Справа № 448/1385/16-а
Суддя: Рибачук Андрій Іванович
Дата ухвалення: 2018-11-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2018 рокуЛьвів№ 857/840/18

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Рибачука А. І.,

суддів Багрія В. М., Старунського Д. М.,

за участю секретаря Болюк Н. В.

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу Львівської митниці ДФС на рішення Мостиського районного суду Львівської області від 19 липня 2018 року у справі № 448/1385/16-а (рішення ухвалене у м. Мостиська судом у складі головуючого судді Білоуса Ю. Б.) за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Львівської митниці ДФС про визнання незаконною та скасування постанови, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача заступник начальника Львівської митниці ДФС ОСОБА_4,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до суду з адміністративним позовом до Львівської митниці ДФС в якому просив визнати незаконною та скасувати постанову відповідача в справі про порушення митних правил від 08 липня 2016 року № 2248/20911/16.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що при розгляді справи, вирішуючи питання щодо притягнення його до відповідальності за порушення митних правил, посадова особа митниці не зясувала всіх обставин справи, не переконалась у відсутності обставин, які виключають провадження у справі та чи підлягав він притягненню до адміністративної відповідальності, неправильно застосувала митне законодавство.

Рішенням Мостиського районного суду Львівської області від 19 липня 2018 року адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись із зазначеною постановою суду, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій, з посиланням на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує посиланням на те, що посадовими особами Львівської митниці ДФС вірно кваліфіковано дії позивача за статтею 485 Митного Кодексу України (далі МК України), вчинено всі необхідні процесуальні дії при складанні протоколу про адміністративне правопорушення та вірно визначено розмір штрафу з врахуванням експертної консультації № 1455 на підставі якої Львівською митницею ДФС видано службову записку про розрахунок вартості транспортного засобу.

Представник позивача в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги заперечив, посилаючись на законність рішення суду першої інстанції, просив у її задоволенні відмовити.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги, посилаючись на викладені в ній обставини, просив її задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 01 квітня 2016 року стосовно громадянина ОСОБА_3 працівниками митного поста «Смільниця» Львівської митниці ДФС було складено протокол про порушення митних правил № 1216/20911/16 за ознаками порушення, передбаченого частиною третьою статті 470 МК України. Вказаний протокол про порушення митних правил було складено у звязку з перевищенням громадянином ОСОБА_3 строку доставки, встановленого статтею 95 МК України товару автомобіля марки «Mercedes Benz 250TD», що перебуває під митним контролем органу доходів і зборів.

Під час розгляду вказаної справи було зясовано, що згаданою особою 05 травня 2014 року було ввезено на митну територію України через пункт пропуску «Шегині-Медика» митного поста «Мостиська» автомобіль марки «Mercedes Benz 250TD», VIN WDB1241851F125915, реєстраційний номер RP47703. Згідно наданих ОСОБА_3 А пояснень вказаний транспортний засіб був знищений пожежею, а в подальшому зданий на металобрухт, за що ним одержано кошти в сумі 700 гривень.

09 червня 2016 року головним державним інспектором ВМО № 3 митного поста «Смільниця» Львівської митниці ДФС ОСОБА_5 складено протокол № 2248/20911/16 відносно ОСОБА_3 за ознаками порушення митних правил, передбаченого статтею 485 МК України.

За результатами розгляду вказаного протоколу заступником начальника Львівської митниці ДФС ОСОБА_6 винесено постанову в справі про порушення митних правил від 08 липня 2016 року № 2248/20911/16, якою позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 485 МК України та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 300% несплаченої суми митних платежів на суму 340 695 грн.

Не погодившись із зазначеною постановою ОСОБА_3 оскаржив її до суду.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що дії позивача не становлять складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 485 МК України; в оскаржуваній постанові відсутні відомості про складання уповноваженою особою митного органу протоколу про адміністративне правопорушення відносно позивача; у матеріалах справи відсутній висновок експерта щодо належного визначення вартості транспортного засобу як безпосереднього предмету порушення митних правил, що є обовязковим для накладення стягнення у виді штрафу.

Відповідно до частини першої статті 381 МК України громадянам дозволяється ввозити з метою транзиту через митну територію України постійно зареєстровані у відповідних реєстраційних органах іноземної держави транспортні засоби особистого користування без письмового декларування та внесення на рахунок митного органу, що здійснив пропуск таких транспортних засобів на митну територію України, грошової застави в розмірі митних платежів, що підлягають сплаті при ввезенні таких транспортних засобів з метою вільного обігу.

Відповідно до частини першої статті 90 МК України транзит - це митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома органами доходів і зборів України або в межах зони діяльності одного органу доходів і зборів без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Згідно з частиною другою статті 91 МК України митний режим транзиту застосовується до товарів, які переміщуються, зокрема, прохідним транзитом від пункту ввезення (пропуску) на митну територію України до пункту вивезення (пропуску) за межі митної території України (у тому числі в межах одного пункту пропуску через державний кордон України).

Згідно частини першої статті 93 МК України товари, транспортні засоби комерційного призначення, що переміщуються у митному режимі транзиту, повинні:

1) перебувати у незмінному стані, крім природних змін їх якісних та/або кількісних характеристик за нормальних умов транспортування і зберігання;

2) не використовуватися з жодною іншою метою, крім транзиту;

3) бути доставленими у орган доходів і зборів призначення до закінчення строку, визначеного статтею 95 цього Кодексу;

4) мати неушкоджені засоби забезпечення ідентифікації у разі їх застосування.

Відповідно до частини другої статті 193 МК України у разі втрати або видачі без дозволу органу доходів і зборів товарів, що перебувають під митним контролем і переміщуються транзитом, перевізник зобовязаний сплатити митні платежі, встановлені законом на імпорт зазначених товарів.

Згідно зі статтею 292 МК України митні платежі не сплачуються у разі, якщо відповідно до цього Кодексу, Податкового кодексу України, інших законів України, а також міжнародних договорів, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України:

1) товари не є обєктом оподаткування митними платежами;

2) щодо товарів надано звільнення або повне умовне звільнення від сплати митних платежів - у період дії такого звільнення і при дотриманні умов, у звязку з якими його надано;

3) при ввезенні товарів на митну територію України або вивезенні товарів з митної території України товари були поміщені у митний режим, який відповідно до положень цього Кодексу не передбачає сплату митних платежів, - на період дії цього режиму та при виконанні умов, що випливають з такого режиму;

4) коли загальна фактурна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України або вивозяться за межі митної території України громадянами, не перевищує обсягів, які не є обєктом оподаткування митними платежами відповідно до розділу XII цього Кодексу.

Отже метою транзиту є переміщення між двома органами доходів і зборів України або в межах зони діяльності одного органу доходів і зборів. При цьому, таке переміщення дозволено без будь-якого використання товарів та сплати митних платежів.

Так, статтею 284 МК України передбачено, що за умови дотримання вимог та обмежень, встановлених розділом V цього Кодексу, застосовується умовне повне звільнення від оподаткування митом до товарів, поміщених у митний режим транзиту.

Враховуючи, що строк транзитного перевезення для автомобільного транспорту становить 10 діб, протягом цього періоду діє умовне повне звільнення від сплати митних платежів.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 276 МК України платником мита є особа, яка використовує товари, митне оформлення яких було здійснено з умовним звільненням від оподаткування, не за цільовим призначенням та/або всупереч умовам чи цілям такого звільнення згідно з цим Кодексом, іншими законами України, а також будь-які інші особи, які безпідставно використовують звільнення від оподаткування митом (податкову пільгу).

З огляду на зазначене вище, розпорядження транспортним засобом особистого користування, ввезеним у митному режимі «транзит» в інших цілях, ніж транзит, являє собою використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у звязку з якими було надано такі пільги, та утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 485 МК України.

Таким чином, Львівською митницею ДФС правильно кваліфіковано дії позивача за ознаками правопорушення, передбаченого статтею 485 МК України, як використання товару, стосовно якого надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у звязку з якими було надано такі пільги.

Суд першої інстанції не звернув увагу на вказані норми закону та зробив помилковий висновок про те, що у діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 485 МК України.

Також, не відповідає обставинам справи висновок суду першої інстанції про здійснення відповідачем провадження у справі про порушення митних правил за відсутності складеного відносно позивача протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки такий складено головним державним інспектором ВМО № 3 митного поста «Смільниця» Львівської митниці ДФС ОСОБА_5 09 червня 2016 року за № 2248/20911/16.

Разом з тим, суд погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність у матеріалах справи висновку експерта щодо належного визначення вартості транспортного засобу, як безпосереднього предмету порушення митних правил, що є обовязковим для накладення стягнення у виді штрафу.

Згідно статті 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); другорядні: за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); резервний. Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Основний метод визначення митної вартості в цьому випадку не застосовувався, оскільки він використовується при ввезенні на територію України транспортного засобу в режимі «імпорт» та при добровільному декларуванні цього транспортного засобу. В цьому випадку транспортний засіб "Mercedes Benz 250TD" ввозився на територію України в митному режимі «транзит», тобто декларування цього транспортного засобу не відбувалося. Таким чином, визначення митної вартості транспортного засобу відбувалося за одним з другорядних методів.

Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженою наказом Міністерства юстиції від 24 листопада 2003 року №142/5/2092, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за № 1074/8395 (далі - ОСОБА_5) у пункті 7.35 визначено, що у разі відсутності цінових даних колісних транспортних засобів (далі - КТЗ) у довідковій літературі, зокрема зазначеній у додатку 8, а також у разі наявності обставин, зумовлених змінами економічного стану країни, що супроводжуються різкими коливаннями цін на КТЗ, та в інших випадках, коли застосування довідкових даних є неможливим, допускається використання даних обмеженого ринку КТЗ. У такому випадку інформація про ціни на нові КТЗ чи КТЗ, які були в користуванні, може бути отримана з каталогів, комп'ютерних програм та прайс-листів дилерів виробників і торговельних фірм, а також із спеціалізованих для продажу КТЗ періодичних видань.

Пунктом 7.53.5 ОСОБА_5 дозволяється використання ресурсів мережі Інтернет, однак довідкові дані, які використовуються під час оцінки отримані з ресурсів мережі Інтернет, повинні бути роздруковані із зазначенням дати отримання інформації і абсолютної URL-адреси і включені у звіт (акт) про оцінку або у висновок експерта (експертного дослідження).

Відповідачем не дотримано ОСОБА_5 оцінки транспортного засобу, а саме включення довідкових даних отриманих з ресурсів мережі Інтернет у звіт (акт) про оцінку або у висновок експерта, який є відстунім у матеріалах справи.

Відповідно до частин першої, четвертої статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

З врахуванням наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи, суд приходить до висновку про необхідність зміни рішення суду першої інстанції шляхом виключення із мотивувальної частини рішення посилання на висновки щодо незаконності оскаржуваної постанови у звязку з відсутністю у діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 485 МК України та здійсненням провадження у справі про порушення митних правил без складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Керуючись статтями 271, 272, 286, 308, 310, 315, 316, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Львівської митниці ДФС задоволити частково.

Рішення Мостиського районного суду Львівської області від 19 липня 2018 року у справі № 448/1385/16-а за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Львівської митниці ДФС про визнання незаконною та скасування постанови змінити, виключивши з мотивувальної частини рішення посилання на висновки щодо незаконності оскаржуваної постанови у звязку з відсутністю в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 485 МК України та здійсненням провадження у справі про порушення митних правил без складання протоколу про адміністративне правопорушення.

В решті рішення Мостиського районного суду Львівської області від 19 липня 2018 року у справі № 448/1385/16-а залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_7
судді ОСОБА_8
ОСОБА_9