Справа № 607/9683/18
Суддя: Братасюк В. М.
Дата ухвалення: 2018-10-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.10.2018 Справа №607/9683/18

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Братасюка В.М.

за участю секретаря Созанської Т.І.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з позовом до Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії БР №538544 від 18 травня 2018 року, якою його визнано винним за ч.1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що правил дорожнього руху він не порушував, оскільки керуючи автомобілем та рухаючись у своїй смузі руху, він помітив, як маршрутний автобус висаджував пасажирів на пішохідному переході, а тому він не зміг побачити пішохода, який в порушення ПДР України, несподівано вийшов на проїзну частину дороги, коли його автомобіль вже знаходився на пішохідному переході, а тому був змушений закінчити розпочатий маневр. За таких обставин, позивач вважає оскаржувану постанову незаконною, необґрунтовано та такою, що не відповідає дійсним обставинам справи, винесеною з грубим порушенням норм законодавства, а тому просить її скасувати.

Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 в судовому засіданні позовну заяву підтримали з підстав викладених у ній, в клопотанні від 13.09.2018 року; окрім того зазначають, що при винесенні спірної постанови позивачу не було розяснено прав і обовязків, з моменту винесення постанови по даний час пройшло більше трьох місяців, а тому строки накладення адміністративного стягнення закінчилися, а тому провадження по справі необхідно закрити.

Представник відповідача УПП у Тернопільській області ДПП ОСОБА_3 в судовому засіданні відносно задоволення позову заперечила, з підстав зазначених у відзиві на позовну заяву, вважає оскаржувану постанову законною та обґрунтованою, винесену уповноваженою посадовою особою, за наявності в діях позивача складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, а тому в задоволенні позову просить відмовити у повному обсязі.

В останнє судове засідання представник відповідача не зявився.

Заслухавши пояснення та дослідивши докази, Судом встановлені наступні обставини.

Як вбачається із постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії БР №538544 від 18 травня 2018 року, ОСОБА_1 18 травня 2018 року о 12 год. 13 хв., в м. Тернополі по вул. острозького, 48, наближаючись до пішохідного переходу (не регульованого) не надав перевагу в русі пішоходу, який знаходився на пішохідному переході, чим порушив п. 18.1 ПДР України.

Вказаною постановою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 гривень.

Згідно з п.1.1. Правил дорожнього руху ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих вплів, рух на закритій території тощо), повинні грунтуватися на вимогах цих Правил.

Відповідно до п.1.3 ПДР України, учасники дорожнього руху зобовязані знати та неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Згідно п.1.9 ПДР, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідальність за ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, настає за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Відповідно до п.18.1 ПДР України, водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

Згідно п. 18.4 ПДР України, якщо перед нерегульованим пішохідним переходом зменшує швидкість чи зупинився транспортний засіб, водії інших транспортних засобів, що рухаються по сусідніх смугах, повинні зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися і можуть продовжити (відновити) рух лише переконавшись, що на пішохідному переході немає пішоходів, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно п.11 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 №580-VIII (даті - Закон) поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Як вбачається із відзиву на позовну заяву, інспектор після зупинки транспортного засобу, яким керував ОСОБА_1 виніс постанову про накладення адміністративного стягнення за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, а саме за порушення правил проїзду пішохідних переходів.

Позивач відповідно до ст.268 КУпАП мав можливість на місці ознайомитись із усіма наявними матеріалами справи, надати пояснення, докази, заявити клопотання та отримати правову допомогу, тому жодним чином не був обмежений у своїх правах щодо надання пояснень причин його зупинки, крім того він жодним чином їх і не заперечував.

Інспектором патрульної поліції встановлена особа правопорушника, ступінь його вини та інші обставини, жодних переконливих підстав своєї невинуватості позивачем на місці вчинення правопорушення не надано, постанова винесена згідно ст.258 КУпАП.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. (частина 1 ст. 7 КУпАП)

Частина 1 ст. 9 КУпАП визначає поняття адміністративного правопорушення, яким визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з частиною 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно ст. 62 Конституції України вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

На підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення вказаного в оскаржуваній постанові, представником відповідача до відзиву на позовну заяву долучено диск із відеофіксацією з нагрудних відеокамер працівників патрульної поліції № 000057 від 18 травня 2018 року, яким підтверджується факт порушення ОСОБА_1 Правил дорожнього руху, а саме правил проїзду пішохідних переходів.

Суд наголошує, що з відеозапису, а саме 12 год. 01 хв. 10-12 сек., вбачається, що позивач визнав факт ненадання переваги в русі пішоходу та вину у вчиненому правопорушенні, а отже відповідачем подано достатні докази вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Щодо клопотання позивача та його представник про закриття провадження у справі у звязку із тим, що з моменту винесення постанови і по даний час, пройшло більше трьох місяців, тобто закінчилися строків накладення адміністративного стягнення, передбачені ст. 38 КУпАП, Суд наголошує на тому, що ст. 38 КУпАП, передбачає строки накладення адміністративного стягнення, якщо справа про адміністративне правопорушення підвідомча суду. Однак, в даному випадку справа про адміністративне правопорушення, передбачена ч. 1 ст. 122 КУпАП підвідомча, згідно ст. 222 КУпАП органам Національної поліції, до компетенції яких віднесено розгляд даної категорії справ та було накладено адміністративне стягнення. Тому, Суд зауважує, що предметом даного позову є оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення, а не дотримання строків накладення адміністративного стягнення.

Аналізуючи вищенаведені факти, суд вважає, доведеною провину позивача у вчиненні правопорушення вказаного в оскаржуваній постанові. А тому, приймаючи до уваги, те що дотримання вимог дорожніх знаків є невідємною частиною організації процесу дорожнього руху, з метою створення безпеки для інших учасників дорожнього руху та уникнення дорожньо-транспортних пригод, суд приходить до переконання, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, тобто порушення вимог проїзду пішохідних переходів. Доказів, які б спростовували факт порушення позивачем вимог п. 18.1 ПДР України, судом здобуто не було, а ті обставини, з яких позивач просить скасувати постанову, не можуть істотно вплинути на цілком законне рішення. ухвалене працівниками патрульної поліції.

При вказаних обставинах, суд вважає, що постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії БР №538544 від 18 травня 2018 року, відповідає вимогам ст.ст. 283, 284 КУпАП, є законною та обґрунтованою, оскільки при її винесенні, виконано усі вимоги чинного законодавства та на підставі повного і всебічного з'ясування обставин вирішено справу, а тому в задоволенні позову, слід відмовити.

Керуючись п.п. 1.1, 1.3, 1.9, 18.1, 18.4 ПДР України, ст.ст. 122, 283, 284 КУпАП, ст.ст. 73-77, 90, 241-246, 255, 286 КАС України, суд,

В И Р І Ш И В :

Залишити постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БР №538544 від 18 травня 2018 року без змін, а позовну заяву ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції без задоволення.

Судові витрати компенсувати за рахунок державного бюджету.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку, визначеному пунктом 15.5 Розділу VII «Перехідні положення» КАС України, до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції у 10-денний строк з дня проголошення рішення суду.

Головуючий суддяОСОБА_4