Справа № 2340/4211/18
Суддя: В.П. Тимошенко
Дата ухвалення: 2018-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про повернення позовної заяви

31 жовтня 2018 року справа № 2340/4211/18

м. Черкаси

Суддя Черкаського окружного адміністративного суду Тимошенко В.П., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_2 до Головного управління ДМС України в Черкаській області, в особі керівника управління Шапран І.В., Соснівського районного відділу Головного управління ДМС України в Черкаській області про визнання протиправною відмови та зобовязання вчинити дії,

встановив:

17 жовтня 2018 року до Черкаського окружного адміністративного суду з позовною заявою звернулася ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_2, в якому просить:

1) визнати протиправною відмову відділу УДМС у видачі ОСОБА_2 паспорта громадянина України у формі книжечки, відповідно до положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою ВРУ від 26.06.1992;

2) зобовязати відділ УДМС в Черкаській області оформити та видати ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 паспорт громадянина України без передачі будь-яких даних до Єдиного демографічного реєстру, без формування (присвоєння) унікального номеру запису в Реєстрі (УНЗР);

3) зобовязати Управління ДМС у Черкасах у подальшому здійснити паспортний облік ОСОБА_2 згідно положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою ВРУ від 26.06.1992, а саме виключно за прізвищем, іменем та по батькові, роком народження та місцем реєстрації;

4) суд підтвердити право ОСОБА_2 відмовитися від присвоєння їй будь-яких ідентифікаторів особистості, будь-яких унікальних номерів запису в реєстрі, ІПН та інші ідентифікатори особистості за релігійними або іншими переконаннями.

22 жовтня 2018 року ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду дана позовна заява залишена без руху в звязку з невідповідністю вимогам статей 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України і надано строк для усунення недоліків позовної заяви тривалістю десять днів з моменту отримання копії даної ухвали суду.

На виконання вимог ухвали суду від 22 жовтня 2018 року позивачем 26 жовтня 2018 року подано заяву про поновлення строку звернення до суду, в якій вона зазначає, що до суду звернулися з пропущенням строку звернення в звязку з тим, що чекала на рішення Верховного Суду у зразковій справі №806/3265/17 із схожими позовними вимогами, яке ухвалене 19.09.2018.

Крім того, на виконання вимог ухвали від 22 жовтня 2018 року позивачем 30.10.2018 подано до суду позовну заяву в новій редакції до якої додано такі документи:

1) квитанцію про сплату судового збору в сумі 2114,40 грн від 30.10.2018 №0.0..1;

2) копію свідоцтва про народження (3 екз.);

3) копію паспорта (3 екз.);

4) копію заяви ОСОБА_5. в інтересах ОСОБА_2 до Головного управління ДМСв Черкаській області (2 екз.);

5) копію відповіді відповідача від 12.03.2018 вих. №18/7101.6.1/4363-18 (2 екз.);

6) копії позовної заяви (2 екз.).

Розглянувши матеріали позовної заяви вх. 24962/18, заяви про поновлення строку звернення вх. 25724/18 та позовної заяви, поданої на виконання вимог ухвали суду від 22.10.2018 вх. №25971/18, суд зазначає таке.

Відповідно до статті 9 КАС України, суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Якщо міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, встановлені інші правила, ніж ті, що встановлені законом, то застосовуються правила міжнародного договору.

Частиною 1, 2 ст. 122 КАС України передбачено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) встановлює, що кожен має право на розгляд його справи судом.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод ратифікована Україною Законом України "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції" № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року і набрала чинності для України 11 вересня 1997 року.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції) наголошує, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на подання до суду скарги, повязаної з його або її правами та обовязками цивільного характеру (рішення від 21 лютого 1975 року у справі "Голдер проти Сполученого Королівства" (Golder v. The United Kingdom) від 21 січня 1975 року (п. 36). На це "право на суд", в якому право на доступ до суду є одним з його аспектів, може посилатися кожен, хто небезпідставно вважає, що втручання у реалізацію його або її прав цивільного характеру є неправомірним. Разом з тим, як зазначає Європейський суд з прав людини, право на доступ до суду не є абсолютним і може підлягати обмеженням. Вони дозволяються опосередковано, оскільки право на доступ до суду "за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання, що може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб і ресурсів суспільства та окремих осіб". Встановлюючи такі правила, держава користується певною свободою розсуду.

В рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Плахтєєв та Плахтєєва проти України» (заява №20347/03, §35) визначено, що «…пункт 1 статті 6 гарантує кожному право на звернення до суду з позовом щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. У такій формі в цьому пункті втілено "право на суд", одним з аспектів якого є право доступу, тобто право на порушення провадження в суді за цивільним позовом ... Однак це право не є абсолютним. Воно може підлягати законним обмеженням, таким, наприклад, як передбачені законом строки давності…».

В питаннях пов'язаних із застосуванням строків давності Європейський суд з прав людини висловив свою позицію в справі «ОСОБА_4 проти України» (Заява N 21722/11 остаточне рішення від 27 травня 2013 року, §137), вказавши, що «… строки давності слугують кільком важливим цілям, а саме: забезпеченню юридичної визначеності та остаточності, захисту потенційних відповідачів від не заявлених вчасно вимог, яким може бути важко протистояти, та запобігти будь-якій несправедливості, яка могла б виникнути, якби від судів вимагалося виносити рішення щодо подій, що мали місце у віддаленому минулому, на підставі доказів, які через сплив часу стали ненадійними та неповними ... Строки давності є загальною рисою національних правових систем договірних держав щодо кримінальних, дисциплінарних та інших порушень.»

Таким чином право особи на звернення до суду не є необмеженим.

У даному випадку для звернення до суду із позовною заявою законодавцем встановлений шестимісячний строк і такий обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Щодо посилання позивача на те, що вона пропустила строк звернення до суду через те, що чекала на рішення Верховного Суду у зразковій справі №806/3265/17 із схожими позовними вимогами, яке ухвалене 19.09.2018, суддя зазначає таке.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 236 КАС України суд має право зупинити провадження у справі в разі перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об'єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду - до набрання законної сили судовим рішенням касаційної інстанції.

Таким чином, позивач мала права звернутися до суду з клопотання про зупинення провадження у справі до набрання законної сили судовим рішенням касаційної інстанції.

За таких обставин, пояснення позивача щодо строку звернення до адміністративного суду, вказані в заяві, поданій до суду 26.10.2018 вх. 25724/18, не вбачаються суддею поважними причинами пропуску строку, тому в задоволенні заяви позивача про поновлення пропущеного строку звернення до суду слід відмовити.

Згідно з частиною першою статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Відповідно до ч. 2 статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Враховуючи не визнання судом поважними підстави пропуску строку звернення позивача з даним позовом до адміністративного суду, позовна заява підлягає поверненню.

Одночасно суддя звертає увагу позивача на те, що відповідно до частини 8 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 123, 241, 293-295, підпунктом 15.5 пункту 15 частини 1 розділу VII Перехідних положень 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_2 до Головного управління ДМС України в Черкаській області, в особі керівника управління Шапран І.В., Соснівського районного відділу Головного управління ДМС України в Черкаській області про визнання протиправною відмови та зобовязання вчинити дії повернути позивачеві разом із усіма доданими до неї матеріалами.

Розяснити позивачеві, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Копію ухвали надіслати позивачеві.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, однак може бути оскаржена до Шостого апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом пятнадцяти днів з дня її підписання.

Суддя В.П. Тимошенко