Справа № 802/711/18-а
Суддя: Дончик Віталій Володимирович
Дата ухвалення: 2018-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

м. Вінниця

23 жовтня 2018 р. справа № 802/711/18-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Дончика Віталія Володимировича,

за участю:

секретаря судового засідання: Медвідь І.О.,

представника позивача: Бойка Д.В.,

представника відповідача: Чугаєнко К.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання представника відповідача про закриття провадження в адміністративній справі за позовом Приватного підприємства "Валентина" до Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області про визнання протиправними та скасування наказів

в с т а н о в и в :

26.02.2018 року Приватне підприємство «Валентина» звернулось в суд з адміністративним позовом до Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області про визнання протиправними та скасування наказів.

Ухвалою суду від 02 березня 2018 року відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду.

10.10.2018 року представником відповідача в судовому засіданні оголошено клопотання про закриття провадження у справі.

З метою подання до суду обґрунтувань щодо заявленого клопотання та формування позиції позивача стосовно нього, судом оголошено перерву в судовому засіданні до 23.10.2018 року.

22.10.2018 року до суду надійшло письмове клопотання відповідача (вх.46969) про закриття провадження у справі. Клопотання мотивоване тим, що рішенням Господарського суду Вінницької області, яке набуло законної сили, у справі №902/925/17, в задоволенні позову Приватного підприємства «Валентина», в частині позовних вимог до Головного управління про визнання недійсними наказів «Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою» №2-4997/15-17-СГ, №2-5000/15- 17-СГ, №2- 5002/15-17-СГ, №2-5005/15-17-СГ, №2-5007/15-17-СГ, №2-5009/15-17-СГ, №2- 5011/15-17-СГ, №2-5012/15-17-СГ, №2-5014/15-17-СГ від 21.04.2017 року - відмовлено. На переконання представника відповідача, підстави, наведенні позивачем у своєму позові до господарського суду та в даній позовній заяві є ідентичними. Також зазначали, що господарський суд, відмовляючи позивачу в позові, в своєму рішенні вказав, що оскаржувані накази не порушують прав позивача, оскільки вони містять дозвільні норми на виготовлення самої проектної документації без вказівок про передачу земельних ділянок у власність чи користування третім особам. В зв'язку з чим, посилаючись на п. 4 ч. 1 ст. 238 КАС України, представник відповідача просила закрити провадження в даній адміністративній справі.

В судовому засіданні 23.10.2018 року представник відповідача підтримала заявлене клопотання, з підстав наведених в його письмовому виді, долученому до матеріалів справи.

Представник позивача в судовому засіданні 23.10.2018 року вказав на відсутність підстав, визначених в п. 4 ч. 1 ст. 238 КАС України, для закриття провадження у даній справі. На переконання представника позивача, норми п. 4 ч. 1 ст. 238 КАС України, визначають можливість закриття провадження в разі наявності постанови чи ухвали суду, що набрали законної сили, виключно щодо закриття провадження у справі, натомість господарський суд такого рішення не приймав, вирішивши спір по суті.

Заперечень щодо тотожності предмету та підстав позову, поданого до господарського суду та цього адміністративного позову, представник позивача не висловлював.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши клопотання представника відповідача про закриття провадження у справі, позицію представника позивача щодо нього, судом з'ясовано наступне.

У відповідності до пункту 4 частини 1 статті 138 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Як вбачається з матеріалів справи Наказами Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області від 21.04.2017 року надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовною площею 2 га для ведення особистого селянського господарства, яка перебуває в суборенді позивача на території Чернятської сільської ради Бершадського району громадянам Боріллу Д.В. (№ наказу 2-5011/15-17-сг), Гоменюку С.І. (№ наказу 2-5002/15-17-сг), Кончаківському А.Г. (2-5000/15-17-сг), Кузьменку С.О. (№ наказу 2-4997/15-17-сг), Лотосі М.В. (№ наказу 2-5014/15-17-сг), Михайленку М.М. (№ наказу 2-5007/15-17-сг), Оніщенку М.Г. (№ наказу 2-5005/15-17-сг), Ставнечуку В.С. (№ наказу 2-5012/15-17-сг), Шилову М.В. (№ наказу 2-5009/15-17-сг).

Відповідно, позивач просить визнати протиправними та скасувати накази Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області від 21.04.2017 року.

Разом з тим, вказані накази були одним із предметів судового розгляду Господарським судом Вінницької області, який судовим рішенням від 18.12.2017 року у справі 902/925/17 за позовом ПП "Валентина" до Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області, ТОВ ""Земун Поле плюс" про скасування наказів, в частині оскаржуваних наказів в цій адміністративній справі, в задоволенні позову відмовив. При цьому, господарським судом в рішенні зазначено, що зазначені накази не порушують право позивача. Рішення суду набрало законної сили. Також, в цьому рішенні вказано, що позивачем ПП ("Валентина") будь-яких позовних вимог до відповідача-2 (ТОВ ""Земун Поле плюс") не пред'явлено та не зазначено про порушення останнім будь-яких прав чи охоронюваних законом інтересів позивача.

Крім того, аналіз змісту позовних заяв, поданих в даному адміністративному позові та до господарського суду, свідчить, що обґрунтування позову щодо протиправності оскаржуваних наказів є ідентичними.

Вказані обставини сторонами визнаються, а тому в силу положень ч. 1 ст. 78 КАС України, доказуванню не підлягають.

Тобто слід констатувати, що існує судове рішення, що набрало законної сили між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, що є наслідком застосування положень п. 4 ч. 1 ст. 138 КАС України.

Слід також зазначити про помилковість тверджень представника позивача в частині трактування положень п. 4 ч. 1 ст. 138 КАС України.

Відповідно до статті 241 КАС України судовими рішеннями є: ухвали; рішення; постанови.

Процедурні питання, пов’язані з рухом справи в суді першої інстанції, клопотання та заяви осіб, які беруть участь у справі, питання про відкладення розгляду справи, оголошення перерви, зупинення або закриття провадження у справі, залишення заяви без розгляду, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом, вирішуються судом шляхом постановлення ухвал.

Судовий розгляд в суді першої інстанції закінчується ухваленням рішення суду.

Перегляд судових рішень в апеляційному та касаційному порядку закінчується прийняттям постанови.

З чого слідує, що зміст п. 4 ч. 1 ст. 138 КАС України слід розуміти так, що підставою для закриття провадження у справі є судове рішення, яким вирішено спір по суті заявлених позовних вимог або судове рішення, у формі ухвали, про закриття провадження у справі.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити про те, що відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини акцентує увагу на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Разом з тим, суд зазначає, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, оскільки доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (рішення Європейського суду з прав людини у справі "De Geouffre de la Pradelle v. France" від 16 грудня 1992 р.).

У Рішенні у справі "Bellet v. France" від 4 грудня 1995 року Європейський суд з прав людини зазначив, що "стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права".

Враховуючи те, що подавши даний адміністративний позов позивач намагається переглянути в порядку іншого судочинства правовідносини, оцінка яким вже була надана судовим рішенням, свідчить про зловживання ним права звернення до суду, а закриття провадження у цій справі не може бути розцінено як перешкода доступу до правосуддя.

Враховуючи, що обставини, викладенні представником відповідача у клопотанні про закриття провадження у справі, не спростовано представником позивача, натомість вони знайшли своє підтвердження наявними в справі доказами, суд вважає, що провадження у справі підлягає закриттю.

Згідно частини 2 статті 238 КАС України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету. Ухвала суду про закриття провадження у справі може бути оскаржена.

Керуючись ст.ст. 238, 241, 243, 248 КАС України суд, -

у х в а л и в :

Клопотання представника відповідача задовольнити.

Провадження у справі за позовом Приватного підприємства "Валентина" до Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області про визнання протиправними та скасування наказів, закрити.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 256 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п’ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п’ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали виготовлений 29.10.2018 року.

Суддя Дончик Віталій Володимирович