Справа № 165/620/18
Суддя: Довгополов Олександр Михайлович
Дата ухвалення: 2018-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2018 рокуЛьвів№ 857/253/18

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Довгополова О.М.,

суддів Гудима Л.Я., Святецького В.В.,

з участю секретаря судового засідання Федак С.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Закарпатської митниці Державної фіскальної служби України на рішення Нововолинського міського суду Волинської області від 12 липня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Закарпатської митниці Державної фіскальної служби України про скасування постанови про порушення митних правил, -

суддя (судді) в суді першої інстанції - Василюк А.В.,

час ухвалення рішення не вказаний,

місце ухвалення рішення - м. Нововолинськ,

дата складання повного тексту рішення не вказана,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Закарпатської митниці Державної фіскальної служби України про скасування постанови у справі про порушення митних правил № 0551/30500/18 від 21 лютого 2018 року.

Рішенням Нововолинського міського суду Волинської області від 12 липня 2018 року позов задоволено. Скасовано постанову про порушення митних правил №0551/30500/18 від 21 лютого 2018 року, винесену заступником начальника Закарпатської митниці Державної фіскальної служби України - начальником управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії Живицьким В.А. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбаченого ч.3 ст.470 Митного кодексу України та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 500 (п'ятсот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 8500 (вісім тисяч п'ятсот) грн. та закрито провадження у справі.

Рішення мотивоване тим, що позивач підпадає під ознаки нерезидента в розумінні МК України, оскільки має постійне місце проживання в Республіці Італія, що підтверджується відміткою у його паспорті громадянина України для виїзду за кордон "прийнятий на тимчасовий консульський облік у Посольстві України в Італійській Республіці" та «Permesso di soggiorno». Відповідач, як суб'єкт владних повноважень належними та допустимими доказами не довів протилежного, а саме те, що позивач є громадянином-резидентом України. Суд першої інстанції дійшов до висновку, що в діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.470 МК України, а тому не вбачає підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності.

Не погодившись із ухваленим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій, з посиланням на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким скасувати постанову Нововолинського міського суду від 12.07.2018 року у справі №165/620/18 та ухвалити нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог гр. ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що посадовою особою було повідомлено гр. ОСОБА_1, що митне оформлення вищезазначеного транспортного засобу буде здійснено в режимі транзиту. Стверджує, що з умовами режиму «транзит» та положеннями ст. 95 МК України гр. ОСОБА_1 було ознайомлено. Однак, жодних письмових зобов'язань гр. ОСОБА_1 не надавав. Також зазначає, що згідно з п. 3 ч. 1 ст. 266 МК України декларант зобов'язаний надати органу доходів і зборів передбачені законодавством документи і відомості, необхідні для виконання митних формальностей.

Отже, вважає, що згідно МК України обов'язок письмового декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення покладений на декларанта, в даному випадку - на громадянина ОСОБА_1 Також скаржник вказує на той факт, що жодних документів, що підтверджували б факт постійного місця проживання за межами території України, позивачем не надано, а перебування на тимчасовому обліку в консульській установі не відносить громадянина ОСОБА_1 до категорії нерезидента.

Відзиву на апеляційну скаргу від позивача не надходило.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України у зв'язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (частина перша статті 308 КАС України).

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що подана скарга підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, а саме протоколом про порушення митних правил №0551/30500/18 від 21 січня 2018 року та постановою про порушення митних правил №0551/30500/18 від 21 лютого 2018 року, 21 січня 2018 року позивачем було ввезено в зону митного контролю на ділянку «Виїзд» митного посту «Тиса» Закарпатської митниці ДФС легковий автомобіль марки «Skoda Octavia», реєстраційний номерний знак Італії НОМЕР_2 (а.с.19-21, 78-81).

Не визнаючи свою вину, позивач до протоколу про порушення митних правил №0551/30500/18 від 21 січня 2018 року додав письмові пояснення, в яких зазначив, що транспортний засіб на іноземній реєстрації ввіз на митну територію України не в режимі транзит і оскільки він знаходиться на тимчасовому консульському обліку в Республіці Італія, то вважав, що йому був встановлений строк 60 днів для вивезення автомобіля за межі митної території України (а.с.91-92).

Задовольняючи позов, суд першої інстанції керувався тим, що притягуючи до відповідальності ОСОБА_1 за ч.3 ст.470 МК України, митний орган не врахував, що відповідальність згідно цієї норми наступає лише при перевищенні встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки транспортних засобів комерційного призначення, однак позивач ввозив транспортний засіб виключно для особистого користування. Вказує, що за змістом п.45 ч.1 ст.4 МК України постійне місце проживання - місце проживання на території будь-якої держави не менше одного року громадянина, який не має постійного місця проживання на території інших держав і має намір проживати на території цієї держави протягом будь-якого строку, не обмежуючи таке проживання певною метою, і за умови, що таке проживання не є наслідком виконання цим громадянином службових обов'язків або зобов'язань за договором (контрактом).

Виходячи з наведеного, суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що позивач підпадає під ознаки нерезидента в розумінні МК України, оскільки має постійне місце проживання в Республіці Італія, що підтверджується відміткою у його паспорті громадянина України для виїзду за кордон "прийнятий на тимчасовий консульський облік у Посольстві України в Італійській Республіці" та «Permesso di soggiorno» (а.с.18). Відповідач, як суб'єкт владних повноважень належними та допустимими доказами не довів протилежного, а саме те, що позивач є громадянином-резидентом України.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції і вважає його таким, що не відповідає правильно застосованим нормам матеріального та процесуального права з огляду на наступне.

Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить із того, що відповідно до п. (а) ч.1 ст. 335 МК України під час переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України декларант, уповноважена ним особа або перевізник залежно від виду транспорту, яким здійснюється перевезення товарів, надають органу доходів і зборів в паперовій або електронній формі, документи на транспортний засіб, зокрема ті, що містять відомості про його державну реєстрацію (національну належність).

Частиною 1 ст. 366 МК України встановлено, що двоканальна система - це спрощена система митного контролю, яка дає громадянам змогу здійснювати декларування, обираючи один з двох каналів проходу (проїзду транспортними засобами особистого користування) через митний кордон України.

Обрання "зеленого коридору" вважається заявою громадянина про те, що переміщувані ним через митний кордон України товари не підлягають письмовому декларуванню, оподаткуванню митними платежами, не підпадають під встановлені законодавством заборони та/або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території та свідчить про факти, що мають юридичне значення. Громадяни, які проходять (проїжджають) через "зелений коридор", звільняються від подання письмової митної декларації.

Канал, позначений символами зеленого кольору ("зелений коридор"), призначений для декларування шляхом вчинення дій громадянами, які переміщують через митний кордон України товари і транспортні засоби у відповідних обсягах (ч.2 ст. 366 МК України): не підлягають оподаткуванню митними платежами, не підпадають під встановлені законодавством заборони або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території, не підлягають письмовому декларуванню.

Громадяни, які проходять (проїжджають) через "зелений коридор", звільняються від подання письмової митної декларації. Звільнення від подання письмової митної декларації не означає звільнення від обов'язкового дотримання порядку переміщення товарів через митний кордон України (ч. 6 ст. 366 МК України).

Роздруківка інформації з центральної бази даних ЄАІС ДФС, яка є у матеріалах справи, засвідчує, що ТЗ «Sкоdа», моделі «Оctavia», ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_3, реєстраційний номерний знак Італії НОМЕР_2, 16.12.2017 року був переміщений по «зеленому коридору», що є елементом двоканальної системи проходження митного контролю.

Відповідно до п. 14 Типової технологічної схеми здійснення митного контролю автомобільних транспортних засобів перевізників і товарів, що переміщуються ними, у пунктах пропуску через державний кордон, затвердженої Постановою Кабінету Міністрів України № 451 від 21.05.2012 року, митний контроль автомобільних транспортних засобів і товарів, що переміщуються смугами руху, позначеними символами зеленого кольору ("зелений коридор"), у пункті пропуску здійснюється у спрощеному порядку, з однією зупинкою автомобільного транспортного засобу на смузі руху та, як правило, без виходу з нього водія та пасажирів.

Відповідно до п. 11 Типової технологічної схеми здійснення митного контролю автомобільних транспортних засобів перевізників і товарів, що переміщуються ними, у пунктах пропуску через державний кордон, затвердженої Постановою Кабінету Міністрів України від 21 травня 2012 року N 451, для здійснення митного контролю автомобільних транспортних засобів і товарів декларант, уповноважена ним особа або перевізник подають митним органам документи в паперовій або електронній формі, що містять відомості про автомобільні транспортні засоби і товари, достатні для їх ідентифікації та необхідні для прийняття рішення про їх пропуск через митний кордон України.

Відповідно до п. 3.1 наказу Державної митної служби від 17.11.2005, № 1118 "Про затвердження Правил митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України", який є чинним на даний час, у разі ввезення громадянином-нерезидентом з метою транзиту на митну територію України ТЗ, зареєстрованого у відповідному реєстраційному органі іноземної держави, або ввезення з цією самою метою громадянином-резидентом ТЗ, зареєстрованого постійно в цьому органі та який йому належить, що підтверджується відповідним документом про право власності на такий транспортний засіб та реєстраційним документом, декларування такого ТЗ здійснюється в усній формі.

Перевірка документів та відомостей здійснюється візуально та із застосуванням інформаційних технологій шляхом контролю з використанням системи управління ризиками. Інформація в ПІК «Інспектор» відомостей «адреса» вноситься зі слів громадянина, а тому у разі надання невірної усної інформації, вона може не відповідати фактичним даним.

Виходячи із встановленого законодавством порядку митного оформлення транспортних засобів, що ввозяться громадянами з метою транзиту, митницею було правомірно оформлено автомобіль «Skoda», моделі «Осtаvіа», ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_3, реєстраційний номерний знак Італії НОМЕР_2 у режим «транзит» на особу, яка пред'являла цей транспортний засіб для митного контролю, декларувала (у даному випадку усно) транспортний засіб та подавала відповідні документи, у яких була зазначена власником чи уповноваженою особою, тобто на громадянина ОСОБА_1

У відповідності до ст.90 МК України транзит - це митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома органами доходів і зборів України або в межах зони діяльності одного органу доходів і зборів без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Згідно з п.1 ст.95 Митного кодексу України, а також п.2.2 § IV наказу Держмитслужби України від 17.11.05 р. № 1118 "Про затвердження Правил митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України, зареєстрованого в Мінюсті України 25.11.05 №1428/11708, встановлюються такі строки транзитних перевезень залежно від виду транспорту для автомобільного транспорту - 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - 5 діб)

Митний режим транзиту у відповідності до ч. 1 ст.102 Митного кодексу України завершується вивезенням товарів, транспортних засобів комерційного призначення, поміщених у цей митний режим, за межі митної території України. Таке вивезення здійснюється під контролем органу доходів і зборів призначення.

Згідно ч.5 ст.102 Митного кодексу України для завершення митного режиму транзиту собою, відповідальною за дотримання вимог митного режиму, до закінчення строку, визначеного статтею 95 цього Кодексу, органу доходів і зборів призначення повинні бути представлені товари, поміщені у митний режим транзиту, та митна декларація або інший документ, визначений статтею 94 цього Кодексу.

Щодо твердження позивача про те, що він не є резидентом України, у зв'язку з перебуванням ним на тимчасовому обліку в Республіці Італія, та, як наслідок, встановлення йому шістдесятиденного строку тимчасового ввезення на територію України, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 380 МКУ громадяни-резиденти, які перебувають на тимчасовому консульському обліку в консульській установі України за кордоном, мають право тимчасово ввозити на митну територію України під письмове зобов'язання про зворотне вивезення за умови письмового декларування в порядку, передбаченому законодавством України для громадян, один транспортний засіб особистого користування, що класифікується за товарною позицією 8703 (крім товарної підпозиції 8703 10) згідно з УКТ ЗЕД, та причіп до нього, що класифікується за товарною підпозицією 8716 10 згідно з УКТ ЗЕД (за умови ввезення разом із транспортним засобом), на строк, що не перевищує 60 днів протягом одного календарного року, який може бути як безперервним, так і з перервами), без сплати митних платежів, які відповідно до закону підлягають сплаті при імпорті таких транспортних засобів. Зазначені транспортні засоби можуть бути тимчасово ввезені на митну територію України за умови подання органу доходів і зборів документів, що підтверджують право власності громадянина на такі транспортні засоби та їх реєстрацію на території відповідної країни.

Відповідно до ч. 1 ст.381 Митного кодексу України громадянам дозволяється ввозити транспортні засоби особистого користування з метою транзиту через митну територію України за умови їх письмового декларування в порядку, передбаченому для громадян, та внесення на рахунок органу доходів і зборів, що здійснив пропуск таких транспортних засобів на митну територію України, грошової застави в розмірі митних платежів, що підлягають сплаті при ввезенні таких транспортних засобів на митну територію України з метою вільного обігу. Зазначені вимоги не поширюються на транспортні засоби, постійно зареєстровані у відповідних реєстраційних органах іноземної держави, що підтверджується відповідним документом.

Посадовою особою було повідомлено гр. ОСОБА_1, що митне оформлення вищезазначеного транспортного засобу буде здійснено в режимі транзиту. З умовами режиму «транзит» та положеннями ст. 95 МКУ гр. ОСОБА_1 було ознайомлено. Однак жодних письмових зобов'язань гр. ОСОБА_1 не надавав.

Відповідно до ч.1 ст. 246 МК України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Відповідно до ч. 1 ст. 257 МК України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Відповідно до ч. 4 ст. 265 МК України громадяни можуть бути декларантами після досягнення ними 16-річного віку.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 266 МК України декларант зобов'язаний надати органу доходів і зборів передбачені законодавством документи і відомості, необхідні для виконання митних формальностей.

Отже, згідно МК України, обов'язок письмового декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення покладений на декларанта.

Відповідно до підпункту «в» пункту 33 статті 4 Митного кодексу України нерезиденти - це фізичні особи: іноземці та особи без громадянства, громадяни України, які мають постійне місце проживання за межами України. Постійне місце проживання - місце проживання на території будь-якої держави не менше одного року громадянина, який не має постійного місця проживання на території інших держав і має намір проживати на території цієї держави протягом будь-якого строку, не обмежуючи таке проживання певною метою, і за умови, що таке проживання не є наслідком виконання цим громадянином службових обов'язків або зобов'язань за договором (контрактом).

Будь-яких документів, що підтверджували б факт постійного місця проживання за межами території України, позивачем не надано.

Крім того, відповідно до наданої громадянином ОСОБА_1 копії паспорта НОМЕР_4 від 26.09.2007, виданого Нововолинським МВ УМВС України у Волинській області, адресою проживання гр. ОСОБА_1 є: АДРЕСА_1. Іншої адреси проживання, тим більше за межами території України гр. ОСОБА_1 не надано.

ОСОБА_1 також є платником податків, що підтверджується наданою ним карткою платника податків - № НОМЕР_1, зареєстрованої у Державному реєстрі 16.05.2000 року.

Відповідно до підпункту «в» пункту 50 статті 4 Митного кодексу України, резиденти це фізичні особи: громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які мають постійне місце проживання в Україні, що підтверджується відміткою в паспорті.

Перебування на тимчасовому обліку в консульській установі не відносить громадянина ОСОБА_1 до категорії нерезидента, виходячи з наступного.

Згідно пункту 1.2 наказу Міністерства закордонних справ України від 17.11.2011 №337 «Про затвердження Правил ведення закордонними дипломатичними установами України консульського обліку громадян України, які постійно проживають або тимчасово перебувають за кордоном, та дітей - громадян України, усиновлених іноземцями або громадянами України, які постійно проживають за кордоном» зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 16 грудня 2011 р. за N 1458/20196, Консульський облік полягає в реєстрації в закордонній дипломатичній установі громадянина України, який постійно проживає або тимчасово перебуває за кордоном, шляхом внесення даних про громадянина України до облікової картки та електронного реєстру громадян України, які постійно проживають або тимчасово перебувають за кордоном (далі - електронний реєстр), що ведеться в закордонній дипломатичній установі за встановленою формою, проставленні в дипломатичний паспорт України, службовий спорт України, паспорт громадянина України для виїзду за кордон (далі - паспортний документ), проїзний документ дитини відповідної відмітки (штампу).

Прийняття на консульський облік громадянина України здійснюється в ЗДУ, на території консульського округу якої він постійно проживає або планує тимчасово перебувати на законних підставах більше, ніж три місяці.

На постійний консульський облік приймаються громадяни України, які відповідно до чинного законодавства України є такими, що постійно проживають за кордоном.

При прийнятті на постійний консульський облік громадянин України подає копії сторінок паспортного документа або проїзного документа дитини з написами і відомостями про пред'явника документа, відміткою про виїзд на постійне проживання за кордон. Вказана відмітка в паспорті ОСОБА_1 відсутня.

Таким чином, з огляду на вищезазначені фактичні обставини та згідно з наказом Міністерства Закордонних справ України, ОСОБА_1 належить до категорії резидентів України.

Виходячи з вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку про те, що постановою в справі про порушення митних правил № 0551/30500/18 від 21.02.2018 року ОСОБА_1 на підставі та у порядку, що встановлені законом, було правомірно притягнуто до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч.3 ст.470 Митного кодексу України.

Колегія суддів, керуючись статтею 317 Кодексу адміністративного судочинства України, якою неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, а також неправильне застосування норм матеріального права встановлено підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення, вважає за необхідне скасувати рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 308, 310, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. ст. 317, 321, 322, ч. 1 ст. 325 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Закарпатської митниці Державної фіскальної служби України задовольнити.

Рішення Нововолинського міського суду Волинської області від 12 липня 2018 року у справі № 165/620/18 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Закарпатської митниці Державної фіскальної служби України про скасування постанови про порушення митних правил - скасувати та прийняти нове судове рішення, яким позов залишити без задоволення.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та не може бути оскаржена.

Головуючий суддя О. М. Довгополов
судді В. В. Святецький
Л. Я. Гудим