Справа № 161/5447/17
Суддя: Кухтей Руслан Віталійович
Дата ухвалення: 2018-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2018 року

Львів

№ 857/529/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді: Кухтея Р.В.

суддів: Носа С.П., Сеника Р.М.

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу інспектора роти №3 батальйону Управління патрульної поліції у Волинській області ДПП рядового поліції Баняса Анатолія Леонідовича на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 04 вересня 2018 року (ухвалене за правилами спрощеного позовного провадження головуючим-суддею Подзіровим А.О.) за адміністративним позовом Кварцяного Вячеслава Володимировича до інспектора роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції у Волинській області Баняса Анатолія Леонідовича про скасування рішення,

в с т а н о в и в :

У квітні 2018 року Кварцяний В.В. звернувся в суд із зазначеним позовом, в якому просив визнати протиправними дії поліцейського п’ятої роти БУПП у Волинській області Баняса А.Л. при винесенні постанови серії АС №448713 від 31.03.2018 про притягнення його до адміністративної відповідальності та скасувати вказану постанову.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 04.09.2018 адміністративний позов було задоволено частково. Скасовано оспорювану постанову та закрито справу про адміністративне правопорушення відносно позивача. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій через неправильне застосування судом норм матеріального та порушення норм процесуального права просить скасувати рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 04.09.2018 та прийняти нове судове рішення, яким відмовити позивачу в задоволенні адміністративного позову.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що позивач здійснив стоянку в другій смузі на дорозі з одностороннім рухом, чим створив перешкоду іншим учасникам руху, у зв'язку з чим вважає, що оспорювана постанова була винесена правомірно. Крім того, судом першої інстанції помилково застосовано до спірних правовідносин положення ст.17 та ст.18 КУпАП, оскільки стан крайньої необхідності виникає, коли є дійсна, реальна, а не уявна загроза зазначеним інтересам. Тобто, твердження позивача про перегрів його двигуна, яке не підтверджене жодними доказами та активними діями по відношенню до автомобіля, не могло бути крайньою необхідністю, оскільки позивач в своїх поясненнях на відео зазначив, що відкривати капот його транспортного засобу йому не потрібно, хоча в таких випадках це перше, що повинен був зробити водій, а свідок зазначила на відео, що позивач пішов купувати воду, при цьому не зазначивши чи для власної потреби чи для автомобіля.

Згідно п.3 ч.1 та ч.2 ст.311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наявні по справі матеріали та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.

З матеріалів справи видно, що оспорюваною постановою позивача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн.

Суть правопорушення за її змістом полягала в тому, що Кварцяний В.В. 31.03.2018 приблизно о 13 год 50 хв, в м. Луцьку по Глушець, 1 здійснив стоянку в другому ряді на проїзній частині, чим порушив пункт 15.4 Правил дорожнього руху України (далі – ПДР).

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не було доведено належними та допустимими доказами факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, натомість було встановлено факт вимушеної зупинки автомобіля позивачем у зв'язку із зайнятістю першого ряду іншими транспортними засобами на місці стоянки для перевірки наявності несправності автомобіля у вигляді перегріву двигуна автомобіля.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи, з огляду на наступне.

Завданням КУпАП є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов'язків, відповідальності перед суспільством.

Статтею 7 цього Кодексу передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

При цьому, відповідно до статті 17 цього Кодексу, обставинами, що виключають адміністративну відповідальність, є крайня необхідність, необхідна оборона та стан неосудності. Даний перелік обставин є вичерпним.

Відповідно до ст.18 КУпАП не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

Згідно ч.5 ст.14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Частина перша статті 16 Закону України «Про дорожній рух» дозволяє водієві транспортного засобу відступати від вимог законодавства в умовах дії непереборної сили або коли іншими засобами неможливо запобігти власній загибелі чи каліцтву громадян.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до положень цього Закону встановлюють ПДР, затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, якими передбачено, що особи, які їх порушують, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно п.15.4 ПДР України, транспортні засоби не дозволяється ставити на проїзній частині в два і більше ряди.

Пунктом 1.10 ПДР визначено, що вимушеною зупинкою є припинення руху транспортного засобу через його технічну несправність чи небезпеку, яка спричинена вантажем, який перевозиться, станом учасника дорожнього руху, появою перешкоди для руху.

Згідно п.1.10 ПДР, учасник дорожнього руху - особа, яка бере безпосередню участь у процесі руху на дорозі як пішохід, водій, пасажир, погонич тварин.

Так, п.15.14 ПДР передбачено, що в разі вимушеної зупинки в місці, де зупинку заборонено, водій повинен вжити всіх заходів, щоб прибрати транспортний засіб, а за неможливості це зробити — діяти згідно з вимогами пунктів 9.9-9.11 цих Правил, зокрема у відповідності до вимог п. 9.9 ПДР увімкнути аварійну світлову сигналізацію, а у разі, якщо транспортний засіб не обладнано аварійною світловою сигналізацією або вона несправна, встановити знак аварійної зупинки або миготливий червоний ліхтар.

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати : чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст.251 цього Кодексу, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Як убачається з матеріалів справи, зокрема з наданих відеоматеріалів, позивач не заперечує факту зупинки, проте зазначає, що зупинка була вимушеною через технічну несправність транспортного засобу.

Крім того, такі пояснення неодноразово надавав позивач, що підтверджується відеозаписом з нагрудної камери інспектора патрульної поліції, проте такі до уваги останнім не було взято. Крім цього, в суді першої інстанції було допитано свідка, яка підтвердила факт несправності автомобіля, проте даний факт не було взято до уваги відповідачем.

З огляду на встановлені судом обставини, колегія суддів вважає, що в даній ситуації позивачем була виконана вимушена зупинка транспортного засобу в стані крайньої необхідності, зокрема з метою уникнення загрози пошкодження його власності, яка передбачена статтею 17 КУпАП, що підтверджено матеріалами справи та були вжиті всі заходи для того, щоб не перешкоджати руху інших транспортних засобів, проте відповідачем не було взято до уваги цей факт.

Таким чином, колегія суддів вважає правомірним та обґрунтованим висновок суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог в частині скасування спірної постанови та закриття справи про адміністративне правопорушення відносно позивача.

Отже, колегія суддів переглянувши рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог, вважає, що при його прийнятті суд дійшов обґрунтованих висновків щодо встановлених обставин та правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного перегляду та спростовані зібраними по справі доказами.

За змістом ч.1 ст. 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно та повно встановив обставини справи, ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують його висновків, а тому підстав для скасування оскаржуваного судового рішення колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 243, 286, 311, 316, 321, 325, 328, 329, 331 КАС України, суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу інспектора роти №3 батальйону Управління патрульної поліції у Волинській області ДПП рядового поліції Баняса Анатолія Леонідовича залишити без задоволення, а рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 04 вересня 2018 року по справі № 161/5447/18 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя

Р. В. Кухтей

судді

С. П. Нос

Р. П. Сеник