Справа № 184/1269/18
Суддя: Коренев Андрій Олексійович
Дата ухвалення: 2018-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 жовтня 2018 року Справа № 184/1269/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Коренева А.О.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій противними та зобов`язання вчинити певні дії, -
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_2 (далі ОСОБА_2, позивач) з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі - відповідач) в якому просила:
визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови ОСОБА_2 у призначенні пенсії за віком з 17.05.2018 року;
зобовязати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити ОСОБА_2 пенсію за віком, із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників зайнятих в галузях економіки України за 2016 -2017року, а саме 5733,90грн. забезпечити її виплату та виплатити різницю між фактично отриманою та призначеною пенсією.
На обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що вона є пенсіонеркою по вислузі років. Після оформлення пенсії по вислузі років вона продовжувала працювати та з її доходу сплачувались внески на загальнообовязкове державне соціальне страхування. Досягнув пенсійного віку 17.05.2018 року позивачка звернулась до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ч.2 ст. 40 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон № 1058-ІV) із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих в галузях економіки України за 2016 - 2017 роки, а саме 5377,90 грн. Однак листом від 29.05.2018 № Г 7849-18 було відмовлено в призначенні пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих в галузях економіки України за 2016-2017 роки. Позивачка вважає, таку відмову безпідставну оскільки у неї всі правові підстави для призначення пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників за 2016-2017 роки.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 серпня 2018 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
Цією ж ухвалою відповідачу було надано строк для подання письмового відзиву на позовну заяву - протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.
Відповідачем подано до суду відзив на адміністративний позов та доповнення до відзиву, в яких зазначено, що при переведенні з одного виду пенсії на інший обрахунок іншого виду пенсії здійснюється із застосуванням показника заробітної плати, який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії, а за бажанням особи (60 календарних місяців) може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій ст. 40 ЗУ "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", тобто показник середньої заробітної плати є незмінною величиною. Оскільки позивачу вже була призначена пенсія по вислузі років з 30.07.2004 року відповідно до ЗУ "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", то перехід на пенсію за віком, рахується як перехід з одного виду пенсії на інший, а не як призначення нової пенсії. Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» 2148 передбачає перерахунок раніше призначених пенсій з 01 жовтня 2017 року з використанням середньої заробітної плати за останні три роки (2014 - 2016) у розмірі 3764,40 грн. При цьому, під час призначення пенсії або перерахунку - перехід з одного виду пенсії на інший, після 01 січня 2018 року застосовується показник заробітної плати, який застосовувався у 2017 році, тобто за останні три роки (2014 - 2016) у розмірі 3764,40 гри. Відповідно Закону 2148 позивачу було здійснено перерахунок пенсії з 01.10.2017 року з використанням середньої заробітної плати за останні три роки (2014 - 2016) у розмірі 3764.40 грн. та розрахунком заробітної плати згідно реєстру застрахованих осіб з липня 2000 року. Враховуючи вищезазначене, управління діяло у спосіб, прямо передбачений законодавством, а відтак відсутні підстав для задоволення позову.
З огляду на вказане, виходячи з положень п. 2 ч. 1 ст. 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглянув справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у ній матеріалами.
Дослідивши матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивачка перебуває на обліку Головного управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з 30 липня 2004 р. та отримувала пенсію за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення".
17 травня 2018 року позивачка звернулась із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ч.2 ст.40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».
Листом від 29.05.2018 № Г 7849-18 позивачу було відмовлено в призначенні пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу ) в Україні за 2016-2017 роки.
Відповідачем у відзиві на позов вказав, що позивачу проведено перерахунок пенсії з 17 травня 2018 року, відповідно до ч. 4 ст. 45 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та з 17.05.2018 року вона отримує пенсію за віком.
ОСОБА_2 не погоджується із вказаними діями відповідача звернулася до суду з адміністративним позовом.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв'язку з втратою годувальника.
Відповідно до ст. 2 Закону України "Про пенсійне забезпечення" за цим законом призначаються: а) трудові пенсії: 1) за віком; 2) по інвалідності; 3) в разі втрати годувальника; 4) за вислугу років.
При цьому, нормами ст. 10 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» та ст. 6 Закону України "Про пенсійне забезпечення"визначено, що, особам, які мають одночасно право на різні види пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором.
Тобто, призначення пенсії по вислузі років ОСОБА_2 у 2004 році було здійснено на підставі Закону України "Про пенсійне забезпечення.
Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено такі пенсійні виплати, як пенсію за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника та врегулювано переведення між цими видами пенсії.
Таким чином, законодавцем визначено чіткий перелік видів пенсії, що призначаються за Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».
Крім того, суд зазначає, що пенсія за вислугу років не передбачена Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та не віднесена до тих видів пенсії, які призначаються згідно даного Закону.
Як вбачається із матеріалів справи, отримуючи пенсію, призначену за вислугу років згідно Законом України «Про пенсійне забезпечення», ОСОБА_2 набула право на пенсію за віком згідно Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», у зв'язку з цим, досягла пенсійного віку - звернулася з заявою до відповідача про призначення їй пенсії за іншим Законом.
Суд вважає, що оскільки позивачу було призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», а за призначенням пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» позивачка звернулася вперше 17.05.2018, то відповідач протиправно не призначив позивачу пенсію за віком та не розрахував її з урахуванням ч.2 ст.40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої зарплати працівників зайнятих в галузях економіки України за 3 останні роки, що передують року звернення з заявою про призначення пенсії за віком.
Вказаний висновок не суперечить правовим висновкам, викладеним у постановах Верховного Суду України від 31 березня 2015 року у справі № 21-612а14 та від 29 листопада 2016 року у справі № 21-6331а15, які полягають в тому, що особі, якій до досягнення загального пенсійного віку була призначена та виплачувалась пенсія іншого виду і на підставі іншого Закону, при зверненні із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону № 1058-ІV у зв'язку із досягненням такого віку вона (пенсія) має обраховуватися на підставі положень статті 40 Закону № 1058-ІV як вперше.
Згідно з ч.2 ст.40 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення з 17.05.2018, то відповідач протиправно не призначив позивачу пенсію за віком та не розрахував її з урахуванням ст.26, ч.2 ст.40 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.
Звідси, суд не погоджується з позицією відповідача у необхідності використання у спірних правовідносинах ч.3 ст.45 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та здійсненим відповідачем перерахунком позивачу пенсії з 17.05.2018 року.
Крім того, за твердженням позивача, після призначення пенсії по вислузі років вона продовжувала працювати та сплачував у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування. Наведені твердження відповідачем не спростовані.
З урахуванням зазначеного, при обчисленні пенсії позивачу повинна була бути використана середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.
Оскільки пенсія позивачу згідно Закону України № 1058-ІV «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» повинна була призначатись вперше, тому у позивача виникає право на застосування формули визначення розміру пенсії, яка використовується при призначенні пенсії вперше, відповідно до ст.40 Закону України № 1058-ІV «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», а не з тих формул та граничних розмірів коштів, які використовуються при переході з одного виду пенсії на інший.
Вирішуючи питання застосування розміру середньої заробітної плати (доходу) в Україні, суд виходить з такого.
Відповідно до абзацу другого пункту 4-4 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» при призначенні пенсій у 2018 році застосовується середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислена як середній показник за 2016 та 2017 роки. За даними Пенсійного фонду України, на час розгляду справи зазначений показник становить 5 377,90 грн.
Згідно з ч.1 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ч.ч.1, 4 ст.73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
В силу ст.76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Згідно з частин 1, 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
З урахуванням зясованих обставин, досліджених матеріалів справи суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Доводи відповідача не приймаються судом до уваги виходячи з вище зазначеного.
Керуючись ст.ст. 19, 46, 58 Конституції України, ст.ст. 40, 42, 45 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», ст. ст. 2, 9, 19, 77, 139, 241-246, 250, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити.
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови ОСОБА_2 в призначенні пенсії за віком відповідно до ч.2 ст.40 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування з 17.05.2018 року.
Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити ОСОБА_2 пенсію за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників зайнятих в галузях економіки України за 2016 - 2017 роки, а саме 5733,90 грн., та виплатити різницю між фактично отриманою та призначеною пенсією з 17.05.2018 року.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя (підпис) А.О. Коренев