Справа № 461/2219/18
Суддя: Гудим Любомир Ярославович
Дата ухвалення: 2018-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2018 рокуЛьвів№ 857/398/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гудима Л.Я.,

суддів Довгополова О.М., Святецького В.В.,

за участю секретаря судового засідання Гром І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області на рішення Галицького районного суду м. Львова від 23.05.2018 року, головуючий суддя - Стрельбицький В.В., ухвалене у м. Львові, у справі за позовом Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради до Підрозділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області про скасування постанови,-

В С Т А Н О В И В:

Личаківська районна адміністрація Львівської міської ради звернулася в суд з адміністративним позовом до Підрозділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області (надалі - ВПВР УДВС ГТУЮ, в якому просила визнати незаконною та скасувати постанову державного виконавця ВПВР УДВС ГТУЮ у Львівській області Зубика О.І. від 05.03.2018 року про накладення штрафу за невиконання без поважних причин рішення суду немайнового характеру (ВП №54223816).

В обґрунтування позову позивач покликається на те, що оскаржувана постанова винесена в порушення вимог ч. 1 ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження», так як Личаківською районною адміністрацією Львівської міської ради було повідомлено державного виконавця про те, що рішення суду виконано та одночасно зазначено, що у 2018 році передбачено проведення робіт по каналізуванню вулиць, в тому числі і вулиці Лодія.

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 23.05.2018 року позов задоволено. Визнано незаконною та скасовано постанову державного виконавця ВПВР УДВС ГТУЮ у Львівській області Зубика О.І. від 05.03.2018 року про накладення штрафу за невиконання без поважних причин рішення суду немайнового характеру (ВП №54223816).

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції ВПВР УДВС ГТУЮ у Львівській області подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову повністю. Апеляційну скаргу мотивовано тим, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення допущено порушення норм процесуального та матеріального права.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав апеляційну скаргу, вважає оскаржену постанову суду незаконною та протиправною та повністю підтримав доводи, зазначені у апеляційній скарзі.

Представник позивача заперечив проти апеляційної скарги, вважає оскаржену постанову суду законною та обґрунтованою та просив апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги у сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що подана скарга підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що на виконанні у ВПВР УДВС ГТУЮ у Львівській області перебуває виконавче провадження ВП №54223816 з примусового виконання виконавчого листа №461/451/17, що видав Галицький районний суд м. Львова про зобов»язання Департаменту житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради, Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради вжити належні заходи для відновлення дорожнього покриття від будинку №10 по вулиці Лодія у м. Львові до її початку, який межує з вулицею Глинянський Тракт (будинок №104) у 2017 році.

За невиконання Личаківською районною адміністрацією Львівської міської ради рішення суду немайнового характеру без поважних причин, державним виконавцем ВПВР УДВС ГТУЮ у Львівській області Зубиком О.І. 05.03.2018 року було винесено спірну постанову про накладення штрафу на боржника в розмірі 5100 грн.

Приписами частини 3 статті 287 КАС України передбачено, що відповідачем у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби є відповідний орган державної виконавчої служби, а у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності приватного виконавця - приватний виконавець.

Згідно частини 1 статті 6 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» систему органів примусового виконання рішень становлять: 1) Міністерство юстиції України; 2) органи державної виконавчої служби, утворені Міністерством юстиції України в установленому законодавством порядку.

Відповідно до пункту 3 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 року №2832/5 «Про внесення змін до деяких наказів Міністерства юстиції України», органами державної виконавчої служби є: Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, до якого входить відділ примусового виконання рішень; управління державної виконавчої служби головних територіальних управлінь юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - управління державної виконавчої служби), до складу яких входять відділи примусового виконання рішень; районні, районні в містах, міські (міст обласного значення), міськрайонні, міжрайонні відділи державної виконавчої служби відповідних територіальних управлінь юстиції (далі - відділи державної виконавчої служби).

Наведений перелік органів державної виконавчої служби є вичерпним.

Отже, структурні підрозділи органів державної виконавчої служби - відділи примусового виконання рішень не є самостійними суб»єктами адміністративного процесу і не повинні відповідати за адміністративним позовом, тоді як належним відповідачем є відповідний орган, визначений наведеними вище нормами матеріального права.

Таким чином, даний позов заявлено до неналежного відповідача, відповідачем у цій справі має бути Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області.

За змістом частин 1-3 статті 48 Кодексу адміністративного судочинства України суд першої інстанції, встановивши, що з позовом звернулася не та особа, якій належить право вимоги, може за згодою позивача та особи, якій належить право вимоги, допустити заміну первинного позивача належним позивачем, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи. Якщо позивач не згоден на його заміну іншою особою, то ця особа може вступити у справу як третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, про що суд повідомляє третю особу. Якщо позивач згоден на його заміну іншою особою, але така особа не згодна на участь у справі, суд залишає позовну заяву без розгляду, про що постановляється відповідна ухвала. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до ухвалення рішення у справі за згодою позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи. Суд має право за клопотанням позивача до ухвалення рішення у справі залучити до участі у ній співвідповідача.

Положення зазначеної норми процесуального права надають можливість заміни належної сторони виключно на стадії розгляду справи у суді першої інстанції.

Таким чином, при здійсненні апеляційного перегляду справи, апеляційний суд не уповноважений на вчинення таких дій.

Оскільки суд першої інстанції під час розгляду справи не вирішував питання заміни відповідача або залучення другого відповідача, а чинний процесуальний закон таких повноважень для апеляційних судів не передбачає, то зазначене є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.

Пунктом 11 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України №3 від 13 грудня 2010 року «Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах із приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби» із змінами від 21.05.2012 року №5 передбачено, що відповідачем у справах з приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів державної виконавчої служби чи іншої посадової особи державної виконавчої служби є відповідний орган державної виконавчої служби (стаття 181 Кодексу адміністративного судочинства України (ст. 287 КАСУ нова редакція). Такими органами державної виконавчої служби є: 1. Державна виконавча служба України, до складу якої входить відділ примусового виконання рішень. 2. Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головних управлінь юстиції в областях, містах Києві та Севастополі, до складу яких входять відділи примусового виконання рішень. 3. Районні, районні в містах, міські (міст обласного значення), міськрайонні, міжрайонні відділи державної виконавчої служби відповідних управлінь юстиції.

Враховуючи наведене, колегія суддів звертає увагу на те, що в цій категорії справ відповідачами можуть бути лише перераховані органи державної виконавчої служби у зв»язку з тим, що структурні підрозділи органів державної виконавчої служби: відділ примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України, відділи примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головних управлінь юстиції в областях, містах Києві та Севастополі - не визначені Законом України «Про державну виконавчу службу» як самостійні органи державної виконавчої служби, що виключає можливість їхньої участі як відповідачів у таких справах.

Таким чином, позов Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради до Підрозділу (Відділу) примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області, який є неналежним відповідачем у даному спорі, задоволенню не підлягає.

Дана позиція апеляційної інстанції узгоджується з практикою Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду ( справа №К/9901/2114/18).

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про порушення судом норм матеріального права, висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, через що судове рішення підлягає скасуванню з прийняттям нового, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити.

Керуючись ст.ст. 243, 287, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області - задовольнити.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 23.05.2018 року у справі №461/2219/18 - скасувати та прийняти постанову, якою в задоволенні позову Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради до Підрозділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області про скасування постанови - відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня її проголошення, а у разі складення постанови в повному обсязі відповідно до ст. 243 КАС України - з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Л. Я. Гудим
судді О. М. Довгополов
В. В. Святецький