Справа № 810/2500/16
Суддя: Берназюк Я.О.
Дата ухвалення: 2018-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

30 жовтня 2018 року

Київ

справа №810/2500/16

адміністративне провадження №К/9901/38870/18

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Берназюка Я.О., перевіривши матеріали адміністративної справи № 810/2500/16 за позовом керівника Броварської місцевої прокуратури Київської області в інтересах держави до Погребської сільської ради Броварського району Київської області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача, Національного агентства з питань запобігання корупції, та третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача, ОСОБА_2, про визнання протиправним та скасування рішення, за касаційною скаргою Першого заступника прокурора Київської області на постанову Київського окружного адміністративного суду від 10 листопада 2016 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 07 лютого 2017 року,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою від 19 липня 2018 року справу № 810/2500/16 прийнято до свого провадження суддею Верховного Суду Берназюком Я.О.

Суддею-доповідачем згідно із статтею 340 Кодексу адміністративного судочинства України проведені необхідні дії з підготовки справи до касаційного розгляду.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 340 КАС України під час підготовки справи до розгляду суд вирішує письмово заявлені клопотання учасників справи.

Заступник Генерального прокурора А. Стрижевська 16 жовтня 2018 року подала клопотання про участь у касаційному розгляді адміністративної справи у судовому засіданні представника.

Вирішуючи дане клопотання, касаційний суд виходить з наступного.

Згідно з імперативними вимогами стаття 341 КАС України суд касаційної інстанції у касаційному порядку: переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги; на підставі встановлених фактичних обставин справи лише перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Крім того, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним; вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу; надавати перевагу одних доказів над іншими; збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази; приймати та розглядати вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції; допускати зміну предмета або підстав позову.

Відповідно до статті 340 КАС України суддя-доповідач одноособово в порядку підготовки справи до касаційного розгляду вирішує питання про можливість попереднього розгляду справи або письмового провадження за наявними у справі матеріалами, а також вирішує питання стосовно призначення справу до розгляду у судовому засіданні чи у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Згідно з ухвалою про відкриття провадження у цій справі сторонам була надана можливість повною мірою скористатися своїми процесуальними правами; іншим учасникам справи подати (заперечення) відзив на касаційну скаргу; учасникам справи повідомити суд про обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, а також подати інші свої міркування та заперечення відповідно до частини четвертої статті 340 КАС України.

Вирішуючи заявлене клопотання, Касаційний суд також враховує практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово висловлювався з приводу відсутності публічних слухань у судах касаційної інстанції. Зокрема, публічний характер провадження у судових органах, згаданих у пункті 1 статті 6 [Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод], захищає учасників справи від здійснення правосуддя таємно, поза контролем громадськості та є також одним із засобів збереження довіри до судів вищих і нижчих ланок (пункт 25 рішення від 8 грудня 1983 року у справі «Axen v. Germany», № 8273/78).

Проте публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку, зокрема, і у суді касаційної інстанції. Так, у вказаній справі зазначена гарантія була забезпечена у судах першої й апеляційної інстанцій, а тому Європейський суд з прав людини не визнав порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції відсутність публічного розгляду у Федеральному суді Німеччини, який, як і Верховний Суд в Україні, вирішував винятково питання права.

Крім того, Європейський суд з прав людини визнав явно необґрунтованим і тому неприйнятним звернення у справі «Varela Assalino contre le Portugal» (пункт 28, № 64336/01) щодо гарантій публічного судового розгляду. У цій справі заявник просив розглянути його справу в судовому засіданні, однак характер спору не вимагав проведення публічного розгляду. Фактичні обставини справи вже були встановлені, а скарги стосувалися питань права. Європейський суд вказав на те, що відмову у проведенні публічного розгляду не можна вважати необґрунтованою, оскільки під час провадження у справі не виникло ніяких питань, які не можна було вирішити шляхом дослідження письмових доказів.

У випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку Європейського суду, є доцільнішим, ніж усні слухання; розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім.

Аналогічні позиції підтримані та висловлені в ухвалах Великої Палати Верховного Суду від 18 травня 2018 року у справі № 668/13907/13-ц та від 21 травня 2018 року у справі № 361/3009/16-ц.

Враховуючи викладене, а також те, що участь представника позивача у судовому засіданні було забезпечено під час розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій, у клопотанні про розгляд цієї справи у судовому засіданні у касаційному порядку слід відмовити.

Також, 16 жовтня 2018 року представник позивача подала клопотання про передачу справи № 810/2500/16 на розгляд Великої Палати Верховного Суду. Зазначене клопотання обґрунтовано тим, що суди, на думку представника позивача, неоднаково застосовують статтю 67 Закону України «Про запобігання корупції». Зокрема, Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду у постановах від 19 червня 2018 року у справі № 237/2240/17 та 21 вересня 2018 року у справі № 237/2574/17 висловив правову позицію, яка відрізняється від правової позиції висловленої Касаційним цивільним судом у складі Верховного Суду у постанові від 06 червня 2018 року № 459/2673/16.

У звязку із чим, представник позивача вважає, що вирішення зазначених правових питань з урахуванням позицій Верховного Суду у подібних правовідносинах містить виключну правову проблему для забезпечення передбачуваності судової практики, сталого розвитку права та формування єдиної право застосовної практики, а тому наявні підстави для передачі справи № 810/2500/16 на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Вирішуючи дане клопотання, касаційний суд виходить з наступного.

Відповідно до частини пятої статті 346 КАС України суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії або палати, має право передати справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду, якщо дійде висновку, що справа містить виключну правову проблему і така передача необхідна для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики.

Однак, із матеріалів справи № 810/2500/16 не вбачається, що зазначена справа містить виключну правову проблему і є необхідність передачі цієї справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду. Суд критично ставиться до доводів представника позивача у заявленому клопотанні про неоднакове застосування судами в кількох справах статті 67 Закону України «Про запобігання корупції», оскільки, застосування цієї статті в різних справах залежить від конкретних обставин кожної справи.

Враховуючи викладене, Суд вважає, що у задоволенні зазначеного клопотання слід відмовити.

На підставі статті 340 КАС України суд вважає за необхідне призначити справу до розгляду в письмовому провадженні за наявними у справі матеріалами.

Керуючись статтями 248, 340, 345, 355 КАС України,

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні клопотання Заступника Генерального прокурора А. Стрижевської про участь у касаційному розгляді справи у судовому засіданні відмовити.

2. У задоволенні клопотання Заступника Генерального прокурора А. Стрижевської про передачу справи № 810/2500/16 на розгляд Великої Палати Верховного Суду відмовити.

3. Закінчити підготовчі дії у адміністративній справі № 810/2500/16 за позовом керівника Броварської місцевої прокуратури Київської області в інтересах держави до Погребської сільської ради Броварського району Київської області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача, Національного агентства з питань запобігання корупції, та третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача, ОСОБА_2, про визнання протиправним та скасування рішення, за касаційною скаргою Першого заступника прокурора Київської області на постанову Київського окружного адміністративного суду від 10 листопада 2016 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 07 лютого 2017 року.

4. Призначити розгляд цієї справи в порядку письмового провадження за наявними матеріалами без повідомлення та виклику учасників справи колегією у складі трьох суддів на 31 жовтня 2018 року в приміщенні Касаційного адміністративного суду за адресою: м. Київ, вул. Московська, 8, корпус 5.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Я.О. Берназюк