Справа № 0640/3909/18
Суддя: Панкеєва Вікторія Анатоліївна
Дата ухвалення: 2018-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2018 року м.Житомир справа № 0640/3909/18

категорія 8.1

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Панкеєвої В.А.,

секретар судового засідання Бондаренко Д.А.,

за участю: представника позивача Кулик Т.Б.,

представника відповідача Дурави В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "БМагро" до Державної фіскальної служби України про визнання протиправною бездіяльності, стягнення 320000,00 грн,

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю "БМагро" (далі - ТОВ "БМагро") звернулося до суду з вказаним позовом, у якому просить визнати протиправною бездіяльність Державної фіскальної служби України (далі - ДФС України) щодо нереєстрації податкової накладної № 2 від 23.11.2017 ТОВ "БМагро"; стягнути з відповідача ДФС України 320000 грн шкоди та витрати на професійну правничу допомогу. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 21.02.2018 був задоволений позов ТОВ "БМагро" до ДФС України про визнання протиправним та скасування рішення № 392220/38284300 від 11.12.2017 про відмову у реєстрації податкової накладної № 2 від 23.11.2017 та зобов'язано ДФС України зареєструвати вказану податкову накладну. 20.06.2018 вказане рішення суду набрало законної сили, проте відповідач його не виконав, тобто допустив протиправну бездіяльність, чим завдав позивачу матеріальної шкоди.

Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду від 22 серпня 2018 року відкрито загальне позовне провадження в адміністративній справі та призначене підготовче засідання у справі на 24.09.2018.

Ухвалою від 24 вересня 2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримала та просила його задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог з підстав, викладених у відзиві.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню за таких підстав.

Відповідно ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Вирішуючи спір по суті, суд ураховує, що згідно з ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

При цьому суд відмічає, що "на підставі" означає, що суб'єкт владних повноважень: 1) повинен бути утворений у порядку, визначеному Конституцією та законами України; 2) зобов'язаний діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним; "у межах повноважень" означає, що суб'єкт владних повноважень повинен приймати рішення, а дії вчиняти відповідно до встановлених законом повноважень, не перевищуючи їх; "у спосіб" означає, що суб'єкт владних повноважень зобов'язаний дотримуватися встановленої законом процедури і форми прийняття рішення або вчинення дії і повинен обирати лише визначені законом засоби; "з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано", тобто використання наданих суб'єкту владних повноважень повинно відповідати меті та завданням діяльності суб'єкта, які визначені нормативним актом, на підставі якого він діє; "обґрунтовано", тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії). Рішення повинно ґрунтуватися на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення.

Судом установлено, що 21 лютого 2018 року Житомирським окружним адміністративним судом, за результатами розгляду адміністративної справи № 806/224/18 за позовом ТОВ "БМагро" до ДФС України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання зареєструвати податкову накладну, прийнято рішення, яким позов задоволено, визнано протиправним та скасовано рішення ДФС України №392220/38284300 від 11.12.2017 про відмову у реєстрації податкової накладної №2 від 23.11.2017 та зобов'язано ДФС України зареєструвати податкову накладну №2 від 23.11.2017. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат (а.с.11-15).

У відповідності до приписів ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) рішення суду від 21.02.2018 набрало законної сили 16 квітня 2018 року.

На виконання судового рішення, Житомирським окружним адміністративним судом оформлено та видано 16 травня 2018 року виконавчий лист № 1333 2018 (а.с.20).

21 червня 2018 року, за результатами розгляду заяви директора ТОВ "БМагро" щодо примусового виконання, головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Руденком В.В. складено повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання.

З'ясовуючи при вирішенні даної справи характер спірних правовідносин (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб, суд ураховує наступне.

Відповідно до ст.14 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі - КАС України) судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Частиною 1 статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов'язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Принцип обов'язковості судових рішень як одну з основних засад судочинства встановлено в статті 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, пункті 9 частини другої статті 129 Конституції України, статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Відповідно до §§ 51, 52 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Рябих проти Росії" принцип обов'язковості виконання судових рішень входить до вимоги про юридичну визначеність. У § 40 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Горнсбі проти Греції" вказано, що виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має розглядатися як невід'ємна частина "судового процесу", бо право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система дозволяла, щоб остаточне, обов'язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду одній зі сторін. Йдеться про загальнообов'язковість положень закону, на підставі якого ухвалене судове рішення в частині неможливості внесення змін чи скасування судового рішення, а також прийняття нормативно-правових чи індивідуальних актів на його основі.

Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що виконання судового рішення є невід'ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 року N 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року N 11-рп/2012).

Судом встановлено і не заперечується представником відповідача, що рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 21 лютого 2018 року про зобов'язання ДФС України зареєструвати податкову накладну №2 від 23.11.2017 ТОВ "БМагро" не виконано.

Представник відповідача пояснив, що вказаним рішенням не визначено його частину, яка підлягає негайному виконанню на противагу наявності строків виконання рішення при відкритті виконавчого провадження.

Судом наголошується, що вказані норми чинного законодавства не передбачають обов'язку виконання рішення суду лише після звернення його до примусового виконання. Судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України.

Виходячи з викладеного суд приходить до висновку, що відповідач в порушення вимог ст.129 Конституції України, ст. ст.14, 370 КАС України, ст.13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" не виконав рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 21 лютого 2018 року, яке набрало законної сили, чим допустив протиправну бездіяльність, а тому позов в цій частині підлягає до задоволення.

Щодо вимог про стянення з ДФС України 320000 грн шкоди слід зазначити наступне.

Судом встановлено, що 12.10.2017 між ТОВ "БМагро" (Продавець) та ТОВ "Андрушівський елеватор" (Покупець) укладено договір № 120 купівлі-продажу, відповідно до якого Продавець зобов'язався передати у власність Покупця зерно українського походження урожаю 2017 року, а Покупець - прийняти та оплатити товар відповідно до умов даного Договору (а.с.9-10).

Кількість, строк та місце поставки, ціна та загальна вартість товару для кожної партії, що поставляється згідно цього договору, визначається в специфікаціях до цього договору, які підписуються сторонами щодо кожної партії товару та є невід'ємними частинами (додатками) цього договору (п.3.2. Договору).

Відповідно до п.5.2. Договору Покупець зобов'язаний проводити оплату кожної партії товару в два етапи: 80% вартості відповідної партії товару сплачується Покупцем протягом 2-х робочих днів після поставки товару Покупцю та надання Продавцем усіх документів на товар; 20% вартості відповідної партії товару сплачується Покупцем протягом 2-х робочих днів після завершення здійснення Покупцем перевірки правильності реєстрації Продавцем відповідної податкової накладної в ЄРПН, за умови відсутності порушень з боку продавця встановлених законодавством вимог щодо реєстрації та належного заповнення податкових накладних (а.с.9).

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 21 лютого 2018 року встановлено, що відповідно до наданої до матеріалів справи копії специфікації №3 від 23.11.2017, товар-кукурудза 3 кл. врожаю 2017 року, кількість 1000,00 тон, загальна вартість 4120000,00 грн (в т.ч. ПДВ 686 666,67 грн). Згідно копії рахунку-фактури №БМ-0000007 від 23.11.2017, виставлений одержувачу товару - ТОВ "Андрушівський елеватор" за товар - кукурудза 3 класу в кількості 1000,00 т. на суму 4120000,00 грн (в т.ч. ПДВ 686666,67грн). Факт оплати товару згідно вказаного рахунку-фактури підтверджується копією платіжного доручення №2193 від 30.11.2017, який міститься в матеріалах справи.

Згідно ч.4 ст.78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже, обставини, встановлені рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 21 лютого 2018 року не потребують доказування.

Позивач посилається на те, що внаслідок протиправної бездіяльності відповідача, яка виразилась у нереєстреції податкової накладної, у контрагента по господарській операції - ТОВ "Андрушівський елеватор" не виникло право на податковий кредит та обов'язок повністю розрахуватись з позивачем за придбаний товар, відтак решту плати за поставлений товар в сумі 320000 грн товариство "Андрушівський елеватор" ТОВ "БМагро" не сплатило. Отже, в результаті протиправної бездіяльності ДФС України позивачу заподіяна шкода на суму 320000 грн.

Відповідно до статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Статтею 1166 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів (ст.1173 ЦК України).

На підтвердження матеріальної шкоди позивачем надано копію Акту звіряння взаємних рохрахунків за період з 12.10.2017 по 24.07.2018 між товариством з обмеженою відповідальністю "Андрушівський елеватор" та позивачем за договором купівлі-продажу № 120, згідно якого 30.11.2017 на рахунок позивача надійшло 3800000 грн, кінцеве сальдо - 320000 грн (а.с.17).

На думку позивача факти протиправного рішення та вини відповідача встановлені судовим рішенням, а триваюча протиправна бездіяльність очевидна в результаті невиконання судового рішення, існують реальні збитки, а між бездіяльністю відповідача і збитками є причинно-наслідковий зв'язок, тобто протправна бездіяльність відповідача є причиною, а збитки, які виникли у товариства - безумовним наслідком такої протиправної поведінки.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ч.1 ст.72 вказаного Кодексу).

Відповідно до ч.1 ст.73 Кодексу адміністративного судочинства України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.2 ст.73 вказаного Кодексу).

За змістом статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд зазначає, що для відшкодування шкоди згідно ст.1173 ЦК України обов'язково необхідна наявність шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинно-наслідкового зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача.

Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку, що надані позивачем у межах спірних правовідносин докази не підтверджують завдання йому такої шкоди та не доведено причинно-наслідкового зв'язку з предметом позову, а тому суд відмовляє у задоволенні позову в частині стягнення матеріальної шкоди у розмірі 320000 грн.

Зважаючи на висновок суду про часткове задоволення позовних вимог та враховуючи положення статті 139 КАС України, витрати понесені позивачем у даній справі в сумі 1762,00 грн по сплаті судового збору (платіжне доручення № 1351 від 17.08.2018) та витрат на професійну правничу допомогу в сумі 1400 грн підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань Державної фіскальної служби України.

Керуючись статтями 9, 77, 90, 242-246, 371 Кодексу адміністративного судочинства України,

вирішив:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Державної фіскальної служби України щодо нереєстрації податкової накладної № 2 від 23.11.2017 товариства з обмеженою відповідальністю "БМагро".

Стягнути з Державної фіскальної служби України за рахунок бюджетних асигнувань на користь товариства з обмеженою відповідальністю "БМагро" понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1762,00 грн. та витрат на професійну правничу допомогу в сумі 1400 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити за необгрунтованістю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням приписів пп. 15.5 п. 15 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.А. Панкеєва

Повне судове рішення складене 01 листопада 2018 року