністративне правопорушення за ст.122 ч.1 КУпАП відносно ОСОБА_1, винесену інспектором 3 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції Запорізької області рядовим поліції ОСОБА_2.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення за ст.122 ч.1 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Судові витрати - віднести за рахунок держави.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справаи, якщо апеляційну скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Василівського

районного суду ОСОБА_3