Справа № 826/8735/18
Суддя: Шейко Т.І.
Дата ухвалення: 2018-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

30 жовтня 2018 року № 826/8735/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Шейко Т.І.

при секретарі судових засідань Хаюк К.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовомГоловного управління Державної фіскальної служби у м. Києві
доФізичної особи ОСОБА_2
простягнення податкового боргу
за участю представника позивача ОСОБА_3;

В С Т А Н О В И В:

Головне управління Державної фіскальної служби у м. Києві звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Фізичної особи ОСОБА_2, у якому просило суд:

- стягнути кошти з платника податків з рахунків у банках, що обслуговують такого платника на суму податкового боргу у розмірі 2971060,75 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідно до приписів Податкового кодексу України, а саме підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, визначено, що податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 червня 2018 року відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду.

В судових засіданнях представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Відповідач до суду не прибув, хоча й повідомлявся про дату, час та місце проведення судового засідання належним чином. Крім того, у встановлений строк відзив до суду не подав.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, станом на день звернення до суду, за фізичною особою ОСОБА_2 обліковується податковий борг у сумі 2971060,75 грн., в тому числі по податку з доходів фізичних осіб у розмірі 2766285,53 грн. та військовому збору - 204775,22 грн.

Зокрема, заборгованість з податку на доходи з фізичних осіб у сумі 2577182,25 грн. виникла на підставі податкового повідомлення-рішення від 14 грудня 2016 року №; заборгованість з військового збору у розмірі 190775,93 грн. виникла на підставі податкового повідомлення-рішення від 14 грудня 2016 року №.

Відповідний акт від 23 листопада 2016 року № 303-26-54-13-06-17- «Про результати документальної позапланової невиїзної перевірки щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати належних сум податків до бюджету платником податків-фізичною особою ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) за період з 01 січня 2015 року по 31 грудня 2015 року», на підставі висновків якого прийняті вищезазначені податкові повідомлення - рішення, містяться в матеріалах справи.

Також, матеріали справи містять копію конверту, відповідно до якого кореспонденція (податкові повідомлення - рішення від 14 грудня 2016 року № та №) повернулась до податкового органу за закінченням встановленого строку зберігання.

У матеріалах справи відсутні докази оскарження вищевказаних рішень у судовому або адміністративному порядку.

У зв'язку з несплатою узгоджених грошових зобов'язань позивачем виставлено податкову вимогу від 01 лютого 2017 року №1010-17, яка також, відповідно до конверту, повернулась до податкового органу за закінченням встановленого строку зберігання.

Як вбачається з наявної в матеріалах справи довідки Головного управління ДФС у місті Києві та облікової картки відповідача, за відповідачем обліковується заборгованість з орендної плати юридичних осіб у розмірі 2971060,75 грн.

Задля стягнення суми податкового боргу з фізичної особи ОСОБА_2 позивач, у відповідності до підпункту 20.1.34 пункту 20.1 статті 20, пункту 59.1 статті 59 Податкового кодексу України, звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Вирішуючи спір, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно до підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України (далі - ПК України) платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до підпункту 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 ПК України грошове зобов'язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Згідно з підпунктом 14.1.157 пункту 14.1 статті 14 ПК України податкове повідомлення-рішення - письмове повідомлення контролюючого органу (рішення) про обов'язок платника податків сплатити суму грошового зобов'язання, визначену контролюючим органом у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законодавчими актами, контроль за виконанням яких покладено на контролюючі органи, або внести відповідні зміни до податкової звітності.

Згідно з підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Строки сплати податкового зобов'язання встановлені статтею 57 ПК України, відповідно до пункту 57.3 якої передбачено, що у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов'язання платник податків зобов'язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

Як встановлено в абзаці четвертому пункту 56.18 статті 56 ПК України, при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу, податкове зобов'язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

З аналізу наведених положень слідує, що у разі несплати платником податків протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, визначених контролюючим органом грошових зобов'язань та не оскарження у зазначений строк відповідного рішення контролюючого органу, такі податкові зобов'язання вважаються узгодженими.

Як вже зазначалось, матеріали справи підтверджують, що податкові повідомлення - рішення від 14 грудня 2016 року № та № направлені на адресу відповідача та відповідно до копій конвертів повернуті у зв'язку «з закінченням терміну зберігання».

У зв'язку із наведеним слід зазначити, що відповідно до пункту 59.1 статті 59 ПК України, у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Підпунктом 14.1.153 пункту 14.1 статті 14 ПК України передбачено, що податкова вимога - письмова вимога контролюючого органу до платника податків щодо погашення суми податкового боргу.

В даному випадку, як встановлено вище судом, станом на момент звернення позивача із даним позовом до суду та станом на момент розгляду даної справи, спірні грошові зобов'язання вважаються узгодженими.

У той же час, зазначені грошові зобов'язання не сплачені у встановлений строк, що підтверджується обліковими даними та, відповідно, набули статусу податкового боргу, який не сплачений станом на час звернення до суду та розгляду справи.

Слід зазначити, що ДПІ у відповідності з вимогами 95.2 статті 95 ПК України виставлено відповідачу податкову вимогу. Доказів оскарження та скасування зазначеної податкової вимоги та визначеної у ній суми податкового боргу відповідачем не надано.

З наведеного у сукупності вбачається дотримання позивачем вимог пункту 95.2 статті 95 ПК України, а відтак і про дотримання встановленої ПК України процедури, яка передує зверненню до суду із позовом про стягнення податкового боргу.

Таким чином, враховуючи вищенаведене у сукупності та те, що зазначені рішення позивача не виконано відповідачем у добровільному порядку, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на положеннях згаданих вище правових актів та є обґрунтованими, з урахуванням чого надані позивачем докази та повідомлені ним обставини є достатніми для прийняття рішення у справі про задоволення адміністративного позову.

Згідно частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній на момент прийняття даного рішення) розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову у повному обсязі.

Керуючись статтями 2, 77, 242-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва -

в и р і ш и в:

1. Позов Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві задовольнити.

2. Стягнути на користь Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19, ) кошти платника податків фізичної особи ОСОБА_2 (04201, АДРЕСА_1, код ІПН НОМЕР_1) з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків на суму податкового боргу у розмірі 2971060,75 грн.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду в порядку та у строки, встановлені статтями 295 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Т.І. Шейко

Повний текст рішення складено 02 листопада 2018 року.