Справа № 440/3803/18
Суддя: Н.Ю. Алєксєєва
Дата ухвалення: 2018-11-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про відмову у забезпеченні позову

01 листопада 2018 рокум. ПолтаваСправа № 440/3803/18

Суддя Полтавського окружного адміністративного суду Алєксєєва Н.Ю., розглянувши клопотання представника позивача приватного нотаріуса Лубенського районного нотаріального округу Полтавської області ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за адміністративним позовом приватного нотаріуса Лубенського районного нотаріального округу Полтавської області ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, треті особи: Нотаріальна палата України, Державне підприємство "Національні інформаційні системи" про визнання протиправним та скасування наказу, -

В С Т А Н О В И В:

30 жовтня 2018 року позивач приватний нотаріус Лубенського районного нотаріального округу Полтавської області ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Міністерства юстиції України, треті особи: Нотаріальна палата України, Державне підприємство "Національні інформаційні системи" про визнання протиправним та скасування наказу від 19.10.2018 №3274/5 "Про тимчасове блокування доступу державного реєстратора - приватного нотаріуса Лубенського районного нотаріального округу Полтавської області ОСОБА_1 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно".

До позовної заяви позивачем додано клопотання про забезпечення адміністративного позову шляхом зупинення дії наказу Міністерства юстиції України від 19.10.2018 №3274/5 "Про тимчасове блокування доступу державного реєстратора - приватного нотаріуса Лубенського районного нотаріального округу Полтавської області ОСОБА_1 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно" до набрання законної сили рішенням у даній справі та допущення прийнятого судом рішення до негайного виконання.

В обґрунтування цього клопотання представник позивача вказує на очевидну небезпеку заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, оскільки оскаржуваний наказ позбавляє позивача можливості заробляти на життя своєю працею, буде перешкоджати здійсненню професійної діяльності заявника або суттєво обмежить її здійснення та призведе не тільки до таких наслідків, як неможливість сплачувати податки, а й неможливість виплачувати заробітну плату найманим працівникам, оплачувати комунальні послуги в приміщенні, де він працює, в тому числі за послуги охорони, через що заявник буде змушений звільнити приміщення від всіх нотаріальних документів та архівів. Крім того, приватний нотаріус не матиме змоги закінчити роботу з уже прийнятими заявами про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, крім того не має змоги завершити нотаріальні дії у значній кількості спадкових справ.

Розглянувши клопотання про забезпечення позову, суд дійшов наступного висновку.

Частинами першою та другою статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

З аналізу положень статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України вбачається, що забезпеченням адміністративного позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи, визначених заходів з метою створення можливості реального виконання у майбутньому рішення суду, якщо його буде прийнято на користь позивача.

Таким чином, забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Заходи забезпечення позову повинні відповідати критеріям розумності, обґрунтованості і адекватності, забезпечення збалансованості інтересів учасників спірних правовідносин, запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів учасників даного судового процесу, а також відповідати змісту позовних вимог.

При розгляді заяв про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх доводів, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа звернувшись з такою заявою, позовним вимогам.

Застосування судом таких заходів забезпечення, які за змістом є ухваленням рішення без розгляду справи по суті, не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову. Забезпечення позову у такий спосіб є виходом за межі підстав забезпечення позову, що є неприпустимим.

Отже, заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути співмірними з позовними вимогами.

Співмірність, в свою чергу, передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову та не повинні порушувати прав осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Оцінюючи обґрунтованість клопотання про забезпечення позову, суд враховує, що позивачем не наведено обставин та не надано доказів, які б свідчили, що виконання рішення у справі, у разі задоволення позовних вимог з метою захисту прав, свобод та інтересів позивача, буде ускладненим або неможливим без вжиття заходів забезпечення позову, а також, що для відновлення таких прав і свобод необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Предметом позову у даній справі є питання щодо правомірності наказу Міністерства юстиції України від 19.10.2018 №3274/5 "Про тимчасове блокування доступу державного реєстратора - приватного нотаріуса Лубенського районного нотаріального округу Полтавської області ОСОБА_1 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно".

Відтак, заявлений позивачем спосіб забезпечення позову у вигляді зупинення дії оскаржуваного наказу фактично є вирішенням спору без розгляду справи по суті, що не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову, сформульованій у статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України.

Правова оцінка доводам позивача щодо неправомірності оскаржуваного рішення має надаватися лише в ході судового розгляду справи.

Таким чином, суд дійшов висновку про відсутність підстав для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, а тому клопотання позивача про забезпечення адміністративного позову залишається судом без задоволення.

Керуючись статтями 150, 154, 241, 243, 248, 256, 294 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Відмовити приватному нотаріусу Лубенського районного нотаріального округу Полтавської області ОСОБА_1 в задоволенні клопотання про забезпечення адміністративного позову приватного нотаріуса Лубенського районного нотаріального округу Полтавської області ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, треті особи: Нотаріальна палата України, Державне підприємство "Національні інформаційні системи" про визнання протиправним та скасування наказу.

Копію ухвали направити позивачу.

Ухвала може бути оскаржена.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'ятнадцяти днів з дня її складання.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VIII.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя Н.Ю. Алєксєєва