Справа № 369/11116/16-а
Суддя: Виноградова О.І.
Дата ухвалення: 2018-11-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 листопада 2018 року справа № 369/11116/16-а

Суддя Київського окружного адміністративного суду Виноградова О.І., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту Державної архітектурно - будівельної інспекції у Київській області, Головного інспектора будівельного нагляду інспекційного відділу №2 Управління контролю та нагляду за проведенням перевірок Департаменту ДАБІ у Київській області Погребняка Богдана Михайловича про визнання протиправним та скасування постанови та припису,

в с т а н о в и в:

6 березня 2018 р. постановою Верховного Суду направлено на новий розгляд до суду першої інстанції адміністративну справу № 369/11116/16-а за позовом ОСОБА_1 (далі - позивач) з позовом до Департаменту Державної архітектурно - будівельної інспекції у Київській області (далі - відповідач 1), Головного інспектора будівельного нагляду інспекційного відділу №2 Управління контролю та нагляду за проведенням перевірок Департаменту Державної архітектурно - будівельної інспекції у Київській області Погребняка Б.М. (далі - відповідач 2) про визнання протиправним та скасування постанови №А-1711/1 від 17 листопада 2016 р. у справі про адміністративне правопорушення та припису №С-0411/1 від 4 листопада 2016 р. про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил.

19 квітня 2018 р. протоколом автоматизованого розподілу судових справ між суддями справу було передано на розгляд судді Київського окружного адміністративного суду Виноградовій О.І.

Ухвалою судді Київського окружного адміністративного суду від 24 травня 2018 р. справу прийнято до свого провадження та призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою названого суду від 9 жовтня 2018 р. закрито підготовче провадження у справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем 1 було проведено позапланову перевірку дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил об'єкту будівництва позивача: будівництво індивідуального житлового будинку, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1. За результатами такої перевірки було складено протокол у справі про адміністративне правопорушення №1-Л-А-0411/1 від 4 листопада 2016 р., постанову №А-1711/1 від 17 листопада 2016 р. у справі про адміністративне правопорушення та припис №С-0411/1 від 4 листопада 2016 р. про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил з вимогою усунення допущених правопорушень містобудівного законодавства в термін до 30 січня 2017 р. Зокрема, перевіряючі дійшли висновку про здійснення позивачем будівельних робіт у період з серпня 2010 р. по квітень 2013 р. без дозвільних документів. Зазначив, що дійсно позивачем здійснювалось будівництво вказаного об'єкта з 1995 р. на підставі усіх необхідних документів, передбачених чинним на той час законодавством (т. 1 а.с. 1-8).

31 травня 2018 р. відповідачем 1 було подано до суду заперечення на додаткові пояснення, в яких він позов не визнав, у його задоволенні просив відмовити, посилаючись на те, що у позивача на початок виконання будівельних робіт фактично було тільки рішення Тарасівської сільської ради народних депутатів "Про надання земельної ділянки на будівництво індивідуального житлового будинку та господарських приміщень" від 23 вересня 1993 р. № 77/7. При цьому, державний акт на право приватної власності позивачем оформлено лише у 2001 р., проектно-кошторисна документація на будівництво відсутня, дозвіл на виконання будівельних робіт також відсутній. Стверджував, що позивач до 2011 р. здійснював будівельні роботи без отримання вихідних даних на проектування, належним чином розробленої та затвердженої проектної документації та документу, що дає право на початок виконання будівельних робіт. Зазначив, що наданий до перевірки будівельний паспорт № НОМЕР_1, затверджений 13 квітня 1994 р., не відповідає вимогам Порядку видачі будівельного паспорта забудови земельної ділянки, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 5 липня 2011 р. № 103 (далі - Порядок № 103) та не визначає комплекс містобудівних та архітектурних вимог до розміщення і будівництва індивідуального (садибного) житлового будинку та господарських будівель (т. 2 а.с. 37-42).

Позивач та відповідач 1 подали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності.

Відповідач 2 у підготовчі та судове засідання до суду не з'являвся, про причини неявки суд не повідомляв, клопотань до суду не подавав.

За таких обставин на підставі вимог ч. 9 ст. 2005 КАС України суд ухвалив подальший розгляд справи здійснювати в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

23 листопада 2007 р. позивач змінила прізвище з ОСОБА_1 на ОСОБА_1 у зв'язку з реєстрацією шлюбу з ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія НОМЕР_2 (т. 1 а.с. 19).

Дана обставина судом врахована під час дослідження та оцінки наданих позивачем доказів, а саме, що документи, видані до 23 листопада 2007 р., видані на прізвище ОСОБА_1, а документи після реєстрації шлюбу - на ОСОБА_1.

У період з 1995 р. позивачем було здійснено будівництво індивідуального житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами за адресою: АДРЕСА_1.

З метою введення вказаного індивідуального житлового будинку в експлуатацію та набуття у подальшому права власності позивачем 25 серпня 2016 р. було подано до відповідача 1 повідомлення про початок виконання будівельних робіт/про зміну даних у повідомленні про початок будівельних робіт, згідно з яким було повідомлено про нове будівництво позивачем індивідуального житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами за адресою: АДРЕСА_1 (вх. № 10/10-Г-2508/27) (т. 1 а.с. 98).

27 вересня 2016 р. відповідачем було складено направлення на проведення позапланової перевірки № 760.16/01 вказаного об'єкта будівництва та перевірки достовірності даних у повідомленні про початок виконання будівельних робіт від 25 серпня 2016 р. вх. № 10/10-Г-2508/27 у період з 3 по 9 листопада 2016 р. (т. 1 а.с. 97).

4 листопада 2016 р. відповідачем 2 було проведено позапланову перевірку дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил об'єкту будівництва: Будівництво індивідуального житлового будинку, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1, за результатами якої відповідачем 1 було складено акт (т. 1 а.с. 13-15).

У вказаному акті перевірки зазначено, що під час перевірки виявлені порушення:

- виконання позивачем у період з серпня 2010 р. по квітень 2013 р. загально-будівельних робіт з будівництва двоповерхового індивідуального житлового будинку без отримання вихідних даних, належним чином розробленої та затвердженої проектної документації та документу, що надає право на виконання будівельних робіт, чим, на думку Відповідача 1, порушено вимоги ст. 5 Закону України "Про основи містобудування" від 16 листопада 1992 р. № 2780-XII (далі - Закон № 2780-XII), та ст. ст. 27, 29, 31, 34 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" від 17 лютого 2011 р. № 3038-VI (далі - Закон № 3038-VI);

- вигрібна яма, влаштована орієнтовно на відстані 7,5 м. від вікон вказаного двоповерхового індивідуального житлового будинку, та на відстані 6,3 м. від вікон житлового будинку на земельній ділянці, що розташована на захід, чим порушено вимоги п. 3.26 ДБН 360-92** "Містобудування. Планування та забудова міських та сільських поселень";

- будівельний паспорт забудови земельної ділянки визначає комплекс містобудівних та архітектурних вимог до розміщення і будівництва індивідуального (садибного) житлового, садового, дачного будинку не вище двох поверхів (без урахування мансардного) з площею до 300 квадратних метрів, господарських будівель, споруд, гаражів, елементів інженерного захисту, благоустрою та озеленення на земельній ділянці;

- будівельний паспорт позивача №НОМЕР_1, затверджений 13 квітня1994 р., наданий під час перевірки, не відповідає вимогам Порядку №103 (у редакції наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 25 лютого 2013 р. №66) та не визначає комплекс містобудівних та архітектурних вимог розміщення і будівництва індивідуального (садибного) житлового будинку та господарських будівель;

- будівельні роботи з будівництва двоповерхового житлового будинку за вказаною адресою на дату подання повідомлення виконані;

- рішенням виконавчого комітету Тарасівської сільської ради №77/7 від 23 вересня 1993 р. позивачу надано земельну ділянку за адресою АДРЕСА_1, а в повідомленні про початок будівельних робіт значиться адреса АДРЕСА_1, та документу, що підтверджує вказану поштову адресу не надано, що є наведенням недостовірних даних у повідомленні про початок виконання будівельних робіт (т. 1 а.с. 100).

Позивач на бланку акта перевірки зазначила, що "Не згодна з жодним пунктом висновків. Будівництво почалось з 1995 року з дотриманням усіх норм та вимог чинного законодавства (згідно з Дозволом та Будівельним паспортом). Інспектор діяв упереджено. Приховував документи, які були вже підписані, але мали порожні клітинки " (т. 1 а.с. 100 на звороті).

У цей же день відповідачем 2 було складено протокол про адміністративне правопорушення № 1-Л-А-0411/1, встановлені в акті перевірки, відповідальність за які передбачена ч.ч. 1, 5 ст. 96 КУпАП та повідомлено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться 17 листопада 2016 р. о 16 год 00 хв. (т. 1 а.с. 106-107).

Крім того, 4 листопада 2016 р. відповідачем 1 було складено припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил № С-0411/1, яким зобов'язано усунути допущені порушення містобудівного законодавства в термін до 31 січня 2017 р. (далі - припис № С-0411/1) (т. 1 а.с. 108).

17 листопада 2016 р. відповідачем 1 було винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення № А-1711/1, якою позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.ч. 1, 5 ст. 96 КУпАП та накладено на позивача адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 4250 грн 00 коп. (далі - постанова № А-1711/1) (т. 1 а.с. 109-110).

У зв'язку з тим, що позивач вважає оскаржувані припис № С-0411/1 та постанову № А-1711/1 протиправними, позивачем було подано даний позов до суду.

Правову оцінку спірним правовідносинам надано з урахуванням наступного.

Згідно вимогами ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог ст. 7 Закону №2780-ХІІ (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) державне регулювання у сфері містобудування здійснюється Верховною Радою України, Кабінетом Міністрів України, Верховною Радою та Радою міністрів Автономної Республіки Крим, місцевими державними адміністраціями, органами місцевого самоврядування, а також центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері містобудування, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю, іншими органами в порядку, встановленому законодавством.

Як убачається з ст. 8 Закону №2780-ХІІ, державне регулювання, зокрема, полягає у контролі за дотриманням законодавства у сфері містобудування, державних стандартів і норм, вимог вихідних даних, затвердженої містобудівної документації та проектів конкретних об'єктів, раціональним використанням територіальних і матеріальних ресурсів при проектуванні та будівництві.

Відповідно до вимог п. 5 ч. 1 ст. 14 названого Закону (в редакції від 16 листопада 1992 р.) до компетенції виконавчих комітетів сільських, селищних, міських Рад у сфері містобудування належала видача у встановленому порядку забудовникам архітектурно-планувальних завдань, технічних умов на будівництво, реконструкцію будинків і споруд, благоустрій територій, дозволів на проведення цих робіт.

У відповідності до вимог ст. 22 Закону № 3038-VI забудова земельних ділянок, що надаються для містобудівних потреб, здійснюється після виникнення права власності чи права користування земельною ділянкою у порядку, передбаченому земельним законодавством, та одержання дозволу на виконання будівельних робіт.

Згідно з вимогами до п. 8 розділу V Закону № 3038-VI дозволи на виконання будівельних робіт, отримані до набрання чинності цим Законом, є чинними до завершення будівництва обєкта.

Як убачається з ст. 58 Конституції України Закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

Рішенням Конституційного Суду України від 9 лютого 1999 р. визначено, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у ч. 1 ст. 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Наявні матеріали справи свідчать про таке.

Постановою Верховного Суду від 6 березня 2018 р. у даній адміністративній справі було скасовано постанову Київського окружного адміністративного суду від 8 червня 2017 р. та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 23 листопада 2017 р. (т. 1 а.с. 278-284).

Підставою для скасування вказаних постанови та ухвали, з-поміж іншого, було те, що суди:

- не звернення уваги на те, що на момент отримання позивачем дозволу на будівництво від виконкому Тарасівської сільської ради (1993 рік) чинними були Державні будівельні норми України (ДБН А 3.1 2-93), відповідно до яких дозвіл на будівництво визначався, як юридичний документ, що посвідчує право забудовника та генпідрядника на виконання будівельних робіт, їх фінансування, підключення об'єкта будівництва до інженерних мереж, видачу ордерів на земляні роботи. При цьому, форма дозволу на виконання будівельних робіт встановлена в додатку 6 ДБН А 3.1-2-93;

- не перевірили відповідність рішення Тарасівської сільської ради від 23 вересня 1993 р. № 77/7, який вони назвали "дозволом" на предмет відповідності вимогам ДБН А 3.1 2-93;

- не надали належної оцінки тому факту, що відповідно до п. 8 Прикінцевих положень розділу V Закону № 3038-VI дозволи на виконання будівельних робіт, отримані до набрання чинності цим Законом, є чинними до завершення будівництва обєкта;

- не встановили наявність дозволу на проведення будівельних робіт, оформленого належним чином.

Наведені обставини були досліджені судом та їх оцінка наведена у даному рішенні.

Як вже зазначалось, 4 листопада 2016 р. відповідачем 2 було проведено позапланову перевірку об'єкта будівництва позивача та перевірку достовірності даних, вказаних у повідомленні про початок виконання будівельних робіт від 25 серпня 2016 р. вх. № 10/10-Г-2508/27.

Під час перевірки було виявлено ряд порушень, зокрема:

- виконання позивачем у період з серпня 2010 р. по квітень 2013 р. загально-будівельних робіт з будівництва двоповерхового індивідуального житлового будинку без отримання вихідних даних, належним чином розробленої та затвердженої проектної документації та документу, що надає право на виконання будівельних робіт, чим, на думку Відповідача 1, порушено вимоги ст. 5 Закону № 2780-XII, та ст. ст. 27, 29, 31, 34 Закону № 3038-VI;

- вигрібна яма влаштована орієнтовно на відстані 7,5 м. від вікон вказаного двоповерхового індивідуального житлового будинку та на відстані 6,3 м. від вікон житлового будинку на земельній ділянці, що розташована на захід, чим порушено вимоги п. 3.26 ДБН 360-92** "Містобудування. Планування та забудова міських та сільських поселень";

- будівельний паспорт забудови земельної ділянки визначає комплекс містобудівних та архітектурних вимог до розміщення і будівництва індивідуального (садибного) житлового, садового, дачного будинку не вище двох поверхів (без урахування мансардного) з площею до 300 квадратних метрів, господарських будівель, споруд, гаражів, елементів інженерного захисту, благоустрою та озеленення на земельній ділянці;

- будівельний паспорт позивача №НОМЕР_1, затверджений 13 квітня 1994 р., наданий під час перевірки, не відповідає вимогам Порядку №103 (у редакції наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 25 лютого 2013 р. №66) та не визначає комплекс містобудівних та архітектурних вимог розміщення і будівництва індивідуального (садибного) житлового будинку та господарських будівель;

- будівельні роботи з будівництва двоповерхового житлового будинку за вказаною адресою на дату подання повідомлення виконані;

- рішенням виконавчого комітету Тарасівської сільської ради №77/7 від 23 вересня 1993 р. позивачу надано земельну ділянку за адресою АДРЕСА_1, а в повідомленні про початок будівельних робіт значиться адреса АДРЕСА_1, та документу, що підтверджує вказану поштову адресу не надано, що є наведенням недостовірних даних у повідомленні про початок виконання будівельних робіт (т. 1 а.с. 100).

Стосовно твердження відповідача 1 про виконання позивачем у період з серпня 2010 р. по квітень 2013 р. загально-будівельних робіт з будівництва двоповерхового індивідуального житлового будинку без отримання вихідних даних, належним чином розробленої та затвердженої проектної документації та документу, що надає право на виконання будівельних робіт (порушення вимог ст. 5 Закону № 2780-XII, та ст. ст. 27, 29, 31, 34 Закону № 3038-VI), судом встановлено таке.

При вирішенні справи судом враховано, що позивач здійснював будівництво на підставі рішення виконкому Тарасівської сільської Ради народних депутатів "Про надання земельної ділянки на будівництво індивідуального житлового будинку та господарських приміщень гр. ОСОБА_1" № 77/7 від 23 вересня 1993 р., яким надано дозвіл на будівництво індивідуального житлового будинку за вказаною адресою, а також рішення виконкому Тарасівської сільської Ради народних депутатів "Про розгляд заяви гр. ОСОБА_1 про надання земельної ділянки на будівництво індивідуального житлового будинку та господарських приміщень" № 77/7 від 23 вересня 1993 р., яким було розглянуто заяву позивача та вирішено клопотати перед сільською радою про надання земельної ділянки гр. ОСОБА_1 на будівництво індивідуального житлового будинку та господарських приміщень (т. 1 а.с. 21-22).

Земельна ділянка була відведена позивачу для будівництва індивідуального жилого будинку 13 квітня 1994 р., що підтверджується актом про відведення внатурі присадибної земельної ділянки для будівництва індивідуального жилого будинку (т. 1 а.с. 24).

Крім того, у цей же день позивачу було затверджено будівельний паспорт на земельну ділянку під будівництво індивідуального житлового будинку № НОМЕР_1 (т. 1 а.с. 20).

У 1995 р. позивачем було розпочато будівництво індивідуального житлового будинку за адресою: Київська обл., АДРЕСА_1 на підставі вказаних документів.

Судом встановлено, що станом на дату видачі рішення виконкомом Тарасівської сільської Ради народних депутатів "Про надання земельної ділянки на будівництво індивідуального житлового будинку та господарських приміщень гр. ОСОБА_1." № 77/7 від 23 вересня 1993 р., яким було надано дозвіл на початок виконання будівельних робіт, діяв Закон №2780-ХІІ в редакції від 16 листопада 1992 р.

Зокрема, згідно з вимогами п. 5 ч. 1 ст. 14 названого Закону до компетенції виконавчих комітетів сільських, селищних, міських Рад у сфері містобудування належала видача у встановленому порядку забудовникам архітектурно-планувальних завдань, технічних умов на будівництво, реконструкцію будинків і споруд, благоустрій територій, дозволів на проведення цих робіт.

Наведене свідчить, що дозвіл згідно з рішенням № 77/7 був наданий уповноваженим органом на його видання.

Крім того, судом враховано, що чинним на той час законодавством не було передбачено обов'язкового оформлення дозволу на початок виконання будівельних робіт.

Лише 10 серпня 1993 р. наказом Міністерства України у справах будівництва та архітектури № 136 було затверджено ДБН А 3,1 2-93, які були введені в дію з 1 січня 1994 р. (т. 2 а.с. 25-26).

Як вже зазначалося, згідно з вимогами до п. 8 розділу V Закону № 3038-VI дозволи на виконання будівельних робіт, отримані до набрання чинності цим Законом, є чинними до завершення будівництва обєкта.

За таких обставин суд дійшов висновку, що дозвіл згідно з рішенням № 77/7 дійсний до закінчення позивачем будівництва.

При цьому, судом не може бути взято до уваги твердження відповідача 1 про здійснення позивачем будівництва у 2010-2013 р.р., оскільки воно спростовується наданими позивачем копіями ордерів, квитанцій, накладних про купівлю будівельних матеріалів (т. 2 а.с. 126-143).

Таким чином, з урахуванням наведених норм Конституції України та рішення Конституційного Суду України, суд приходить до висновку, що дозвіл на виконання будівельних робіт, виданий рішенням виконавчого комітету Тарасівської сільської ради №77/7 від 23 вересня 1993 р. є належним документом для початку виконання робіт.

До того ж твердження відповідача 1 щодо виконання позивачем загально-будівельних робіт з будівництва двоповерхового індивідуального житлового будинку без належним чином розробленої та затвердженої проектної документації спростовуються наявним у матеріалах справи планом забудови садиби, затвердженим районним архітектором Києво-Святошинського району 13 квітня 1994 р. (т. 1 а.с. 126-127).

Водночас, посилання відповідача 1 на наведення позивачем недостовірних даних у повідомленні про початок виконання будівельних робіт, у зв'язку з невідповідністю адрес, спростовуються наявними в матеріалах справи доказами, а саме рішення виконавчого комітету Тарасівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 9 листопада 2016 р. № 75/29 "Про присвоєння будівельної адреси земельній ділянці в с. Тарасівка гр. ОСОБА_1", згідно з яким було присвоєно будівельну адресу земельній ділянці площею 0, 1499 га за адресою: АДРЕСА_1, яка належить позивачу згідно Державного акту на право приватної власності на землю серія І-КВ № 064498 від 7 травня 2001 р. (т. 1 а.с. 53).

Відтак, суд дійшов висновку про відсутність в діях позивача порушень передбачених ст. 34 Закону № 3038-VI.

Стосовно твердження відповідача 2 щодо невідповідності будівельного паспорта №НОМЕР_1, затвердженого 13 квітня 1994 р. положенням Закону № 3038-VI, а також Порядку № 103 (у редакції наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 25 лютого 2013 р. № 66) не можуть бути взятими судом до уваги, оскільки станом на момент початку будівництва у позивача був наявний будівельний паспорт, копія якого додана до позовної заяви та знаходиться в матеріалах справи.

Крім того, на момент початку будівництва не діяв Порядок №103 (у редакції наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 25 лютого 2013 р. № 66). Відтак будівельний паспорт отриманий до моменту набрання чинності зазначеними нормативно-правовими актами не може вважатися таким, що не відповідає їх вимогам.

Стосовно твердження відповідача 2 про порушення позивачем місця розміщення вигрібної ями, судом встановлено таке.

Згідно з актом перевірки вигрібна яма влаштована на відстані орієнтовно 7,5 м від вікон вказаного двоповерхового індивідуального житлового будинку та на відстані орієнтовно 6,3 м від вікон житлового будинку на земельній ділянці, що розташована на захід, чим порушено п. 3.26 ДБН 360-92** "Містобудування. Планування і забудова міських та сільських поселень".

Положеннями п. 3.26 ДБН 360-92 передбачено, що відповідно до санітарних вимог майданчики для компосту, дворові вбиральні та очисні споруди каналізації повинні знаходитись у глибині двору не ближче 15 м від вікон житлових будинків, в тому числі і сусідніх садиб, сараї для утримання худоби і птиці - не ближче 12 м. Господарські будівлі й гаражі допускається об'єднувати на суміжних ділянках.

Відповідно до вимог п. 1.1. Державних санітарних норм та правил утримання територій населених місць, затверджених наказом Міністерства охорони здоровя України від 17 березня 2011 р. № 145 та зареєстрованих Міністерством юстиції України 5 квітня 2011 р. за № 457/19195 і чинних з 1 січня 2012 р., вигрібна яма (вигріб) інженерна споруда у вигляді поглиблення в землі, виконана з водотривкого матеріалу, призначена для збирання та зберігання рідких відходів, наземна частина якої обладнана щільно прилягаючою кришкою та решіткою для відокремлення твердих відходів (жодного слова про очисні споруди каналізації).

Як убачається з п. 2.22. названих Державних санітарних норм та правил, утримання територій населених місць № 145, місце розміщення вигребу на присадибній ділянці та відстань від нього до власного житлового будинку визначає власник цього будинку з додержанням правил добросусідства.

Отже, рішення Тарасівської сільської ради від 23 вересня 1993 р. № 77/7 на повинно відповідати вимогам ДБН А 3.1 2-93, оскільки останні набули чинності з 1 січня 1994 р.

Водночас, вказане рішення згідно з вимогами чинного на той час законодавства є дозволом на початок виконання будівельних робіт.

Таким чином, проаналізувавши вказані норми законодавства, суд дійшов висновку про безпідставність вимог щодо порушення порядку розміщення вигребу на земельній ділянці, що належить позивачу.

З урахуванням усіх доказів, наданих до матеріалів справи, суд дійшов висновку, що позовна вимога про визнання протиправною та скасування постанови №А-1711/1 є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Враховуючи відсутність будь-яких порушень положень містобудівного законодавства, вимога про скасування припису №С-0411/1 також є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, що і було зроблено позивачем.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, чого відповідачами зроблено не було.

Керуючись ст.ст. 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати постанову Департаменту Державної архітектурно - будівельної інспекції у Київській області у справі про адміністративне правопорушення від 17 листопада 2016 р. № А-1711/1.

Визнати протиправним та скасувати припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил Департаменту Державної архітектурно - будівельної інспекції у Київській області від 4 листопада 2016 р. №С-0411/1.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Виноградова О.І.