Справа № 0540/8824/18-а
Суддя: Бабаш Г.П.
Дата ухвалення: 2018-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 жовтня 2018 р. Справа№0540/8824/18-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Бабаш Г.П.,

при секретарі Оголь В.К.

за участю

представника позивача ОСОБА_1 (за довіреністю від 04.10.2018 року №42),

представника відповідача ОСОБА_2 (за довіреністю від 12.03.2018 №89),

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального судового провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю ЗДРАВНИЦЯ ПЛЮС (, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Новотрубна, 19) до ОСОБА_3 управління ДФС у Донецькій області (, Донецька область, м. Маріуполь, вул. 130-ї Таганрозької дивізії, 114) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 21.06.2018 року №, № в частині завищення від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток на суму 3 727 051,00 грн., №3, №3,-

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю ЗДРАВНИЦЯ ПЛЮС звернулось до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до ОСОБА_3 управління ДФС у Донецькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 21.06.2018 року №, № в частині завищення від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток на суму 3 727 051,00 грн., №3, №3.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що за результатами перевірки відповідачем складений акт від 05.06.2018 року №585/05-99-14-15/35127625 про результати документальної планової виїзної перевірки ТОВ «ЗДРАВНИЦЯ ПЛЮС» податкового законодавства за період з 01.01.2015 року по 31.12.2017 року, валютного за періоди з 01.01.2015 року по 31.12.2017 року, єдиного внеску на загальнообов`язакове державне страхування за період з 01.01.2015 року по 31.12.2017 року.

Не погодившись з висновками викладеними в акті, позивач подав заперечення. Проте вказані заперечення відповідачем залишені без розгляду.

На підставі акту перевірки податковим органом винесені податкові повідомлення рішення № від 21.06.2018 року на суму 1 118 115 грн., в тому числі сума завищеного зобов`язання з ПДВ 745 410,00 грн. та сума штрафних санкцій 372 705,00 грн; № від 21.06.2018 року на суму завищеного від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток 10 745 373,00 грн; №3 від 21.06.2018 року на суму 510,00 грн., в тому числі сума штрафних санкцій за подання з порушенням встановлених строків податкових розрахунків з податку на доходи фізичних осіб 510,00 грн; №3 від 21.06.2018 року на суму 9633,39 грн., в тому числі сума штрафних санкцій за несвоєчасне перерахування військового збору 6913,79 грн. та пеня 19,60 грн.

Не погодившись з актом перевірки та податковими повідомленнями - рішеннями від 21.06.2018 року позивач звернувся зі скаргою до Державної фіскальної служби України. Рішенням Державної фіскальної служби України скаргу позивача залишено без задоволення.

Позивач вважає прийняті податкові повідомлення рішення незаконним та таким, що підлягає скасуванню.

Відповідач надав суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог. В обґрунтування позовних вимог відповідач посилається на те, що ГУ ДФС у Донецькій області проведено документальну планову виїзну перевірку ТОВ «ЗДРАВНИЦЯ ПЛЮС» податкового законодавства за період з 01.01.2015 року по 31.12.2017 року, валютного за період з 01.01.2015 року по 31.12.2017 року, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2015 року по 31.12.2017 року, про що складено акт перевірки від 05.06.2018 року №585/05-99-14-15/35127625.

Перевіркою встановлено порушення ТОВ «ЗДРАВНИЦЯ ПЛЮС», зокрема: п.441, п.44.2 ст.44, п.п.134.1.1 ст. 134 податкового кодексу України, п.3 П(С)БО 1, п.20 Положення (стандарт) бухгалтерського обліку (ПСБО) 16 «Витрати», затвердженого наказом Мінфіну України від 31.12.1999 року №318 (зареєстровано в Мін`юсті України 19.01.2000 №27/4248), із змінами та доповненнями, ч. 2 ст.3, ч.1 ст.11 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», ТОВ «Здравниця плюс» до складу витрат рядка 2130 Звіту про фінансові результати «Адміністративні витрати» віднесено неправомірно визначення витрат щодо операцій з придбання послуг (поточний ремонт) ПП «СТРОЙ-ВЕСТ», які не підтверджені належним чином оформленими первинними документами, у зв`язку з чим занижено по рядку показника «Фінансовий результат до оподаткування, визначений у фінансовій звітності» за І півріччя 2017 року у сумі 2372051,00 грн.; п.44.1, п.44.6 с.44, п.85.2 ст.85, п.198.1, п. 198.2, п.198.3 ст.198 Податкового кодексу України, ст.3, ст.4, ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», п.1.2 ст.2.1, п.2.4, п.2.13 ст.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року №88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 05.06.1995 року за №168/704 зі змінами і доповненнями, в результаті занижено податок на додану вартість всього на суму 745410,00 грн.

За розглядом акта перевірки, з урахуванням порушень ГУ ДФС У Донецькій області складено податкові повідомлення-рішення від 21.06.2018 року №5 на суму 745410,00 грн. податку на додану вартість та 3 727 705,00 грн. штрафної санкції, №5 на зменшення суми від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток на суму 10 745 373,00 грн.

Перевіркою питань щодо повноти сплати (перерахування) та дотримання встановлених строків сплати (перерахування) до бюджету військового збору у перевіряємому періоді встановлено, що позивачем несвоєчасно перераховано до бюджету військовий збір, після виплати оподаткованого доходу за ІІ половину серпня 2016 року у сумі 38 455,16 грн. На момент виявлення порушення, військовий збір сплачено у повному обсязі. При цьому виплата доходу за ІІ половину серпня 2016 року (05.09.2016року) передувала сплаті (перерахуванню) військового збору (06.09.2016 року), тобто податковий агент має нести відповідальність передбачену статтею 127 Кодексу.

Також на порушення вимог підпункту 49.18.2 пункту 49.18 статті 49, пункту 51.1 статті 51, підпункту «б» пункту 176.2 статті 176 Податкового кодексу України та пункту 2.1 Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, ТОВ » ЗДРАВНИЦЯ ПЛЮС» подані з порушенням встановлених строків розрахунків за формою №1ДФ за період III-IV квартали 2015 року та на порушення вимог пунктів 3.1, 3.9 Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, в частині подання з недостовірними відомостями або помилками розрахунків за формою №1ДФ за період I-IV квартал 2015 року, I-III квартали 2016 року та І квартал 2017 року.

За результатами розгляду матеріалів перевірки ГУ ДФС у Донецькій області сформовані податкові-повідомлення рішення від 21.06.2018 року №3 про визначення грошового зобов`язання за штрафною санкцією у розмірі 510,00 грн. та №3 про визначення грошового зобов`язання з військового збору за штрафною санкцією у розмірі 9002,92 грн.

Враховуючи викладене, відповідач просив відмовити ТОВ «ЗДРАВНИЦЯ ПЛЮС» в задоволенні позову в повному обсязі.

Ухвалою суду від 17.09.2018 року суд відкрив провадження в адміністративній справі та призначив розгляд справи за правилами загального позовного провадження у підготовче засідання на 09.10.2018 року.

Ухвалою суду від 09.10.2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 30.10.2018 року.

У судовому засіданні представник позивача підтримав викладені у позовній заяві доводи та просив суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечував з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву та просив суд відмовити у його задоволенні.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю «ЗДРАВНИЦЯ ПЛЮС» зареєстровано в якості юридичної особи 07.05.2007 року № 0025629, включено до ЄДРПОУ за № 35127625.

ОСОБА_3 управління ДФС у Донецькій області проведено документальну планову виїзну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗДРАВНИЦЯ ПЛЮС» (код за ) податкового законодавства за періоди з 01.01.2015 року по 31.12.2017 року, валютного за період з 01.01.2015 року по 31.12.2017 року, єдиного внеску на загальнобов`язкове державне соціальне страхування за періоди з 01.01.2015 року по 31.12.2017 року, за результатами якої складено акт перевірки №585/05-99-14-13-35127625.

Перевіркою встановлено порушення:

п.44,1, п.44.2 ст.44 розд. II, Згідно п.п.134.1.1 п.134.1 ст.134 розд. III Податкового Кодексу України зі змінами та доповненнями, п.3 розд. ІІІ П(С)БО 1, п. 20 Положення (стандарт) бухгалтерського обліку ШСБО) 16 «Витрати», затвердженого наказом Мінфіну України від 31.12.99 № 318 (зареєстровано в Мін'юсті України 19.01.2000 за №27/4248) із змінами та доповненнями, затвердженого Наказом Міністерства Фінансів 07.02.2013 № 73, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 28.02.2013 за 336/22868, ч.2 ст.3 розд. І, ч.1 ст.11 розд. ІV Закону України від 16.07.1999 №996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 15 «Дохід» затверджений Наказом Міністерства фінансів України від 29 листопада 1999 року №290, п.5, п.11 Положення (стандарт) бухгалтерського обліку (ПСБО) 11 «Зобов`язання», затвердженого наказом Мінфіну України від 31 січня 2000 року№20 (зареєстровано в Мін`юсті України 11 лютого 2000 року за №85/4306_, в результаті завищено від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток за 2017 рік всього у сумі 10 745 373 грн.;

п. 44.1, п. 44.6 ст. 44, п.85.2 ст.85, п.п. «а» п.198.1, абзаців першого третього п.п. 198.2 та абзаці першого і другого п.п.198.3 ст.198 Податкового кодексу України, ст.3, ст.4, ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в України» від 16.07.1999 року №996-XIV, п.1.2 ст.1, п.2.1, п.2.4, п.2.5, п.2.13 ст.2 Положенням про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року №88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 року за №168/704 зі змінами і доповненнями, внесеними наказами Міністерства фінансів України від 07.06.2010 року №372, від 08.11.2010 року №1327, в результаті заниження податкового зобов`язання всього на суму ПДВ 745 410,00 грн., в тому числі квітень 2017 року у сумі 230 788,00 грн., травень 2017 року 447 025,00 грн., червень 2017 року 67597,00 грн.;

пп.49.18.2. п.49.18 ст.49, п.51.1 ст.51, пл.176.2 «б» п.176.2 ст.176 Кодексу та п.2.1, 3.1, 3.9 Порядку №4, в частині подання з порушенням встановлених строків Розрахунків за формою №1ДФ за період ІІІ-ІV квартали 2015 року та подання з недостовірними відомостями або помилками Розрахунків за формою №1ДФ за період І-ІV квартали 2015 року, І-ІІІ квартал 2016 року та І квартал 2017 року (код помилки «99»);

п.п.16.1.4. п.16.1. ст. 16, п.п.1.4, 1.5, 1.6 п. 16і підрозділу 10 розділу XX Кодексу, в частині неперерахування військового збору під час виплати оподатковуваного доходу за ІІ половину серпня 2016 року в сумі 38 455,16 грн.;

абз. 1 п.1 ст.4, п.1 ч.2 ст.6, п.4 ч.2 ст.6, ст.7, ч.2 ст.9 Закону №2464-VI, в частині самостійного донарахування платником єдиного внеску на загальну суму 2 511,09 грн., у зв`язку з виявленням помилки.

Позивачем направлено на адресу ОСОБА_3 управління ДФС у Донецькій області заперечення на акт перевірки за вих. №290 від 12.06.2018 року, відповідно до якого позивач просив скасувати акт №585/05-99-14-15/34127625 в частині.

ОСОБА_3 управління ДФС у Донецькій області від 20.06.2018 року №26845/10/05-99-14-15 на заперечення ТОВ «ЗДРАВНИЦЯ ПЛЮС» визначено, що висновок акту №585/05-99-14-15/35127625 відповідає діючому законодавству та залишено без змін.

На підставі акту перевірки, контролюючим органом складено спірні податкові повідомлення - рішення від 21.06.2018 року № на суму 745410,00 грн. податку на додану вартість та 372705 грн. штрафної санкції; № на зменшення суми від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток на суму 10 745 373,00 грн.; №3 про визначення грошового зобов`язання за штрафною санкцією у розмірі 510,00 грн.; №3 про визначення грошового зобов`язання з військового збору за штрафною санкцією у розмірі 9002,92 грн.

Актом перевірки встановлено, що взаємовідносини ТОВ «ЗДРАВНИЦЯ ПЛЮС» з ПП «СТРОЙ - ВЕСТ» здійснювались на підставі договорів від 21.03.2017 №3238 та від 04.04.2017 №3289.

ТОВ «ЗДРАВНИЦЯ ПЛЮС» здійснено оплату на адресу ПП «СТРОЙ-ВЕСТ» на суму 4472461,26 грн. за надані послуги, на підставі платіжних доручень.

На підставі договору та актів приймання виконаних будівельних робіт

ТОВ «ЗДРАВНИЦЯ ПЛЮС» отримано від ПП «СТРОЙ-ВЕСТ» податкові накладні.

З акту перевірки вбачається, що відсутність обєктів оподаткування та неможливість реального здійснення платником податків господарських операцій за період: червень, жовтень 2016 року, квітень червень 2017 по визначеному ланцюгу постачання.

Виходячи з вищенаведеного, податковим органом зроблено висновок, що ПП «СТРОЙ-ВЕСТ» здійснювало діяльність, спрямовану на здійснення операцій, повязаних з наданням податкової вигоди третім особам з метою штучного формування податкового кредиту, а саме ТОВ «ЗДРАВНИЦЯ ПЛЮС» неправомірно віднесено до складу «Адміністративних витрат» поточні ремонти пансіонатів «Смена», «Металург», «Сонячний берег», «Бригантина» та ДЗОіО «Сонячний» на суму 3 727 051,00 гривень.

Згідно з наданими до перевірки документами, з урахуванням інформації про виявлену схему ухилення від оподаткування ПДВ згідно з базами ДФС, не підтверджено проведення операцій по взаємовідносинах з ПП «СТРОЙ - ВЕСТ», тобто дані операції не здійснювались в межах господарської діяльності підприємства та не мали реального товарного характеру, у звязку з чим, наявність у ТОВ «ЗДРАВНИЦЯ ПЛЮС» документів, а також відображення господарських операцій в регістрах бухгалтерського обліку придбання не є безумовним підтвердженням реальності придбання послуг (поточний ремонт).

Перевіркою питань щодо повноти сплати (перерахування) та дотримання встановлених строків сплати (перерахування) до бюджету військового збору у перевіряємому періоді встановлено, що ТОВ «ЗДРАВНИЦЯ ПЛЮС» несвоєчасно перераховано до бюджету військовий збір, після виплати оподатковуваного доходу за ІІ половину серпня 2016 року у сумі 38 455,16 гривень. На момент виявлення порушення , військовий збір сплачено у повному обсязі. При цьому виплата доходу за ІІ половину серпня 2016 року (05.09.2016) передувала сплаті (перерахуванню) військового збору (06.09.2016), тобто податковий агент має нести відповідальність передбачену статтею 127 Кодексу.

Також на порушення вимог підпункту 49.18.2 пункту 49.18 статті 49, пункту 51.1 статті 51, підпункту «б» пункту 176.2 статті 176 Податкового кодексу України та пункту 2.1 Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, ТОВ «ЗДРАВНИЦЯ ПЛЮС» подані з порушенням встановлених строків розрахунків за формою № 1ДФ за період ІІІ ІV квартали 2015 року та на порушення вимог пунктів 3.1, 3.9 Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, в частині подання з недостовірними відомостями або помилками розрахунків за формою № 1ДФ за період І ІV квартали 2015 року, І IІІ квартали 2016 року та І квартал 2017 року (код помилки «99» - податковий номер фізичної особи недійсний або серія та номер паспорта відсутні в окремому реєстрі ДРФО).

Позивач не погодившись з висновками викладеними в акті перевірки від 05.06.2018 року №585/05-99-14-13/35127625 та з прийнятими спірними податковими повідомленнями рішеннями від 21.06.2018 №, №, №3, №3, звернувся зі скаргою №312 від 25.06.2018 року на дії ОСОБА_3 управління ДФС у Донецькій області до Державної фіскальної служби України.

Державна фіскальна служба України своїм рішенням від 29.05.2018 року №18498/6/94-99-01-01-25 вирішила продовжити строк розгляду скарги до 15.07.2008 включно.

Рішенням Державної фіскальної служби України від 30.08.2018 року №28052/6/99-99-11-01-01-25 про результати розгляду скарги податкові повідомлення-рішення ОСОБА_3 управління ДФС у Донецькій області від 21.06.2018 року №, №, №3, №3 залишено без змін, а скаргу без задоволення.

Позивач не погодившись з висновками викладеними в акті перевірки від 05.06.2018 року №585/05-99-14-15/35127625 та з прийнятими спірними податковими повідомленнями рішеннями від 21.06.2018 року №№, №, №3, №3, звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Спірні правовідносини регулюються положеннями Податковим кодексом України (далі по тексту ПК України, чинного на момент виникнення спірних правовідносин), Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні від 16.07.1999 № 996-XIV (далі по тексту Закон № 996).

Так, відповідно до пп. 14.1.18 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України бюджетне відшкодування це відшкодування від'ємного значення податку на додану вартість на підставі підтвердження правомірності сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за результатами перевірки платника.

Згідно підпункту 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (далі ПК України) податковий кредит це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

На підставі п. 198.1 ст. 198 ПК України, до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: придбання або виготовлення товарів та послуг; придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу; ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Пунктом 198.2 статті 198 ПК України визначено, що датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Для операцій із ввезення на митну територію України товарів датою віднесення сум податку до податкового кредиту є дата сплати податку за податковими зобов'язаннями згідно з пунктом 187.8 статті 187 цього Кодексу, а для операцій з постачання послуг нерезидентом на митній території України - дата складення платником податкової накладної за такими операціями, за умови реєстрації такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Датою віднесення сум до податкового кредиту замовника з договорів (контрактів), визначених довгостроковими відповідно до пункту 187.9 статті 187 цього Кодексу, є дата фактичного отримання замовником результатів робіт (оформлених актами виконаних робіт) за такими договорами (контрактами).

Для товарів/послуг, постачання (придбання) яких контролюється приладами обліку, факт постачання (придбання) таких товарів/послуг засвідчується даними обліку.

Згідно п. 198.3 цієї ж статті податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до п. 198.6 ст. 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними / розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

У разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних/розрахунків коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів з дати складення податкової накладної / розрахунку коригування. У разі зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних згідно з пунктом 201.16 статті 201 цього Кодексу перебіг зазначеного строку переривається на період зупинення їх реєстрації та відновлюється з дня припинення процедури зупинення їх реєстрації згідно з підпунктом 201.16.4 пункту 201.16 статті 201 цього Кодексу.

Суми податку, сплачені (нараховані) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, зазначені в податкових накладних / розрахунках коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних з порушенням строку реєстрації, включаються до податкового кредиту за звітний податковий період, в якому зареєстровано податкові накладні / розрахунки коригування до таких податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, але не пізніше ніж через 365 календарних днів з дати складення податкових накладних / розрахунків коригування до таких податкових накладних, у тому числі для платників податку, які застосовують касовий метод. У разі зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних згідно з пунктом 201.16 статті 201 цього Кодексу перебіг зазначеного строку переривається на період зупинення їх реєстрації та відновлюється з дня припинення процедури зупинення їх реєстрації згідно з підпунктом 201.16.4 пункту 201.16 статті 201 цього Кодексу.

Приписами пункту 200.1 ст. 200 ПК України визначено, що сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Згідно п. 200.4 ст. 200 ПК України при від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума: а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200 1.3 статті 200 1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу - б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200 1.3 статті 200 1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов'язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету, в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Відповідно до п. 201.10 ст. 201 ПК України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

Покупцю товарів/послуг податкова накладна/розрахунок коригування можуть бути надані продавцем таких товарів/послуг в електронній формі з дотриманням вимог законодавства щодо електронного документообігу та електронного цифрового підпису.

Датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції.

Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків:

для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені;

для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені;

для розрахунків коригування, складених постачальником товарів/послуг до податкової накладної, що складена на отримувача - платника податку, в яких передбачається зменшення суми компенсації вартості товарів/послуг їх постачальнику, - протягом 15 календарних днів з дня отримання такого розрахунку коригування до податкової накладної отримувачем (покупцем).

При дослідженні господарських взаємовідносин, суд встановив наступне.

21.03.2017 року між ТОВ «ЗДРАВНИЦЯ ПЛЮС» та ПП "СТРОЙ-ВЕСТ» укладено договір субпідряду №3238, згідно якого замовник доручає, а підрядник зобов`язується на свій ризик виконати в порядку та на умовах договору ремонт спальних корпусів №1, №2 у пансіонаті «Смена», с. Юрьєвка.

04.04.2017 року між «ЗДРАВНИЦЯ ПЛЮС» та ПП "СТРОЙ-ВЕСТ» укладено договір субпідряду №3289, відповідно якого замовник доручає, а підрядник зобов`язується на свій ризик виконати в порядку та на умовах договору ремонт відмостки корпусів №4, №5, №6 плиткою ФЕМ у пансіонаті «Металлург»; ремонт адміністративної будівлі в пансіонаті «Металлург»; ремонт дверного пройому в столовій пансіонату «Смена»; ремонт водопровідної системи спального корпусу №5 у пансіонаті «Смена» с. Юрьєвка.

Реальність господарських операцій між даними суб'єктами підтверджують документи, які містяться в матеріалах адміністративної справи, а саме: рахунки фактури; акт приймання виконаних будівельних робіт (КБ -2в); довідки про вартість виконаних будівельних робіт (КБ 3К); платіжні доручення»: №520 від 04.05.2017 у сумі 1350150,00 грн., у т.ч. ПДВ 225025,00 грн., №727 від 12.06.2017 у сумі 74439,36 грн., у т.ч. ПДВ 12406,56 грн., №762 від 19.06.2017 у сумі 97174,76 грн., у т.ч. ПДВ 16195,79 грн., №817 від 26.06.2017 у сумі 13793,64 грн., у т.ч. ПДВ 2298,94 грн., №855 від 05.07.2017 у сумі 1830389,13 грн., у т.ч. ПДВ 305064,86 грн., №866 від 05.07.2017 у сумі 27016,80 грн., у т.ч. ПДВ 4502,80 грн., №923 від 11.07.2017 у сумі 970519,57 грн., у т.ч. ПДВ 161753,26 грн., №951 від 17.07.2017 у сумі 108978,00 грн., у т.ч. ПДВ 18163,00 грн.

Суд звертає увагу, що документами, які підтверджують право платника податку на податковий кредит є належним чином оформлені податкові накладні.

Приписами пункту 44.1 статті 44 Податкового кодексу України (чинного на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і борів, ведення яких передбачено законодавством.

Відповідно до статті 1 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні (чинного на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що первинний документ це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Згідно ч. 2 ст. 3 вищезазначеного Закону бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Статтею 9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні визначено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Дослідивши матеріалі справи судом встановлено, що на підставі договору та актів приймання виконаних будівельних робіт ТОВ «ЗДРАВНИЦЯ ПЛЮС» з ПП «СТРОЙ-ВЕСТ» отримано від ПП «СТРОЙ-ВЕСТ» наступні податкові накладні: №17 від 31.05.2017 року на суму 16038,77 грн.; №16 від 31.05.2017 року на суму 14978 грн.; №14 від 25.05.2017 року на суму 682277 грн.: №15 від 25.05.2017 на суму 16056,41 грн.; №13 від 25.05.2017 на суму 15107,42 грн.; №11 від 19.05.2017 року на суму 3016,8 грн.; №9 від 15.05.2017 року на суму 13793,64 грн.; №7 від 12.05.2017 року на суму 386948,3 грн.; №8 від 12.05.2017 року на суму 588880,8 грн.; №4 від 08.05.2017 року на суму 47174,76 грн.; №5 від 08.05.2017 року на суму 39862,56 грн.; №2 від 30.04.2017 року на суму 1350150 грн.; №3 від 30.04.2017 року на суму 34576,8 грн.; №2 від 03.04.2017 року на суму 1350150 грн.

Крім того, судом встановлено, що податкові накладні надані позивачем зареєстровані у Єдиному реєстрі податкових накладних.

З наведених законодавчих положень випливає, що право на зменшення суми податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду на суму податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду надається добросовісним платникам для компенсації витрат, понесених у процесі здійснення реальної економічної діяльності, за умови наявності належного документального підтвердження виконання господарської операції.

Таким чином, первинні документи (договори, видаткові накладні, рахунки на оплату, товарно-транспортні та податкові накладні, платіжні доручення), надані позивачем для визначення суми податкового кредиту звітних (податкових) періодів, відповідають вимогам Закону № 996-ХІV та Податкового кодексу України, а від так, є належними та допустимими доказами.

При цьому суд звертає увагу, що податковим органом під час перевірки не виявлено будь-яких дефектів первинних документів, не зроблено зауваження щодо їх змісту чи форми.

Судова практика вирішення податкових спорів виходить з презумпції добросовісності платників та інших учасників правовідносин у сфері економіки. У зв'язку з цим презюмується, що дії платника, результатом яких є отримання податкової вигоди, вважаються економічно виправданими, а відомості, що містяться у податковій та бухгалтерській звітності платника, - достовірні.

Подання платником до контролюючого органу усіх належним чином оформлених первинних документів, передбачених податковим законодавством, з ціллю отримання податкової вигоди є підставою для її отримання, якщо податковий орган не доведе неправдивість, недостовірність або суперечливість відомостей, що містяться у таких документах.

Доводи ж контролюючого органу про отримання платником необґрунтованої податкової вигоди мають ґрунтуватись на сукупності доказів, що безспірно підтверджують існування обставин, які виключають право платника на податковий кредит.

Однак у даній справі відповідачем не доведено існування таких обставин.

Крім того, суд звертає увагу на те, що позивач як платник податку не несе відповідальності у випадку заниження податкових зобовязань іншими платниками податків. Зокрема розбіжності між податковим кредитом позивача та податковими зобовязаннями третіх осіб контрагента позивача не можуть свідчити про відсутність факту придбання позивачем послуг у ПП «СТРОЙ-ВЕСТ», і як наслідок, завишення податкового кредиту з ПДВ. Навпаки наявність належно оформлених первинних документів, а саме договорів, податкових накладних, платіжних документів підтверджують факт здійснення господарських операцій.

Також слід зазначити, що відповідно до ст. 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Нормативними актами України не передбачена відповідальність юридичної особи за зобов'язаннями іншої юридичної особи, у тому числі і по зобов'язанням контрагента, чи по зобов'язанням контрагента постачальника позивача.

Відповідно, платник податку (покупець) не несе відповідальність за наслідки невиконання контрагентом обов'язків з декларування своїх податкових зобов'язань та несплати податку до бюджету. Відповідальність за допущені податкові правопорушення, в такому випадку, несе безпосередньо правопорушник.

Неприпустимість притягнення до відповідальності однієї компанії, у випадку за неправомірні дії іншої компанії підтверджується практикою Європейського суду з прав людини. Так, в пункті 71 рішення у справі «Булвес» АД проти Болгарії» Європейського суду з прав людини дійшов такого висновку: «... Суд вважає, що компанія-заявник не повинна нести відповідальність за наслідки невиконання постачальником його обов'язків щодо своєчасного декларування податку на додану вартість і, як наслідок, сплачувати податок на додану вартість повторно разом із пенею. Суд вважає, що такі вимоги прирівнюються до надзвичайного обтяження для компанії-заявника, що порушило справедливий баланс, який повинен був підтримуватися між вимогами загальних інтересів та вимогами захисту права власності».

Отже, Європейський суд з прав людини чітко визначає правило індивідуальної відповідальності платника податків. Тобто, добросовісний платник податків не має зазнавати негативних наслідків через порушення з боку його контрагентом. (Ухвала ВАСУ від "23" листопада 2016 р. справа № К/800/18675/16, ЄДРСРУ № 62961971).

Таким чином, доводи відповідача, викладені у відзиву на адміністративний позов, не приймаються до уваги, оскільки спростовуються обставинами, встановленими судом під час розгляду справи, та не ґрунтуються на чинному законодавстві.

Щодо порушення вимог пп.49.18.2 п.49.18 ст.49 п.51.1, пп.176.2 «б» п.176.2 ст176 Кодексу та п.2.1, 3.1, 3.9 Порядку №4 в частині подання з порушеннями встановлених строків розрахунків за формою №1ДФ за період ІІІ-ІV квартали 2015 року, суд зазначає, що згідно пп.14.1.180 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України податковий агент щодо податку на доходи фізичних осіб - юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ), самозайнята особа, представництво нерезидента - юридичної особи, інвестор (оператор) за угодою про розподіл продукції, які незалежно від організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками та/або форми нарахування (виплати, надання) доходу (у грошовій або негрошовій формі) зобов'язані нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IV цього Кодексу, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, вести податковий облік, подавати податкову звітність контролюючим органам та нести відповідальність за порушення його норм в порядку, передбаченому статтею 18 та розділом IV цього Кодекс.

Відповідно п 51.1 ст.51 Податкового кодексу України платники податків, в тому числі податкові агенти, зобовязані подавати контролюючим органам у строки, встановлені цим Кодексом для податкового кварталу, податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків.

Згідно п.176.2 «б» ст. 176 Податкового кодексу України особи, які відповідно до цього Кодексу мають статус податкових агентів, зобов'язані подавати у строки, встановлені цим Кодексом для податкового кварталу податковий розрахунок суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, а також суми утриманого з них податку до контролюючого органу за місцем свого розташування.

Відповідно п.2.1 Порядку №4 податковий розрахунок подається окремо за кожний квартал (податковий період) протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного кварталу. Окремий податковий розрахунок за календарний рік не подається.

Розрахунки за формою №1ДФ за періоди ІІІ-ІV квартали 2015 року подавались позивачем до контролюючого органу без порушень граничного терміну подання, про що свідчать квитанції, але з технічних причин на сервірі ДФС звіти були зараховані як копії. Позивачем було направлено листа до обслуговуючої компанії ПП «Комп`ютер» з приводу цього питання, копія відповіді і скриншот звіту були надані у листі до Маріупольської ОДПІ ГУ ДФС у Донецькій області та ДПІ у Іллічівського відділення №129 від 29.03.2016 року, з якого вбачається, що це помилка сервіра ДФС. Позивачем були повторно відправлені розрахунки за звітні періоди, після закінчення граничного терміну подання 09.11.2015 року та 09.02.2016 року.

Щодо подання розрахунків з помилками за період I-IV квартал 2015 року, І-ІІ квартали 2016 року та І квартал 2017 року (код помилки «99»), позивачем було подано уточнюючі розразхунки звіту за ф. 1-ДФ з виправленнями.

За змістом абз. 3 п. 119.2 ст.119 Податкового кодексу України, передбачені цим пунктом штрафи не застосовуються у випадках, коли недостовірні відомості або помилки у податковій звітності про суми доходів, нарахованих (сплачених) на користь платника податків, суми утриманого з них податку, а також суми отриманої оплати від фізичних осіб за товари (роботи, послуги) виникли у звязку з виконанням податковим агентом вимог пункту 169.4 статті 169 цього Кодексу та були виправлені відповідно до вимог статті 50цього Кодексу.

Відповідно до пп. 169.4.3 п.169.4 ст.169 Податкового кодексу України, у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов'язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.

Платник податків має право не подавати такий розрахунок, якщо відповідні уточнені показники зазначаються ним у складі податкової декларації за будь-який наступний податковий період, протягом якого такі помилки були самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявлені.

Згідно пп.169.4.3 п.169.4 ст.169 Податкового кодексу України, роботодавець та/або податковий агент має право здійснювати перерахунок сум нарахованих доходів, утриманого податку за будь-який період та у будь-яких випадках для визначення правильності оподаткування, незалежно від того, чи має платник податку право на застосування податкової соціальної пільги

Крім того, виправлення помилок у податковій звітності за вказані періоди не призвели до зміни нарахованих (сплачених) на користь платника податків, суми утриманого з них податку та до збільшення податкового зобов`язання.

Так, відповідно до пункту 127.1 статті 127 ПК України не нарахування, неутримання та/або несплата (неперерахування) податків платником податків, у тому числі податковим агентом, до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 25 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету.

Ті самі дії, вчинені повторно протягом 1095 днів, тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 50 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету, а дії, вчинені протягом 1095 днів втретє та більше, тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 75 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету.

Перевіркою питань щодо повноти сплати (перерахування) та дотримання встановлених строків сплати (перерахування) до бюджету військового збору у перевіряємому періоді встановлено, що ТОВ «ЗДРАВНИЦЯ ПЛЮС» несвоєчасно перераховано до бюджету військовий збір, після виплати оподатковуваного доходу за ІІ половину серпня 2016 року у сумі 38 455,16 гривень. На момент виявлення порушення, військовий збір сплачено у повному обсязі. При цьому виплата доходу за ІІ половину серпня 2016 року (05.09.2016) передувала сплаті (перерахуванню) військового збору (06.09.2016), тобто податковий агент має нести відповідальність передбачену статтею 127 Кодексу.

Положення статті 127 ПК встановлюється як міра відповідальності, яка покладається на платника податків, в тому числі і на податкового агента, саме за несплату (неперерахування) податків, до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків, при чому відповідність розміру штрафних санкцій за вчинення такого порушення визначається (обчислюється) не з часу затримки такої несплати, як передбачено статтею 126 ПК а з кількості разів допущених таких порушень протягом певного періоду часу. Тобто склад порушення передбачає, що нарахування, сплата чи утримання податку не відбулися до чи на момент виплати доходу.

Як встановлено податковим органом, виплата доходу відбулась 05.09.2016 року. Враховуючи, що законодавством передбачена можливість сплати податку під час виплати доходу, суд вважає, що саме 05.09. є такою датою.

Як вбачається з платіжного доручення №1166 від 02.09.2016 року банком воно отримано 05.09.2016 року, проте операцію проведено банком 06.09.2016 року.

Тобто, позивачем були виконані умови щодо сплати військового збору під час виплати доходу шляхом надання 05.09.2016 до банку зазначеного платіжного доручення.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що податкові повідомлення рішення від 21.06.2018 року №, № в частині завищення від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток на суму 3 727 051,00 грн., №3, №3 є протиправними та такими, що підлягає скасуванню.

Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

На думку суду, відповідачем, всупереч вимогам ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України не доведено правомірності прийнятих податкових-повідомлень рішень всупереч вимогам, в той час докази, якими позивач обґрунтовував свої вимоги - є законними, допустимими, обґрунтованими та такими, що відповідають дійсним обставинам справи.

З огляду на викладене, позовні вимоги ТОВ «ЗДРАВНИЦЯ ПЛЮС» підлягають задоволенню, а оскаржувані податкові повідомлення-рішення - скасуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись Конституцією України, ст. ст. 2-15, 31-32, 72-80, 160-161, 168, 171, 173-183, 192-198, 210, 223-225, 227-229, 241-246, 250-251, 255, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю ЗДРАВНИЦЯ ПЛЮС (, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Новотрубна, 19) до ОСОБА_3 управління ДФС у Донецькій області (, Донецька область, м. Маріуполь, вул. 130-ї Таганрозької дивізії, 114) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 21.06.2018 року №, № в частині завищення від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток на суму 3727051,00 грн., №3, №3 задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення рішення ОСОБА_3 управління ДФС у Донецькій області від 21.06.2018 року №, № в частині завищення від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток на суму 3 727 051,00 грн., №3, №3.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з ОСОБА_3 управління ДФС у Донецькій області (, м. Маріуполь, вул. 130-ї Таганрозької дивізії, 114) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ЗДРАВНИЦЯ ПЛЮС (, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Новотрубна, 19) судовий збір у розмірі 72 829,64 грн.

Рішення ухвалено у нарадчій кімнаті та проголошено його вступну та резолютивну частини у судовому засіданні 30 жовтня 2018 року.

Повний текст рішення складено 31 жовтня 2018 року.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі застосування судом ч. ч. 5, 6 ст. 250 КАС України зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Бабаш Г.П.