Справа № 520/8772/18
Суддя: Єгупенко В.В.
Дата ухвалення: 2018-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 листопада 2018 р. № 520/8772/18

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Єгупенка В.В.,

за участю секретаря судового засідання Козир В.М.,

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського окружного адміністративного суду адміністративний позов ОСОБА_3 (м. Харків, пров. Варшавський, 11) до Міжрайонного відділу Державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області про визнання протиправною та скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернулася до Харківського окружного адміністративного суду з вищевказаним позовом, в якому позивач просив: визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Ступіна В.В. Міжрайонного відділу Державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області у виконавчому провадженні № 56390717 від 14.05.2018 про відкриття виконавчого провадження про стягнення з ОСОБА_3 виконавчого збору на суму 70132,81 грн.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, доводи адміністративного позову та відзив на нього, суд дійшов наступного.

Судом встановлено, що заочним рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 04.11.2014 стягнуто з ОСОБА_3, (ІНФОРМАЦІЯ_1, адреса: м. Харків, пров. Варшавський, буд.11, ІПН: НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» (83001, м. Донецьк, вул. Університетська, 2А, код () заборгованість за кредитним договором № 6316155 від 21 квітня 2008 року в загальному розмірі 26500,05 доларів США ( двадцять шість тисяч пятсот доларів США 05 центів) та 32825,00 грн. (тридцять дві тисячі вісімсот двадцять пять гривень 00 копійок).

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» судовий збір в розмірі 3654,00 грн. ( три тисячі шістсот пятдесят чотири гривні 00 копійок).

Відповідно до ч. 5 статті 26 Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження», виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов'язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

З матеріалів справи вбачається, що постановою державного виконавця від 23.08.2016 було відкрито виконавче провадження (ВП № 52033138) з примусового виконання виконавчого листа № 642/8218/14, виданого Ленінським районним судом м. Харкова.

Постановою Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області від 14 травня 2018 року виконавчий лист № 642/8218/14 від 25.07.2016 повернуто стягувачеві за письмовою заявою стягувача про повернення йому виконавчого документа.

14 травня 2018 року головним державним виконавцем Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 56390717 про стягнення з ОСОБА_3 виконавчого збору в розмірі 70132,81 грн.

В обґрунтування адміністративного позову про визнання протиправною та скасування зазначеної постанови про стягнення виконавчого збору, позивачем зазначено, що вона не була повідомлена відносно проведення державним виконавцем виконавчих дій, жодного документу з матеріалів виконавчого провадження, в тому числі і постанови про відкриття виконавчого провадження, вона не отримувала, рішення суду позивачем виконано у добровільному порядку. На думку ОСОБА_3 право органу державної виконавчої служби на стягнення виконавчого збору виникає лише у разі стягнення з боржника певної суми.

Частиною 1 ст.28 ЗУ «Про виконавче провадження» (чинний на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простою кореспонденцією або доставляються курєром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, які надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

З наданого суду реєстру на відправлення рекомендованої кореспонденції від 02.09.2016 вбачається, що на адресу ОСОБА_3 була направлена копія постанови про відкриття виконавчого провадження від 26.08.2016, вихідний номер 16579.

З огляду на положення вищезазначеної норми права, боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Постанова про відкриття виконавчого провадження направлена ОСОБА_4 за адресою: м. Харків, пров. Варшавський, 11, який зазначено у виконавчому листі № 642/8218/14-ц від 25.07.2016.

Слід зазначити, що примусове виконання судового рішення розпочинається з моменту прийняття постанови про відкриття виконавчого провадження, якщо інше не передбачено законом. Під час вчинення виконавчих дій виконавцем у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначається про стягнення виконавчого збору у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом. Приписи статті 27 вказаного Закону містять вичерпний перелік підстав та умови, за якими виконавчий збір не стягується, зокрема, визначено, що виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, за умови, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Враховуючи наведені висновки, відсутність в документах виконавчого провадження обов'язкових відомостей або несвоєчасність надіслання постанов про відкриття виконавчого провадження не може впливати на вирішення питання про правомірність постанови про стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні, оскільки приписи Закону містять вичерпний перелік підстав та умови, за якими виконавчий збір не стягується.

Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 18.10.2018 по справі № 442/2670/17 (№ в ЄДРСР 77248353).

За частинами 1 та 2 статті 27 Закону України «Про виконавче провадження»: виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.

Відповідно до ч.5 статті 27 Закону України «Про виконавче провадження»: виконавчий збір не стягується: 1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів, накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню; 2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини; 3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень»; 4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону; 5) у разі виконання рішення приватним виконавцем; 6) за виконавчими документами про стягнення заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії», а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності цим Законом.

Як встановлено ч.9 статті 27 Закону України «Про виконавче провадження»: виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Пунктом 9 частини 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

За частиною 3 статті 40 Закону України «Про виконавче провадження» у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев'ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Таким чином, посилання позивача на те, що стягнення виконавчого збору залежить від фактичного виконання державним виконавцем рішення суду у разі стягнення з боржника певної суми, не узгоджується з положеннями ЗУ «Про виконавче провадження».

В свою чергу, закінчення виконавчого провадження за заявою стягувача ПАТ «ПУМБ» про виконання боржником ОСОБА_3 рішення суду, не може впливати на вирішення питання про правомірність постанови про стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні.

Судове рішення, яке набрало законної сили, є обов'язковим до виконання незалежно від факту звернення виконавчого документа до примусового виконання. Не виконання судового рішення у добровільному порядку змушує сторону, на користь якої прийнято судове рішення, звернутися у встановленому законом порядку до примусового виконання рішення, що створює для іншої сторони несприятливі наслідки, у тому числі у вигляді обов'язку сплати виконавчого збору.

З аналізу наведених вище приписів законодавства випливає, що частина перша та друга статті 27 Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» встановлюють загальні правила стягнення виконавчого збору виконавцем. Разом з тим, ця стаття передбачає винятковий перелік підстав, коли виконавчий збір не стягується. При цьому, частина третя статті 40 зазначеного Закону є спеціальною нормою, яка регулює окремі випадки стягнення виконавчого збору, а тому загальні правила встановлені частинами першою та другою статті 27 зазначеного Закону - не можуть застосовуватися.

Отже, примусове виконання судового рішення розпочинається з моменту прийняття постанови про відкриття виконавчого провадження, якщо інше не передбачено законом. Під час вчинення виконавчих дій виконавцем у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначається про стягнення виконавчого збору у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом. Приписи статті 27 вказаного Закону містять вичерпний перелік підстав та умови, за якими виконавчий збір не стягується, зокрема, визначено, що виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, за умови, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

В даному випадку, ОСОБА_3 рішення суду виконано після відкриття 23.08.2016 виконавчого провадження (ВП № 52033138) з примусового виконання виконавчого листа № 642/8218/14, виданого Ленінським районним судом м. Харкова.

Також безпідставним є посилання позивача на правові висновки Верховного Суду України, викладені у постанові від 28.01.2015 року №3-217гс14, оскільки ці висновки наведено за наслідками застосування норм Закону України від 21 квітня 1999 року №606-XIV «Про виконавче провадження», який втратив чинність на момент виникнення спірних правовідносин. Законодавче регулювання справляння виконавчого збору за вказаним Законом та Законом України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» зазнало суттєвих змін, що не дозволяє застосовувати наведені скаржником висновки Верховного Суду України.

Згідно ч.ч.1,2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на те, що відповідачем, як субєктом владних повноважень, доведено правомірність прийнятої ним постанови, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 5-10, 72, 73, 74, 77, 139, 241, 242, 243, 244, 245, 246, 250, 255, 271, 272, 287 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_3 (м. Харків, пров. Варшавський, 11) до Міжрайонного відділу Державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області про визнання протиправною та скасування постанови відмовити.

Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана до Харківського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Судове рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Суддя В.В. Єгупенко