Справа № 2340/3779/18
Суддя: В.В. Гаращенко
Дата ухвалення: 2018-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про закриття провадження у справі

м. Черкаси

30 жовтня 2018 року справа № 2340/3779/18

ОСОБА_1 окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Гаращенка В.В.,

за участю:

секретаря судового засідання: Долошенко Л.В.,

представника позивача: ОСОБА_2 за довіреністю;

представника відповідача: не зявився;

розглянувши в порядку позовного провадження у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси адміністративну справу позовом Вікторівського психоневрологічного інтернату до Христинівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу, -

ВСТАНОВИВ:

Вікторівський психоневрологічний інтернат звернувся до суду з позовною заявою до Христинівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, в якій просить:

- визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Христинівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області ОСОБА_3 від 14.09.2018 у виконавчому провадженні №57115749 про накладення на Вікторівський психоневрологічний інтернат штрафу у сумі 5100 грн. у виконавчому провадженні ВП №57115749.

Ухвалою суду від 22.10.2018 відкрито провадження у справі. Розгляд справи по суті призначено у відкритому судовому засіданні на 30.10.2018 о 15:30 год.

26.10.2018 у тексті відзиву на позовну заяву відповідачем подано клопотання про закриття провадження у справі, обґрунтоване тим, що Законом України «Про виконавче провадження» передбачений інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця при виконанні судового рішення, прийнятого судом загальної юрисдикції, а саме: безпосередньо до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції. Таким чином, заява позивача як боржника про визнання протиправною та скасування постанови державного виконавця, прийнятої в процесі виконання виконавчого документа, виданого Христинівським районним судом Черкаської області, не підсудна ОСОБА_1 окружному адміністративному суду і повинна відповідно до ч. 2 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» розглядатися районним судом який видав виконавчий документ.

В судовому засіданні представник позивача заперечив проти закриття провадження по справі, зазначивши, що постанова державного виконавця про накладення штрафу є виконавчим документом і відповідно не потребує відкриття окремого виконавчого провадження з її виконання, а тому відповідно спір щодо правомірності прийняття такої постанови має розглядати відповідний окружний адміністративний суд.

В судове засіданні представник відповідача не зявився, про дату, місце і час судового розгляду повідомлявся належним чином.

Розглянувши клопотання відповідача про закриття провадження у справі, суд зазначає наступне.

Постановою апеляційного суду Черкаської області від 07.08.2018 справі №706/243/18 поновлено ОСОБА_4 на посаді молодшої медичної сестри палатної Вікторівського психоневрологічного інтернату з 23.01.2018.

31.08.2018 постановою державного виконавця Христинівського РВ ДВС ГТУЮ у Черкаській області ОСОБА_5 відкрито виконавче провадження №57115749 з виконання виконавчого листа Христинівського районного суду Черкаської області №706/243/18 від 30.08.2018 про поновлення на роботі ОСОБА_4 та зобов'язано Вікторівський психоневрологічний інтернат протягом 10 робочих днів поновити на роботі ОСОБА_4

Враховуючи невиконання виконавчого листа №706/243/18 від 30.08.2018 постановою головного державного виконавця Христинівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області ОСОБА_3 від 14.09.2018 у виконавчому провадження №57115749 за невиконання рішення суду про поновлення на роботі ОСОБА_4 накладено на Вікторівський психоневрологічний інтернат штраф на користь держави у розмірі 5100 грн.

Вважаючи таку постанову про накладення штрафу незаконною, позивач звернувся до суду.

Дослідивши та надавши оцінку встановленим обставинам справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі з огляду на таке.

Відповідно до п.п. 1, 7 ст. 4 КАС України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; суб'єкт владних повноважень -орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

За правилами п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Частиною 1 ст. 287 КАС України передбачено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Предметом розгляду даної справи є протиправність постанови державного виконавця про накладення штрафу за невиконання рішення місцевого суду цивільної юрисдикції.

За правилами ст. 447 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Відповідно до ч. 1 ст. 448 ЦПК України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

При вирішенні питання про підсудність даної справи ОСОБА_1 окружному адміністративному суду, суд враховує вимоги Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VІІІ (далі - Закон №1404), яким встановлені відповідні спеціальні норми з розгляду вказаної категорії справ.

Згідно з ст. 1 Закону №1404 виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За змістом п. 7 ч. 2 ст. 17 Закону №1404 постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат на проведення виконавчих дій та накладення штрафу є виконавчими документами. Якщо виконавче провадження закінчено, а виконавчий збір, витрати на проведення виконавчих дій або штраф не стягнуто, відповідна постанова виділяється в окреме провадження і підлягає виконанню в загальному порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 63 Закону №1404 у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Згідно із ч. 1 ст. 74 Закону №1404 рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Разом з тим, ч. 2 ст. 74 Закону № 1404 передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

З аналізу вищевказаних норм, суд дійшов висновку, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи з приводу оскарження постанов державного виконавця в процесі їх виконання про стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів, незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції вони видані, за умови, що виконавчий збір, витрати на проведення виконавчих дій або штраф не стягнуто, а відповідні постанови виділені в окреме провадження і підлягають виконанню в загальному порядку.

Названа ч. 2 ст. 74 Закону № 1404 регулює випадки коли здійснюється окреме виконавче провадження з виконання постанови державного виконавця про накладення штрафу, яка сама по-собі є виконавчим документом.

Саме в цьому виконавчому провадженні учасники та інші особи можуть оскаржити до адміністративного суду рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби.

Однак правомірність прийняття постанови про накладення штрафу повинно перевірятись судом який видав виконавчий документ, оскільки вона прийнята у виконавчому провадженні №57115749.

Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у справі Zand v. Austria від 12.10.1978 вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з (…) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (…)». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 238 КАС України, суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що вказаний спір не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, а тому клопотання відповідача про закриття провадження у справі слід задовольнити.

Частиною 2 ст. 132 КАС України визначено, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюється законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Згідно ч. 2 ст. 238 КАС України, про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв'язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Згідно квитанції №16DH33437 від 17.09.2018 позивач сплатив судовий збір у розмірі 1762 гривень, а тому такий судовий збір підлягає поверненню.

Керуючись ст.ст. 238, 239, 241, 256, 289, 295 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

Клопотання відповідача задовольнити.

Провадження в адміністративній справі за позовом Вікторівського психоневрологічного інтернату до Христинівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу закрити.

Повернути Вікторівському психоневрологічному інтернату (Черкаська область, Христинівський район, с. Вікторівка, вул. І.Франка, 3, ) сплачений відповідно до квитанції №16DH33437 від 17.09.2018 судовий збір в розмірі 1762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня її проголошення.

Суддя В.В. Гаращенко