Справа № 1640/2491/18
Суддя: Л.О. Єресько
Дата ухвалення: 2018-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2018 року м. ПолтаваСправа № 1640/2491/18

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Єресько Л.О.,

за участю:

секретаря судового засідання Фрідманн Н.А.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2 фонду України та третьої особи ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4 ОУПФУ - ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження за позовом ОСОБА_6 до Гадяцького об'єднаного управління ОСОБА_2 фонду України Полтавської області, ОСОБА_2 фонд України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Голова правління ОСОБА_2 фонду України ОСОБА_7 про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку, -

В С Т А Н О В И В:

18 липня 2018 року позивач ОСОБА_6 (надалі - позивач) звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду із позовною заявою до ОСОБА_2 фонду України (відповідач 1 або ПФУ), Гадяцького об'єднаного управління ОСОБА_2 фонду України Полтавської області (відповідач 2 або Гадяцьке ОУПФУ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Голова правління ОСОБА_2 фонду України ОСОБА_7, де просила:

- стягнути з Гадяцького об'єднаного управління ОСОБА_2 фонду України Полтавської області на користь ОСОБА_6 середній заробіток за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі за період з 18.10.2017 по 25.12.2017 в сумі 19 276,11 грн з вирахуванням податків та обов'язкових платежів;

- стягнути з Гадяцького об'єднаного управління ОСОБА_2 фонду України Полтавської області на користь ОСОБА_6 не виплачену премію за грудень 2018 року в сумі 3201 грн за вирахуванням податків та обов'язкових платежів;

- визнати протиправним та скасувати наказ ОСОБА_2 фонду України № 266-0 від 15.06.2018 "Про звільнення ОСОБА_6А.";

- визнати протиправним та скасувати п. 1, п. 2, п. 4 наказу Гадяцького об'єднаного управління ОСОБА_2 фонду України Полтавської області від 19.06.2018 № 12-ос "Про оголошення наказу ОСОБА_2 фонду України від 15.06.2018 року № 266-0 "Про звільнення ОСОБА_6А.";

- поновити ОСОБА_6 на державній службі на посаді першого заступника начальника Гадяцького об'єднаного управління ОСОБА_2 фонду України Полтавської області з 20.06.2018;

- стягнути з ОСОБА_2 фонду України на користь ОСОБА_6 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 20.06.2018 по день поновлення на державній службі на посаді першого заступника начальника Гадяцького об'єднаного управління ОСОБА_2 фонду України Полтавської області в розмірі 14 495,24 грн з вирахуванням податків та обов'язкових платежів.

- постанову суду в частині поновлення позивача на посаді заступника начальника Гадяцького ОУПФУ, а також в частині стягнення середнього заробітку в межах суми стягнення за один місяць піддати негайному виконанню.

В обґрунтування своїх позовних вимог вказувала, що відповідачем допущено неправомірну затримку у виконанні рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 03.07.2017 по справі № 816/584/17 в частині поновлення позивача на посаді першого заступника начальника управління ОСОБА_2 фонду України в Гадяцькому районі Полтавської області, а саме в період з 18.10.2017 по 26.12.2017, у звязку з чим відповідачем 2 на користь позивача має бути сплачено середній заробіток за час затримки виконання рішення суду в обрахованому нею розмірі 19 276,11 грн. Пояснювала, що після поновлення на посаді позивачу фактично було створені такі умови, щоб вона звільнилася самостійно, а оскільки вона цього не зробила, то під виглядом проведення скорочення у звязку з реорганізацією, яка фактично була проведена ще у 2017 році, лише посаду, яку вона займала, було нібито скорочено та звільнено з посади на підставі п. 4 ч. 1 ст. 83 та п. 1 ч. 1 ст. 87 ЗУ «Про державну службу». Дане звільнення вважає незаконним, у звязку з чим звернулася до адміністративного суду із вищевказаними позовними вимогами. Крім того, зазначала, що в період, коли її було поновлено на посаді (26.12.2017), їй безпідставно не виплачено премію за грудень 2017 року, яку отримали інші працівники установи, де її було поновлено на посаді, а тому вважає за необхідне просити суд стягнути таку премію у розмірі 3 201 грн.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 23.07.2018 позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі № 1640/2491/18, постановлено розглядати справу за правилами загального позовного провадження, призначивши підготовче судове засідання.

09.08.2018 та 14.08.2018 через канцелярію суду надійшли письмові відзиви на позовну заяву відповідно від Гадяцького ОУ ПФУ та ОСОБА_2 фонду України, де відповідачі не погоджуючись із заявленими позовними вимогами обґрунтовували законність та дотримання процедури звільнення позивача у звязку із проведеним скороченням (т.1 а.с. 186-188, т.2 а.с. 65-72).

21.08.2018 позивачем через канцелярію суду подано заяву про зміну предмету позову (т. 2 а.с. 134-142), де позивач просила замість поновлення її на посаді «першого заступника начальника Гадяцького об'єднаного управління ОСОБА_2 фонду України Полтавської області» поновити її на посаді «заступника начальника Гадяцького об'єднаного управління ОСОБА_2 фонду України Полтавської області», мотивуючи тим, що згідно діючого штатного розпису посада «першого заступника» відсутня, натомість додатково введена ще одна посада «заступника начальника», що є рівнозначною посадою. Пояснювала, що ця посада була введена ще до звільнення позивача з посади «першого заступника» в порядку скорочення, однак позивачу вона не була запропонована, хоча на її думку вона має переважне право на залишення на роботі.

Відповідачами подані відзиви із узгодженою позицією, що, оскільки позивач не обіймала посаду «заступника начальника управління», то відповідачі вважають і обраний позивачем спосіб захисту порушеного права в частині поновлення її на посаді «заступника начальника управління» таким, що не відповідає вимогам закону

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 13.09.2018 підготовче провадження у даній справі закрито, справу призначено до судового розгляду по суті.

09.10.2018 від позивача надійшла заява про часткову відмову від позовних вимог, де, на підставі ч. 1 та ч. 7 ст. 47 КАС України, позивач просила прийняти часткову відмову від позову в частині стягнення з Гадяцького об'єднаного управління ОСОБА_2 фонду України Полтавської області на користь ОСОБА_6 не виплачену премію за грудень 2017 року в сумі 3201 грн за вирахуванням податків та обов'язкових платежів.

В судовому засіданні представник позивача підтримала вказану заяву та просила прийняти часткову відмову від позову.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 22.10.2018 дану відмову було прийнято судом та закрито провадження в частині означеної позовної вимоги.

В судовому засіданні представник позивача підтримала вимоги позовної заяви з урахуванням зміни предмету позову та відмови від однієї з позовних вимог, просила їх задовольнити в повному обсязі.

Представник ОСОБА_2 фонду України та третьої особи в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, просив відмовити у його задоволенні в повному обсязі.

Представник Гадяцького обєднаного управління ОСОБА_2 фонду України Полтавської області в судовому засіданні проти позову заперечувала, просила відмовити у його задоволенні в повному обсязі.

Заслухавши пояснення представників сторін та третьої особи, дослідивши наявні у справі письмові докази і письмові пояснення сторін, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступні обставини.

Щодо позовної вимоги про стягнення з Гадяцького об'єднаного управління ОСОБА_2 фонду України Полтавської області на користь ОСОБА_6 середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі за період з 18.10.2017 по 25.12.2017 в сумі 19 276,11 грн. з вирахуванням податків та обов'язкових платежів, суд виходить із такого.

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 03.07.2017 у справі № 816/584/17 ОСОБА_6 поновлено на посаді першого заступника начальника управління ОСОБА_2 фонду України в Гадяцькому районі Полтавської області з 31.03.2017.

Стягнуто з Гадяцького об'єднаного управління ОСОБА_2 фонду України Полтавської області на користь ОСОБА_6 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 31.03.2017 по день поновлення за вирахуванням податків та обов'язкових платежів.

Постанову суду в частині поновлення ОСОБА_6 на посаді першого заступника начальника управління ОСОБА_2 фонду України в Гадяцькому районі Полтавської області з 31.03.2017 та в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми стягнення за один місяць допущено до негайного виконання.

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 17.10.2017 постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 03.07.2017р. по справі № 816/584/17 змінено в частині стягнення з Гадяцького об'єднаного управління ОСОБА_2 фонду України Полтавської області на користь ОСОБА_6 середній заробіток за час вимушеного прогулу виклавши в такій редакції: стягнути з Гадяцького об'єднаного управління ОСОБА_2 фонду України Полтавської області на користь ОСОБА_6 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 31.03.2017 по 17.10.2017 року в сумі 54 547,29 грн.

Досліджуючи питання чи мала місце затримка виконання вищевказаних судових рішень в частині поновлення позивача на посаді, судом встановлено таке.

За змістом пояснень ОСОБА_2 фонду України, викладених у письмовому відзиві на позовну заяву, у останнього виникли труднощі під час виконання вищевказаних судових рішень у звязку із наступним.

Згідно з ч. 1 ст. 21 Закону України «Про центральні органи виконавчої влади» територіальні органи центрального органу виконавчої влади утворюються як юридичні особи публічного права в межах граничної чисельності державних службовців та працівників центрального органу виконавчої влади і коштів, передбачених на його утримання, ліквідовуються, реорганізовуються за поданням міністра, який спрямовує та координує діяльністю центрального органу виконавчої влади, Кабінетом міністрів України.

Відповідно до постанови КМУ від 21.12.2016 № 988 «Деякі питання функціонування територіальних органів ОСОБА_2 фонду України» управління ОСОБА_2 фонду України в Гадяцькому районі реорганізовано шляхом злиття двох управлінь (управління ОСОБА_2 фонду України в Гадяцькому районі та управління ОСОБА_2 фонду України в Зіньківському районі) утворено Гадяцьке обєднане управління ОСОБА_2 фонду України.

Управління ОСОБА_2 фонду України в Гадяцькому районі Полтавської області припинено 30.03.2017 (номер запису в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань 6000397).

Чинні структура та штатний розпис Гадяцького обєднаного управління ОСОБА_2 фонду України, утвореного шляхом злиття, не передбачали посади, на яку судовим рішенням було поновлено позивача.

З метою виконання постанови Полтавського окружного адміністративного суду від 03.07.2017 у справі № 816/584/17 (зміненої постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 17.10.2017) ОСОБА_2 фондом України направлено Міністру соціальної політики України для погодження нову структуру Гадяцького обєднаного управління ОСОБА_2 фонду України Полтавської області.

19.12.2017 листом № 24948/0/2-17/30 Міністром соціальної політики України погоджено структуру Гадяцького обєднаного управління ОСОБА_2 фонду України Полтавської області.

Наказом ОСОБА_2 фонду України від 19.12.2017 № 685-о ОСОБА_6 поновлено на посаді першого заступника начальника Гадяцького обєднаного управління ОСОБА_2 фонду України Полтавської області з 31.03.2017.

Зазначений наказ № 685-о був надісланий для виконання до Головного управління ПФУ в Полтавській області та в подальшому до Гадяцького обєднаного управління ОСОБА_2 фонду України Полтавської області.

Відповідно до п. 5 розділу IV Порядку ведення та зберігання особових справ державних службовців, затвердженого наказом Національного агентства України з питань державної служби від 22.03.2016 № 64, зареєстрованого в Міністерстві юстиції 15.04.2016 № 567/28697, акт органу вищого рівня про призначення на посаду (звільнення з посади) оголошується шляхом видання за місцем роботи відповідного акта із зазначенням дати фактичного призначення на посаду (звільнення з посади) тощо.

Таким чином, ОСОБА_2 фонд України вважає, що ним здійснено всі можливі заходи для виконання постанови Полтавського окружного адміністративного суду від 03.07.2017 у справі № 816/584/17 (зміненої постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 17.10.2017).

Представник позивача у свою чергу вказувала, що посада першого заступника начальника в Гадяцькому обєднаному управлінні існувала з самого початку утворення цього управління після злиття двох управлінь, однак на цій посаді до видання наказу ОСОБА_2 фондом України від 19.12.2017 № 685-о «Щодо поновлення на посаді ОСОБА_6А.» працювала ОСОБА_8, яка на думку позивача підлягала звільненню з займаної посади за п. 6 ст. 40 КЗпП України або переведенню на іншу посаду. А зміни до штатного розпису, на які вказував ОСОБА_2 фонд України стосувалися введення в штатний розпис Гадяцького ОУ ПФУ ще однієї штатної одиниці заступника начальника, куди було переведено ОСОБА_8, яка до цього працювала на посаді першого заступника. І лише після цього було видано наказ про поновлення позивача на посаді першого заступника.

Матеріалами справи підтверджується, що зміни до штатного розпису Гадяцького ОУ ПФУ насправді стосувалися введення посади заступника начальника управління, на яку в подальшому було переведено ОСОБА_8

В той же час у письмових запереченнях на відповідь на відзив ОСОБА_6 ОСОБА_2 фонд України акцентував увагу суду, що Гадяцьке ОУ ПФУ Полтавської області утворилося в результаті реорганізації шляхом злиття двох управлінь управління ПФУ в Гадяцькому районі та управління ПФУ в Зінківському районі Полтавської області.

При цьому, посади першого заступника начальника управління були наявні в штатних розписах кожного з реорганізованих управлінь: 1 в управлінні ПФУ в Гадяцькому районі та 1 в управлінні ПФУ в Зіньківському районі Полтавської області відповідно, всього 2 посади. А після реорганізації шляхом злиття двох управлінь в штатному розписі новоутвореного Гадяцького ОУ ПФУ була передбачена лише одна посада першого заступника начальника управління.

Відповідач 1 пояснював, що ОСОБА_8 займала посаду першого заступника начальника Гадяцького обєднаного управління ОСОБА_2 фонду України Полтавської області, натомість позивача рішенням суду поновлено на посаді першого заступника управління ОСОБА_2 фонду України в Гадяцькому районі Полтавської області, а тому вважає, що твердження позивача про звільнення ОСОБА_8 на підставі п. 6 ст. 40 КЗпП України (поновлення працівника, який раніше виконував цю роботу) є необґрунтованими та безпідставними.

З даного приводу суд зауважує, що поновлення на роботі полягає в тому, що працівнику надається та ж робота, яку він виконував до звільнення його з роботи. При реорганізації установи (підприємства) працівник, який був незаконно звільнений до реорганізації, поновлюється на роботі в тому підприємстві, де збереглося його попереднє місце роботи.

ОСОБА_2 фонд України самостійно визнав та визначив належним способом виконання постанови Полтавського окружного адміністративного суду від 03.07.2017 у справі № 816/584/17 (зміненої постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 17.10.2017) шляхом поновлення ОСОБА_6 саме на посаді першого заступника начальника Гадяцького обєднаного управління ОСОБА_2 фонду України Полтавської області.

Позивач в свою чергу погоджується, що таке поновлення було належним виконанням вищевказаних судових рішень, в той же час наполягає на несвоєчасності їх виконання.

Згідно з вимогами ч. 5 ст. 235 КЗпП України, прийняте судом рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника підлягає негайному виконанню.

Негайне виконання судового рішення полягає в тому, що воно підлягає виконанню не з часу набрання ним законної сили, що передбачено для переважної більшості судових рішень, а негайно з часу його оголошення в судовому засіданні, чим забезпечується швидкий і реальний захист життєво важливих прав та інтересів громадян і держави.

Матеріалами справи підтверджується, що наказом Гадяцького обєднаного управління ОСОБА_2 фонду України Полтавської області від 22.12.2017 № 37-ОС (т.1 а.с. 181) оголошено наказ ОСОБА_2 фонду України від 19.12.2017 № 685-о «Щодо поновлення на посаді ОСОБА_6А.», а фактично позивач була допущена до роботи з 26.12.2017, що підтверджується відомостями табелю обліку робочого часу (т. 2 а.с. 33, зворот).

Таким чином мала місце затримка виконання постанови Полтавського окружного адміністративного суду від 03.07.2017 у справі № 816/584/17, допущеної в частині поновлення на посаді до негайного виконання, а саме за період з 03.07.2017 по 26.12.2017.

Відповідно до статті 43 Конституції України громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Згідно статті 51 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП) держава гарантує працездатним громадянам, які постійно проживають на території України, правовий захист від незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Відповідно до ст. 236 Кодексу законів про працю України, у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки. Таким чином, підставою для виплати незаконно звільненому працівнику середнього заробітку є затримка власником або уповноваженим ним органом виконання рішення про поновлення на роботі.

Таким чином, згідно ст. 236 КЗпП проводиться виплата середнього заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі незалежно від вини роботодавця в цій затримці. Закон пов'язує цю виплату виключно з фактом затримки виконання рішення про поновлення на роботі.

Підсумовуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що наявність вини відповідача у затримці виконання судового рішення не є обов'язковою для задоволення заявлених вимог, в даній справі наявність цієї вини випливає із норм Конституції України, згідно яких судові рішення, які набрали законної сили, повинні виконуватись державними органами добровільно, без відкриття виконавчого провадження.

Конституційний Суд України неодноразово надавав офіційне тлумачення ч.2 ст.233 КЗпП України.

Так, у рішенні Конституційного Суду України від 15 жовтня 2013 року №8-рп/2013 зазначено, що у разі порушення роботодавцем законодавства про оплату праці не обмежується будь-яким строком звернення працівника до суду з позовом про стягнення заробітної плати, яка йому належить, тобто усіх виплат, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством, зокрема й за час простою, який мав місце не з вини працівника, незалежно від того, чи було здійснене роботодавцем нарахування таких виплат.

У п.2.1 мотивувальної частини вказаного рішення Конституційний Суд України розкрив сутність вимог працівника до роботодавця, зазначених у ч.2 ст.233 КЗпП України, строк звернення до суду з якими не обмежується будь яким-строком.

Конституційний Суд України дійшов висновку, що під заробітною платою, яка належить працівникові, або, за визначенням, використаним у ч.2 ст.233 Кодексу, належною працівнику заробітною платою необхідно розуміти усі виплати, на отримання яких працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем, незалежно від того, чи було здійснене нарахування таких виплат.

Однією з таких гарантій Конституційний Суд України визнав оплату за час простою, який мав місце не з вини працівника.

До вимушеного прогулу прирівнюється затримка роботодавцем рішення про поновлення на роботі (стаття 236 КЗпП).

Середній заробіток за своїм змістом також є державною гарантією, право на отримання якої виникла у працівника, який був незаконно позбавлений можливості виконувати свою роботу з незалежних від нього причин.

З огляду на зазначене, суд погоджується із доводами позивача про те, що вона має право відповідно до статті 236 КЗпП України на виплату їй середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення.

У випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв'язку з незаконним звільненням або переведенням, відстороненням від роботи невиконанням рішення про поновлення на роботі, затримкою видачі трудової книжки або розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи. Для працівників, які пропрацювали на даному підприємстві (в установі, організації) менше двох місяців, обчислення проводиться з розрахунку середнього заробітку за фактично відпрацьований час. При цьому враховуються положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року №100 (надалі Порядок № 100).

Згідно пункту 2 вказаного Порядку середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата.

Відповідно до пункту 5 Порядку нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Пунктом 8 Порядку передбачено, що для нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Обраховуючи заявлений у позовній заяві розмір середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення позивачем визначено період з 18.10.2017 (день наступний за днем після винесення постанови Харківським апеляційним адміністративним судом від 17.10.2018 у справі № 816/584/17, якою позивачу обраховано середній заробіток за час вимушеного прогулу у звязку із незаконним звільненням по 17.10.2017 включно) по 25.12.2017 (день, що передує фактичному допуску до роботи).

Для розрахунку застосовувалася довідка про середню заробітну плату (дохід) від 04.07.2017 № 1889/04-30 за період січень лютий 2017 (два останні місця перед звільненням у березні 2017, яке було предметом розгляду в адміністративній справі № 816/584/17), згідно якої середньоденна заробітна плата позивача обрахована у розмірі 410,13 грн. (т.1 а.с. 48).

Приймаючи до уваги, що 25.12.2017 був святковим днем, а 23-24.12.2017 були вихідними днями, то позивачем обраховано середній заробіток за 47 робочих днів у розмірі 19 276,11 грн.

Суд погоджується із визначеним позивачем періоду та застосованим розміром середньоденного заробітку, однак, за підрахунками суду у період з 18.10.2017 по 22.12.2017 (без урахування вихідних та святкового дня) було 48 робочих дня, у звязку з чим суд вважає за необхідне на підставі ч. 2 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України вийти за межі заявленої позовної вимоги та стягнути середній заробіток за час затримки виконання рішення суду з Гадяцького ОУ ПФУ за період з 18 жовтня 2017 року по 22 грудня 2017 року (48 робочих днів) в сумі 19 686,24 грн.

Отже дана позовна вимога підлягає задоволенню.

При цьому суд зауважує, що згідно абз. 3 п. 3 Постанови 100 усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування, зокрема, на податки.

Утримання встановлених податків, зборів та інших обовязкових платежів є обовязком роботодавця як податкового агента.

Щодо позовних вимог про визнання протиправними та скасування наказу ОСОБА_2 фонду України № 266-0 від 15.06.2018 "Про звільнення ОСОБА_6А.", п. 1, п. 2, п. 4 наказу Гадяцького об'єднаного управління ОСОБА_2 фонду України Полтавської області від 19.06.2018 № 12-ос "Про оголошення наказу ОСОБА_2 фонду України від 15.06.2018 року № 266-0 "Про звільнення ОСОБА_6А."; поновлення ОСОБА_6 на державній службі на посаді заступника начальника Гадяцького об'єднаного управління ОСОБА_2 фонду України Полтавської області з 20.06.2018 та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу суд приходить до таких висновків.

Як встановлено судом вище, ОСОБА_6 на виконання постанови Полтавського окружного адміністративного суду від 03.07.2017 у справі № 816/584/17 поновлена на посаді першого заступника Гадяцького обєднаного управління ОСОБА_2 фонду України Полтавської області наказом ОСОБА_2 фонду України від 19.12.2017 № 685-о «Щодо поновлення на посаді ОСОБА_6А.», оголошеного наказом Гадяцького ОУ ПФУ від 22.12.2017 № 37-ОС та фактично допущено до роботи з 26.12.2017.

За змістом письмових пояснень ОСОБА_2 фонду України, викладених у відзиві на позовну заяву, пунктом 3 постанови КМУ від 08.11.2017 № 821 «Деякі питання функціонування органів ОСОБА_2 фонду України» внесено зміни до додатку 1 до постанови КМУ від 05.04.2014 № 85 «Деякі питання затвердження граничної чисельності працівників апарату та територіальних органів центральних органів виконавчої влади, інших державних органів», а саме зменшено граничну чисельність працівників територіальних органів ОСОБА_2 фонду України з 29 906 працівників до 25 439 працівників. Тобто відповідно до постанови КМУ відбулося скорочення граничної чисельності працівників ПФУ на 4467 осіб в цілому, що спричинило скорочення чисельності працівників.

Зокрема, до постанови КМУ від 08.11.2017 № 821 гранична чисельність працівників органів ПФУ у Полтавській області відповідно на наказу ПФУ від 12.01.2017 № 7 становила 1196 штатних одиниць. На виконання постанови КМУ від 08.11.2017 № 821 наказом ПФУ від 15.12.2017 № 249 затверджено граничну чисельність працівників органів ПФУ, у тому числі граничну чисельність працівників органів ПФУ в Полтавській області 1015 штатних одиниць. Таким чином, гранична чисельність працівників ПФУ саме в Полтавській області зменшена на 178 штатних одиниць.

Згідно додатку 16 до наказу ПФУ від 15.12.2017 № 249 гранична чисельність працівників Гадяцького ОУПФУ затверджена в кількості 39 працівників у тому числі 37 державних службовців (т.2 а.с. 84-85).

22.01.2018 Головною правління ОСОБА_2 фонду України затверджено, а Міністром соціальної політики України погоджено, зокрема, Структуру Гадяцького ОУПФУ, а 21.01.2018 затверджено Штатний розпис Гадяцького ОУ ПФУ (т.2 а.с. 79-81).

Згідно нової Структури та Штатного розпису відбулося зменшення кількості штатних посад на 2 одиниці, зокрема, скорочено посади першого заступника начальника Гадяцького ОУ ПФУ та водія.

Відповідно до ч. 3 ст. 87 Закону України «Про державну службу» процедура вивільнення державних службовців на підставі пункту 1 частини 1 цієї статті визначається законодавством про працю.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 40 Кодексу законів про працю України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Наказом ОСОБА_2 фонду України від 29.03.2018 № 146-о «Про заходи у звязку з реорганізацією» у звязку із скороченням посади першого заступника начальника Гадяцького обєднаного управління ПФУ Полтавської області, призначення на яку і звільнення з якої здійснює Голова правління ОСОБА_2 фонду України, відповідно до Положення про ОСОБА_2 фонд України, затвердженого постановою КМУ від 23.07.2014 № 280, наказано попередити про наступне вивільнення ОСОБА_6, яка працює на посаді першого заступника начальника Гадяцького ОУПФУ. Пунктом 2 цього ж наказу наказано начальнику ГУ ПФУ в Полтавській області ОСОБА_9 запропонувати ОСОБА_6 іншу роботу у відповідному управлінні, забезпечити у порядку, визначеному законодавством документування дій, передбачених цим наказом (т.2 а.с. 73, 75).

Статтею 49-2 Кодексу законів про працю України визначено порядок вивільнення працівників, який передбачає, що про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці.

При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством.

Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно. У разі якщо вивільнення є масовим відповідно до статті 48 Закону України «Про зайнятість населення», власник або уповноважений ним орган доводить до відома державної служби зайнятості про заплановане вивільнення працівників.

03 квітня 2018 року начальником Гадяцького ОУ ПФУ Полтавської області було оголошено та доведено під підпис працівникам управління наказ від 03.04.2018 № 27 «Про введення в дію штатного розпису Гадяцького ОУ ПФУ на 2018 рік». Відповідно до даного штатного розпису, зокрема, посада першого заступника начальника управління скорчена (копія наказу, штатного розпису та список ознайомлених працівників, в т.ч. і ОСОБА_6 т.1 а.с. 189-191).

Цього ж дня на виконання листа ГУ ПФУ в Полтавській області від 03.04.2018 № 4545/10-22 позивачу було доведено під підпис наказ ОСОБА_2 фонду України від 29.03.2018 № 146-0 «Про заходи у звязку з реорганізацією» (т. 1 а.с. 192 193, в т.ч. зворот).

Одночасно ОСОБА_6 було запропоновано усі вакантні посади в Гадяцькому ОУ ПФУ:

- провідного спеціаліста Зіньківського сектору обслуговування громадян;

- начальника фінансово-економічного відділу головного бухгалтера (тимчасово).

Останню пропозицію представником Гадяцького ОУ ПФУ мотивовано тим, що позивач має економічну освіту, в особовій справі мається копія диплому ИВ-І № 172127 про те, що позивач в 1979 вступила до Полтавського кооперативного інституту і в 1993 році закінчила повний курс за спеціальністю «Бухгалтерський облік та аналіз господарської діяльності» (т.1 а.с. 167).

Також позивачу запропоновано посади в Головному управління ПФУ в Полтавській області:

- заступника начальника операційного відділу з нарахування та виготовлення пенсійної документації управління з координації та контролю за виплатою пенсій;

- головного спеціаліста відділу контролю за призначенням та перерахунком пенсій управління з координації та контролю за виплатою пенсій (тимчасово);

- головного спеціаліста відділу з питань виплати пенсій управління з координації та контролю за виплатою пенсій (тимчасово);

- головного спеціаліста відділу з питань призначення пенсій управління пенсійного забезпечення (тимчасово).

Обидві пропозиції були надані позивачу у письмовій формі, на обох пропозиціях позивач власноручно записала: «Так як про дану пропозицію я дізналася протягом 10 хвилин, тому необхідний час для роздумів та прийняття рішення», дата 03.04.2018 та підпис позивача. Згідно записів на звороті обох пропозицій позивач отримала другий екземпляр пропозицій 03.04.2018 (т.1 а.с. 194-195).

Згідно акту від 31.05.2018 про відмову від підпису про погодження переведення на запропоновану посаду Комісія у складі начальника Гадяцького обєднаного управління ОСОБА_2 фонду України Полтавської області ОСОБА_10, заступника начальника фінансово- економічного відділу заступника головного бухгалтера ОСОБА_11, начальника Гадяцького відділу обслуговування громадян ОСОБА_12, завідувача юридичного сектору ОСОБА_5, голови первинної профспілкової організації працівників Гадяцького ОУ Професійної спілки ПФУ ОСОБА_13, головного спеціаліста по роботі з персоналом ОСОБА_14, провідного спеціаліста з діловодства ОСОБА_15 склала цей акт про те, що відповідно до штатного розпису Гадяцького ОУПФУ на 2018 рік скорочено посаду першого заступника начальника Гадяцького ОУ ПФУ, яку займає ОСОБА_6

Наказом ПФУ від 29.03.2018 № 146-о «Про заходи у звязку з реорганізацією», відповідно до ст. 49-2 КЗпП України ОСОБА_6 03.04.2018 попереджена про наступне вивільнення та запропоновані їй вищевказані посади, на що остання відповіла, що їй потрібен час для роздумів та прийняття рішення.

31 травні 2018 року позивачу повторно запропоновано вказані посади скріпити підписом про погодження або відмову. ОСОБА_6 відмовилася від підпису та сказала, що вона взагалі нічого не підписуватиме ні 31.05.2018, ні 04.06.2018.

За період з 03.04.2018 по 31.05.2018 письмові та усні звернення від ОСОБА_6 до Гадяцького ОУ ПФУ Полтавської області про обрання посади на якій би вона хотіла працювати не надходили.

31.05.2018 пропозицій від ОСОБА_6 щодо бажання працювати на запропонованих посадах не надходило.

Копія акту в матеріалах справи в т. 1 а.с. 196, оригінал було досліджено судом в судовому засіданні.

Відповідно до підпункту 7 пункту 11 Положення про ОСОБА_2 фонд України, затвердженого постановою КМУ від 23.07.2014 № 280, Голова правління ПФУ призначає на посади та звільняє з посад за погодженням з Міністром соціальної політики керівників та заступників керівників територіальних органів ОСОБА_2 фонду України відповідно до законодавства про державну службу.

15.06.2018 листом № 18834/05-10 Міністром соціальної політики України погоджено звільнення позивача з посади першого заступника начальника Гадяцького обєднаного управління ОСОБА_2 фонду України Полтавської області (п. 4 ч. 1 ст. 83 та п. 1 ч. 1 ст. 87 ЗУ «Про державну службу») (т.1 а.с. 87).

Згідно п. 4 ч.1 ст. 83 ЗУ «Про державну службу» державна служба припиняється за ініціативою субєкта призначення (стаття 87 цього Закону).

Відповідно п.1 ч.1 ст. 87 цього ж Закону підставами для припинення державної служби за ініціативою субєкта призначення, зокрема, є скорочення чисельності або штату державних службовців, ліквідація державного органу, реорганізація державного органу у разі, коли відсутня можливість пропозиції іншої рівноцінної посади державної служби, а в разі відсутності такої пропозиції - іншої роботи (посади державної служби) у цьому державному органі.

Абзацом 2 ч. 3 ст. 87 означеного Закону передбачено, що звільнення на підставі пункту 1 частини 1 цієї статті допускається лише у разі, якщо державного службовця не може бути переведено на іншу посаду відповідно до його кваліфікації або якщо він відмовляється від такого переведення.

Наказом ОСОБА_2 фонду України від 15.06.2018 № 266-о звільнено ОСОБА_6 з посади першого заступника начальника Гадяцького обєднаного управління ОСОБА_2 фонду України Полтавської області (т.1 а.с. 34, 197).

Відповідно до п. 1 Положення про головні управління ОСОБА_2 фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого постановою правління ОСОБА_2 фонду України від 22.12.2014 № 28-2, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 15.01.2015 за № 41/26485 головні управління Фонду підпорядковуються Фонду та разом з управліннями Фонду в районах, містах, районах у містах, а також обєднаними управліннями утворюють систему територіальних органів Фонду.

Відповідно до ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобовязаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Відповідно до п. 5 розділу IV Порядку ведення та зберігання особових справ державних службовців, затвердженого наказом Національного агентства України з питань державної служби від 22.03.2016 № 64, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.04.2016 № 567/28697, акт органу вищого рівня про призначення на посаду (звільнення з посади) оголошується шляхом видання за місцем роботи відповідного акта із зазначенням дати фактичного призначення на посаду (звільнення з посади) тощо.

Наказом Гадяцького ОУ ПФУ Полтавської області від 19.06.2018 № 12-ос оголошено наказ ОСОБА_2 фонду України від 15.06.2018 № 266-о, з яким позивача було ознайомлено під підпис 19.06.2018 (т.1 а.с. 182).

Позивач не погодилася із вищевказаними наказами ПФУ та Гадяцького ОУ ПФУ у звязку з чим звернулася до суду із даним позовом.

У письмовій заяві про зміну предмету позову (т.2 а.с. 134-142) позивач вказувала, що як слідує із штатних розписів на 2017 2018 роки структури Гадяцького ОУ ПФУ фактично скорочення посад у підрозділі «Керівництво» Гадяцького ОУ ПФУ Полтавської області не відбувалося.

Як слідує із структури Гадяцького ОУ ПФУ Полтавської області затвердженої головою правління ОСОБА_2 фонду України ОСОБА_7 05.12.2017 та погодженим Міністром соціальної політики України 19.12.2018 у підрозділі «Керівництво» вказано 4 штатні одиниці: начальник управління, перший заступник начальника, управління, заступник начальника управління (2 посади), а штатна чисельність становила 41 штатну одиницю, так у порівнянні з попереднім штатним розписом, де штатна чисельність становила 40 одиниць, а у підрозділі «Керівництво» було 3 штатні посади: начальник управління, перший заступник начальника управління та заступник управління.

Представники відповідача пояснювали, що така дія була обумовлена необхідністю поновлення позивача на посаді на виконання постанови ПОАС від 03.07.2017 № 816/584/17.

21.02.2018 було затверджено штатний розпис Гадяцького ОУ ПФУ на 2018 рік, де у підрозділі «Керівництво» стало знову ж таки 3 штатні посади: начальник, заступник начальника (2 посади), штатна чисельність 39 одиниць (тобто скорочено дві штатні одиниці, в т.ч. і перший заступник начальника управління), який вступив в дію лише з 01.04.2018.

Також позивач звертала увагу суду, що її звільнили з посади першого заступника начальника управління лише 19.06.2018, а в штаті даної посади як штатної одиниці вже не було передбачено з 01.04.2018, так як штатний розпис затверджений 21.02.2018 був введений в дію з 01.04.2018.

Представник Гадяцького ОУ ПФУ зазначила, що в структурі управління насправді знаходиться дві штатні посади заступників начальника управління, одна з яких передбачена для Гадяцького структурного підрозділу, а інша для Зіньківського структурного підрозділу із територіальним розташуванням у м. Зіньків, що обумовлено необхідністю організаційного керівництва двома територіально відділеними структурними підрозділами.

Далі позивач вказувала, що однією із гарантій для працівників при скороченні чисельності або штату є обовязок власника підприємства чи уповноваженого ним органу працевлаштувати працівника. Перевага в залишенні на роботі може надаватися й іншим категоріям працівників, якщо не це передбачено законодавством України. При цьому, при проведенні вивільнення орган вправі в межах однорідних професій і посад провести перестановку (перегрупування) працівників і перевести більш кваліфікованого працівника, посада якого скорочується, за його згодою на іншу посаду, звільнивши з неї з цих підстав меш кваліфікованого.

Частиною 5 статті 22 ЗУ «Про державну службу» передбачено, що у разі реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації державного органу переведення державного службовця на рівнозначну або нижчу (за його згодою) посаду в державному органі, якому передаються повноваження та функції такого органу, здійснюється без обовязкового проведення конкурсу.

Рівнозначна посада це посада державної служби, що належить до однієї групи оплати праці з урахуванням юрисдикції державного органу (п. 6 ч.1 ст. 2 ЗУ «Про державну службу»).

Позивач з посиланням на відповіді ПФУ від 31.03.2017 № 3456/Ф-11; № 4044/Ф-11 та від 27.07.2018 № 24768/05/10 наголошувала, що відповідач 1 розяснював їй, що посада першого заступника та посади заступника начальника є рівнозначними посадами.

З огляду на зазначене позивач вважає, що відповідач 1 зобовязаний був при вирішенні питання про її звільнення перевірити наявність у працівників (ОСОБА_6, ОСОБА_8 та ОСОБА_16М.), посади яких є рівнозначними та одна з яких скорочувалася, більш високої чи більш низької кваліфікації і продуктивності. Проте, цього зроблено не було, чим, на думку позивача, ПФУ порушив приписи ст. 42 КЗпП України, відповідно до якої при скороченні чисельності чи штату працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці.

Позивач вважає, що має переваги для залишення на посаді заступника начальника управління, наприклад, порівняно з ОСОБА_8, що наводить в табличному варіанті в т. 2 а.с. 139 140, а тому на її думку найбільш ефективним способом відновлення її порушеного права є поновлення її саме на посаді «заступника начальника управління».

Крім того, звертала увагу, що функціональні обовязки, які покладалися на першого заступника начальника управління були розподілені 22.12.2017 між двома заступниками начальника управління, що дає їй підстави вважати, що це зроблено навмисно, щоб підготувати ґрунт для її подальшого звільнення.

В свою чергу відповідачі подали відзиви на заяву позивача про зміну предмету позову, де дотримувалися єдиної позиції та категорично не погоджувалися з такої зміною предмету позову як «поновлення позивача на посаді заступника начальника управління» замість «поновлення на посаді першого заступника начальника управління», як було визначено позивачем у первинних позовних вимогах.

Вказували, що відповідачами не проводилася перестановка (перегрупування) працівників, як цього вимагає позивач, а відбувалося скорочення чисельності працівників та штатних посад, зокрема. В Гадяцькому ОУ ПФУ була наявна тільки одна посада посаду саме «першого заступника начальника управління», яку займала позивач.

Зокрема, посилалися на п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», яким розяснено, що при проведенні звільнення власник або уповноважений орган вправі в межах однорідних професій і посад провести перестановку (перегрупування) працівників і перевести більш кваліфікованого працівника, посада якого скорочується, з його згоди на іншу посаду звільнивши з неї з цих підстав менш кваліфікованого працівника. Якщо це право не використовувалось, суд не повинен обговорювати питання про доцільність такої перестановки (перегрупування).

Отже вирішення питання щодо перестановки (перегрупування) працівників є виключно правом, а не обовязком роботодавця.

Частиною 1 статті 235 КЗпП України встановлено, що у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у звязку з повідомленням про порушення вимог ЗУ «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Тобто у випадку незаконного звільнення працівника з роботи, його порушене право повинно бути відновлене шляхом поновлення його на посаді , з якої його було незаконно звільнено.

Оскільки позивач не обіймала посаду «заступника начальника управління», то відповідачі вважають і обраний позивачем спосіб захисту порушеного права в частині поновлення її на посаді «заступника начальника управління» таким, що не відповідає вимогам закону.

Суд погоджується із доводами відповідачів, що вирішення питання щодо перестановки (перегрупування) працівників є правом, а не обовязком роботодавця. І, оскільки, у даному випадку відповідачами дане право не використовувалося відповідачами, то суд не має повноважень поза межами судового контролю за правомірністю рішень, дій чи бездіяльності відповідачів вирішувати питання про доцільність такої перестановки (перегрупування).

Власник вважається таким, що належно виконав вимоги частини 2 статті 40, частини 3 статті 49-2 Кодексу законів про працю України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо.

Роботодавець зобов'язаний запропонувати всі вакансії, що відповідають зазначеним вимогам, які існують на цьому підприємстві, незалежно від того, в якому структурному підрозділі працівник, який вивільнюється, працював.

Відповідно до абз. 2 ч. 3 ст. 87 ЗУ «Про державну службу» звільнення на підставі пункту 1 частини 1 цієї статті допускається лише у разі, якщо державного службовця не може бути переведено на іншу вакантну посаду відповідно до його кваліфікації, або якщо він відмовляється від такого переведення.

Позивачу двічі пропонувалися усі вакантні посади в Гадяцькому ОУ ПФУ на момент скорочення посади позивача, а також наявні вакантні посади з урахуванням освіти позивача, її кваліфікації та досвіду в ГУ ПФУ в Полтавській області (т.1 а.с. 194-195). Однак 03.04.2018 позивач на запропоновані посади згоди не надала, а 31.05.2018 взагалі відмовилася від підпису про ознайомлення із повторно запропонованими їй посадами, про що складено акт відмови від підпису (т. 1 а.с. 196).

За таких обставин суд приходить до висновку, що ОСОБА_2 фондом України та Гадяцьким обєднаним управлінням належно виконано вимоги частини 2 статті 40, частини 3 статті 49-2 Кодексу законів про працю України.

Аналізуючи усе вищевикладене, суд приходить до висновку, що звільнення позивача має законні підстави. Протиправності в оскаржуваних наказах судом не встановлено, як і в процедурі їх прийняття.

З огляду на зазначене в задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 про визнання протиправними та скасування наказу ОСОБА_2 фонду України № 266-0 від 15.06.2018 "Про звільнення ОСОБА_6А." та п. 1, п. 2, п. 4 наказу Гадяцького об'єднаного управління ОСОБА_2 фонду України Полтавської області від 19.06.2018 № 12-ос "Про оголошення наказу ОСОБА_2 фонду України від 15.06.2018 року № 266-0 "Про звільнення ОСОБА_6А." належить відмовити.

Позовні вимоги про поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу є похідними від вищезазначених позовних вимог, а тому також не підлягають задоволенню.

Отже адміністративний позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб'єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Від сплати судового збору при зверненні до суду із даним позовом позивач звільнений на підставі п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», оскільки дана справа стосується стягнення заробітної плати та поновлення на роботі. Крім того, позивач також посилалася як на підставу звільнення її від сплати судового збору на п. 1 ч. 1 ст. 9 Закону України «Про судовий збір» як особа з інвалідністю ІІ групи.

Згідно із ст. 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов'язані із прибуттям до суду; 3) пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов'язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов'язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 134 КАС України, витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

В матеріалах справи міститься клопотання позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, де прохав суд під час розподілу судових витрат покласти на відповідача витрати позивача на професійну правничу допомогу, розмір якої згідно з наданим розрахунком складає 10 000,00 грн.

До клопотання додано договір № 01-05/07/18 від 05.07.2018 про надання правничої допомоги, квитанцію № 6616 від 25.07.2018 на суму 10 000,00 грн, рахунок № 25/18 від 25.07.2018, детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом на виконання договору № 01-05/07/18 від 05.07.2018 в адміністративній справі № 1640/2491/18 станом на 18.07.2018, акт № 1 приймання передачі наданої правничої допомоги від 18.07.2018 згідно договору № 01-05/07/18 від 05.07.2018 про надання правничої допомоги, засвідчену копію свідоцтва про право зайняття адвокатською діяльністю № 471.

Згідно із детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом на виконання Договору № 01-05/07/18 про надання правничої допомоги від 05.07.2018 у адміністративній справі № 1640/2491/18 станом на 18.07.2018, за змістом якого всього витрачено 30 годин:

-попереднього опрацьовано матеріали, наданих клієнтом, проведено підготовку правової позиції по справі витрачено 1 годину;

-підготовлено адміністративний позов до ОСОБА_2 фонду України, Гадяцького ОУПФУ Полтавської області, обговорено адміністративний позов з клієнтом та внесено виправлення, доповнення за бажанням клієнта витрачено 20 годин;

-здійснено пошук та вивчення законодавчих та нормативно правових актів, якими врегульовані спірні правовідносини, пошук та вивчення судової практики по аналогічній категорії станом на момент підготовки позовної заяви витрачено 2 години ;

- усні консультації, розяснення, узгодження позиції по справі, обговорення ходу ведення справи з клієнтом, збирання доказів витрачено 3 години;

- складання адвокатських запитів, заяв в процесі підготовки до ведення справи в суді витрачено 4 години.

Згідно умов договору розмір гонорару, який клієнт сплачує Адвокатському бюро за надану межах договору правничу допомогу за годину роботи становить 50% прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на день оплати, але не більше 10 000,00 грн (30год * (1841 грн * 50 %) = 27 615,00 грн). Отже розмір компенсації витрат на правничу допомогу, яку просить стягнути позивач, відповідно до умов договору № 01-05/07/18 про надання правничої допомоги від 05.07.2018 становить 10 000,00 грн.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу у даній справі, суд виходить із того, що в даній справі позивачем заявлено 6 позовних вимог, з яких судом задоволено 1 позову вимогу.

Враховуючи викладене, суд вирішив частково задовольнити клопотання позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, та стягнути на користь ОСОБА_6 за рахунок бюджетних асигнувань Гадяцького об'єднаного управління ОСОБА_2 фонду України Полтавської області витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1 000,00 грн пропорційно до задоволеної та відхиленої частини позовних вимог.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_6 (вул. Гагаріна, б.3, м. Гадяч, Гадяцький район, Полтавська область,37300, рнокпп НОМЕР_1) до Гадяцького об'єднаного управління ОСОБА_2 фонду України Полтавської області (пл. Миру, 12, м.Гадяч, Полтавська область,37300, ), ОСОБА_2 фонду України (вул. Бастіонна, 9,м.Київ,01601, ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на пердмет спору, Голова правління ОСОБА_2 фонду України ОСОБА_7 (вул. Бастіонна, 9, м. Київ, 01601) про визнання протиправним та скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку задовольнити частково.

Стягнути з Гадяцького об'єднаного управління ОСОБА_2 фонду України Полтавської області () на користь ОСОБА_6 (рнокпп НОМЕР_1) середній заробіток за період з 18 жовтня 2017 року по 22 грудня 2017 року (48 робочих днів) в сумі 19 686,24 грн за час затримки виконання постанови Полтавського окружного адміністративного суду від 03.07.2017 у справі № 816/584/17 в частині поновлення ОСОБА_6 на посаді першого заступника начальника управління ОСОБА_2 фонду України в Гадяцькому районі Полтавської області.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_6 (рнокпп НОМЕР_1) за рахунок бюджетних асигнувань Гадяцького об'єднаного управління ОСОБА_2 фонду України Полтавської області () витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1 000,00 грн (одна тисяча гривень нуль копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд у відповідності до підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 Перехідних Положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VIII.

Повне рішення складено 01 листопада 2018 року.

Суддя ОСОБА_17