Справа № 316/1362/18
Суддя: Бульба О. М.
Дата ухвалення: 2018-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 316/1362/18
Провадження № 2-а/316/59/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2018 р. м.Енергодар

Енергодарський міський суд Запорізької області, у складі:

головуючого судді Будьба О.М.

секретар судового засідання Черкашина О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Енергодарі Запорізької області справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора роти №4 батальйону Управління поліції в Херсонській області ДПП Рубан Сергія Павловича, про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,- ,-

ВСТАНОВИВ:

06.08.2018 року ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до Енергодарського міського суду Запорізької області з адміністративним позовом до інспектора роти №4 батальйону Управління поліції в Херсонській області ДПП Рубан Сергія Павловича (далі відповідач) в якій зазначає, що 29.07.2018 року він керуючи автомобілем Skoda НОМЕР_1 рухався по трасі Херсон-Нова-Каховка-Генічеськ в сторону м.Нова-Каховка та його було зупинено інспектором поліції (відповідачем по справі), а ні як зазначено інспектором в постанові: на 219 км. Траси Одеса-Мелітополь-Новоазовськ. При цьому, на місці зупинки інспектором поліції було проігноровано його зауваження щодо відкладення розгляду справи для можливості скористатися допомогою адвоката, що було проігноровано інспектором, чим порушено його права на правову допомогу гарантовані законодавством України, при цьому нормами КУпАП та приписами Наказу МВС України від 07.11.2015 р. №1395 «Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» передбачено можливість відкладення розгляду справи та дослідження всіх обставин та доказів.

Позивач вважаючи, що відповідач прийняв постанову з грубим порушенням вимог КУпАП, а також на відсутність доказів його вини в допущенні порушень зазначених у постанові, просить суд скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення серії НК №360306 від 29.07.2018 року винесену інспектором роти №4 батальйону Управління поліції в Херсонській області ДПП Рубан Сергія Павловича про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121 КУпАП та накладення штрафу в розмірі 255,00 грн., провадження по справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Позивач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій зазначив, що позов підтримує в повному обсязі, просить його задовольнити (а.с.21).

Представник відповідача за довіреністю ОСОБА_3 не зявився, клопотань про відкладення слухання справи не надав, надав до суду письмовий відзив на позов та зазначаючи на правомірність винесення постанови та допущення порушень правил дорожнього руху позивачем, що і стало наслідком винесення її ухвалення, просить в задоволення позову відмовити (а.с.11-13).

У звязку з неявкою всіх учасників справи, на підставі ч.4 ст.229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази та проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, дійшов висновку про задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

Судом встановлено, що постановою серії НК №360306 від 29.07.2018 року роти №4 батальйону Управління поліції в Херсонській області ДПП Рубан С.П. було притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн. 00 коп. за порушення п.34 Правил дорожнього руху (а.с.4).

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (далі - ПДР).

Відповідно до п.п.1.1. ПДР, ці Правила, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Відповідно до п.1.9 ПДР України, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Позивачу, як водію транспортного засобу, у спірній постанові інкримінується перетинання горизонтальної суцільної розмітки визначеної п.п.1.1. п.34 ПДР, відповідальність за порушення якого передбачена ч.1 ст.122 КУпАП порушення вимог, у тому числі, дорожньої розмітки та розмітки проїзної частини доріг.

При цьому, встановлено, що інкриміноване правопорушення зафіксоване не в автоматичному режимі.

Частина друга статті 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 222 КУпАП встановлені повноваження органів Національної поліції щодо розгляду справ про адміністративні правопорушення.

Так, органи Національної поліції розглядають справи, в тому числі, про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту (зокрема, частини перша, друга, третя, п'ята і шоста статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга і третя статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1 - 126).

У випадках, передбачених частинами першою та другою статті 258 КУпАП, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу, зміст постанови повинен відповідати вимогам визначеним ст. 283 КУпАП.

Відповідно до Кодексу України про адміністративні правопорушення, Закону України «Про національну поліцію», з метою встановлення нормативно-правового регулювання здійснення проваджень уповноваженими особами Національної поліції України у справах про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, Наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 10.11.2015 за № 1408/27853, затверджено Інструкцію з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі.

Вказана Інструкція визначає процедуру оформлення поліцейськими патрульної поліції матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі (п.1 р.І Інструкції №1395), яка також повинна бути дотримана посадовою особою Національної поліції яка здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками.

Стаття 251 КУпАП, визначає, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа), встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення згідно ст.245 КУпАП є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Докази в справі про адміністративне правопорушення наведені у статті 251 КУпАП, відповідно до ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Однак, стороною відповідача не надано суду доказів на підтвердження допущення порушень позивачем по справі ч.1 ст.122 КУпАП, при цьому позивач зазначає на відсутність доказів його вини та допущення інспектором поліції порушення передбаченого законом порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення у тому числі зясування усіх обставин, надання можливості скористатися правовою допомогою.

Згідно ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до закріпленого в ст.62 Конституції України принципу, особа вважається невинуватою, доки її вину не буде доведено в законному порядку; ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість; обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ч.1 ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», українські суди при вирішенні справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права

У справі «Барбера, Мессеге і Жабардо проти Іспанії» Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 6 грудня 1988 року зазначив, що докази, покладені в основу висновку суду про винність обвинуваченого, мають відповідати як вимогам достатності, так і переконливості.

Обов'язок дотримання принципу презумпції невинуватості відноситься не тільки до судових органів, але й до інших державних установ, таких як поліція (Рішення ЄСПЛ у справі «Дактарас проти Литви» від 24.11.2000 року).

Також Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Салабіаку проти Франції» від 7 жовтня 1988 року зазначив, що тягар доведення вини покладається на обвинувачення і будь-які сумніви повинні бути на користь обвинуваченого. З метою судового переслідування необхідно приєднати до справи достатньо доказів для засудження обвинуваченого.

Правова природа адміністративної відповідальності за своєю суттю є аналогічною кримінальній, оскільки також є публічною, пов'язана із застосування державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.

У справі «Надточій проти України» Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 15.05.2008 року відзначив, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення(п.21 рішення).

Крім того, Конституційний Суд України в рішенні від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 дійшов до висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п. 4.1).

В рекомендації №R (91)1 Комітету Ради Європи Державам-членам стосовно адміністративних санкцій від 13 лютого 1991 року (принцип 7) рекомендовано урядам держав-членів керуватися у своєму праві та практиці принципом, згідно з яким обов'язок забезпечення доказів покладається на адміністративний орган влади.

Відповідно до ст.293 КУпАП, орган при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: залишає постанову без змін, скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд, скасовує постанову і закриває справу, змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення.

У зв'язку з неподання суб'єктом владних повноважень належного обґрунтування та доказів на спростування посилань позивача, не повідомлення суд про поважні причин ненадання таких доказів, які відповідач мав можливість надати враховуючи що справа розглядалась в загальному порядку, суд, враховуючи вимоги ст.62 Конституції України, позбавлений можливості оцінити дії інспектора поліції, беззаперечність усіх доказів на підтвердження винуватості позивача в допущенні інкримінованого йому порушень за яким було винесено постанову про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1. ст.122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення.

Згідно з п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв'язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч. 3. ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності суд має право скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.122 КУпАП відносно позивача підлягає закриттю.

На підставі наведеного вище, керуючись ст.ст. 6, 9, 73-77, 79, 90, 241-246, 250, 251, 293, 295, 297 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора роти №4 батальйону Управління поліції в Херсонській області ДПП Рубан Сергія Павловича, про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення від 29.07.2018 року серія НК №360306 винесену інспектора роти №4 батальйону Управління поліції в Херсонській області ДПП Рубан Сергієм Павловичем про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 Кодексу України про адміністративне правопорушення скасувати.

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП закрити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до п.п. 15.5, п.п.15 п. 1 Розділу VІІ Перехідних Положень КАС України (в новій редакції), до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя М. Бульба