Справа № 2040/5428/18
Суддя: Сліденко А.В.
Дата ухвалення: 2018-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Харків

30.10.2018 р. справа №2040/5428/18 Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сліденка А.В., розглянувши у порядку загального позовного провадження за правилами письмового провадження справу за позовом

Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області

до

Приватного підприємства "Сардур"

про

1) зупинення повністю до повного усунення порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, що створюють загрозу життю та здоров'ю людей, експлуатації будівель ПП "Сардур", за адресою: Харківська обл., Первомайський район, с. Суданка, вул. Ювілейна, буд. 35-А, шляхом знеструмлення з опечатуванням пристроїв відключення джерел електропостачання; 2) зобов'язання керівництва ПП "Сардур" негайно припинити використання будівель ПП "Сардур", за адресою: Харківська обл., Первомайський район, с. Суданка, вул. Ювілейна, буд. 35-А з метою проведення будь-якої діяльності, не пов'язаної з усуненням порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, -

встановив:

Заявлені вимоги обґрунтовані доводами про те, проведений захід контролю показав на існування низки порушень чинного законодавства України, які здатні спричинити загрозу життю та здоров’ю людей.

Відповідач, Приватне підприємство «Сардур», з поданим позовом не погодився у зв’язку з безпідставністю заявлених вимог.

Суд, вивчивши доводи позову та заперечень проти позову, повно виконавши процесуальний обов'язок зі збору доказів, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши добуті по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з наступних підстав та мотивів.

Порівнюючи суспільну значимість об’єктів захисту згідно з ч. 1 ст. 2, ч. 4 ст. 242 КАС України з об’єктами захисту згідно з ст. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ст.ст. 3, 8 Конституції України, суд вважає за необхідне віддати беззаперечний пріоритет інтересу захисту життя та здоров’я людини, а відтак, попри зміст ст. 77 КАС України весь тягар доказування у даному спорі покладає на невладного суб’єкта - відповідача по справі.

За матеріалами справи судом встановлено, що ГУ ДСУзНС у Харківській області в особі структурного підрозділу органу – Первомайського районного відділу була проведена планова перевірка відповідача, за наслідками якої було винесено припис №51 від 17.05.2016 р.

У подальшому ГУ ДСУзНС у Харківській області в особі структурного підрозділу органу – Первомайського районного відділу була проведена позапланова перевірка відповідача з питання виконання вимог припису №51 від 17.05.2016 р.

Результати перевірки оформлені актом від 20.04.2018 р. року №33.

За ініціативою суб’єкта господарювання органом ДСУзНС було проведено і позапланову перевірку, результати якої оформлені актом від 19.10.2018 р. №226.

Остання з перелічених перевірок показала, що з раніше виявлених порушень закону в діяльності суб’єкта господарювання залишились існувати: 1) місцезнаходження первинних засобів пожежогасіння не позначені вказівними знаками, 2) у комплекті розміщених на пожежному щиті засобів пожежогасіння не додано протипожежного покривала, 3) не розроблені інструкції про заходи пожежної безпеки для кожного окремого приміщення, 4) не проведено навчання та перевірка знань з питань протипожежної безпеки серед посадових осіб та працівників суб’єкта господарювання, 5) керівний склад суб’єкта господарювання не пройшов підготовку у сфері цивільного захисту на курсах цивільного захисту.

Відтак, суд вважає, що решта раніше виявлених порушень закону була усунута суб’єктом господарювання.

Оцінивши добуті по справі докази в їх сукупності за правилами ст.ст. 72-76, 90, 211 КАС України, суд зазначає, що первісно порушення в діяльності суб’єкта господарювання (обставини існування та ймовірні наслідки яких є предметом даного спору) були виявлені органом нагляду (контролю) ще у 2016 р.

Протягом 2 років владний суб’єкт не вважав, що сам лише факт існування цих порушень є явною та однозначною загрозою для життя і здоров’я людини, позаяк до суду з позовом про застосування заходів реагування у сфері державного нагляду не звертався.

Матеріали справи не містять доказів вчинення у зв’язку із цим посадовими особами владного суб’єкта (службовими особами владного суб’єкта) будь-яких неправомірних діянь.

Матеріали справи також не містять фактичних даних, які б засвідчували, що в умовах об’єктивної дійсності відбулись суттєві зміни відносно тих порушень, котрі були виявлені ще у 2016 р.

Відтак, указана обставина (не звернення владного суб’єкта до суду з позовом одразу та невідкладно після виявлення порушень в діяльності суб’єкта господарювання) сприймається судом як доказів відсутності реальної загрози життю і здоров’ю людини у спірних правовідносинах.

Окрім того, суд вважає, що епізоди порушень, наявні у діяльності суб’єкта господарювання згідно з останнім актом (від 19.10.2018 р. №226), об’єктивно не здатні самостійно (тобто без вирішального впливу іншого заздалегідь непередбачуваного, невідворотного та нездоланного фактору) спричинити виникнення ризику життю та здоров’ю людей.

Таким чином, оцінивши приєднані до справи документи, суд доходить до переконання, що ані дія кожного із досліджених епізодів порушень окремо, ані дія одночасної сукупності всіх епізодів порушень у спірних правовідносинах без впливу стороннього фактору (вирішального за характером та непереборного, непередбачуваного, невідворотного за змістом) не здатна спричинити настання загрози життю та здоров’ю людей.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Проведеним судовим розглядом встановлено факт порушення заявленою владним суб’єктом вимогою прав та охоронюваних законом інтересів відповідача, адже факту існування явної та очевидної небезпеки від умов діяльності відповідача для життя та здоров’я людей судом не виявлено, припущення владного суб’єкта про зворотнє не знайшло свого підтвердження у ході розгляду справи, що є визначеною процесуальним законом підставою для залишення вимоги суб’єкта владних повноважень без задоволення.

Наостанок, суд звертає увагу керівника відповідача, на те, що сумлінне ставлення до виконання обов’язків за посадою, а також турбота про життя та здоров’я людей не виключає, а навпаки, на думку суду, спонукає до написання на адресу позивача заяви про проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю) у формі позапланової перевірки з питання стану виконання всіх приписів органів ДСУзНС та повного усунення фактів існування порушень, відображених в усіх актах попередніх перевірок ДСУзНС.

Керуючись ст.ст.6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст.6-9, 241-243, 255, 295, Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

вирішив:

Позов - залишити без задоволення.

Роз'яснити, що рішення підлягає оскарженню шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного адміністративного суду у порядку п.15.5 Розділу VII КАС України та у строк згідно з ч.1 ст.295 КАС України, а саме: протягом 30 днів з дати складення повного судового рішення.

Роз'яснити, що рішення набирає законної сили відповідно до ст.255 КАС України, а саме: після закінчення строку подання скарги усіма учасниками справи або за наслідками процедури апеляційного перегляду.

Суддя Сліденко А.В.