Справа № 1640/2513/18
Суддя: Старосуд М.І.
Дата ухвалення: 2018-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2018 р. м. ХарківСправа № 1640/2513/18
Харківський апеляційний адміністративний суд

у складі колегії:

головуючого судді: Старосуда М.І.

суддів: Яковенка М.М. , Лях О.П.

при секретарі судового засідання Жданюк Г.О.

за участю представника відповідача - Пономаренка В.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 09.08.2018, повний текст складено 13.08.18 по справі № 1640/2513/18

за позовом ОСОБА_2

до Міністерства оборони України

третя особа Полтавський обласний військовий комісаріат

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Міністерства оборони України, третя особа Полтавський обласний військовий комісаріат, в якій просив: визнати протиправним та скасувати пункт 17 протоколу №65 засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов'язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби від 22.06.2018 щодо відмови в призначені ОСОБА_2 одноразової грошової допомоги; зобов'язати Міністерство оборони України прийняти рішення про призначення ОСОБА_2 одноразової грошової допомоги, передбаченої пунктом "б" статті 16-2 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" в редакції Закону України №2004-VIII від 06.04.2017, постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013, як інваліду 2 групи, інвалідність якого настала внаслідок захворювання, що пов'язані із виконанням обов'язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, та вжити заходи до її виплати.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 09.08.2018р. у задоволенні зазначеного адміністративного позову відмовлено.

Позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невірне застосування судом першої інстанції до спірних правовідносин норм процесуального та матеріального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати оскаржуване рішення та прийняти постанову, якою задовольнити позов в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що він має право на отримання одноразової грошової допомоги, однак, відповідачем безпідставно не призначено та не виплачено таку одноразову грошову допомогу, передбачену пунктом "б" статті 16-2 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" в редакції Закону України №2004-VIII від 06.04.2017 та постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як підтверджено матеріалами справи, позивач з 10.05.1976 року по 25.05.1978 року проходив строкову військову службу, а з 05.04.1980 року по 15.09.1981 року він у званні прапорщика проходив службу в складі діючої армії в період бойових дій на території Демократичної Республіки Афганістан та 22.07.1993 року був звільнений з військової служби у запас.

Згідно витягу з протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв'язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв (Протокол №1054 від 25.04.2013) вогнепальні осколкові поранення правої верхньої кінцівки, контузія головного мозку в 1981 році, контузія правого ока легкого ступеня, прапорщика у відставці ОСОБА_2, наслідком яких рубці шкіри в зазначеній анатомічній області, які у подальшому призвели до розвитку "Стійких залишкових явищ перенесеної ЗЧМТ у вигляді післятравматичної та дисциркуляркуляторної енцефалопатії ІІ ст. з вираженим церебростенічним синдромом, розсіяною пірамідною симптоматикою, вегето-судинною дисфункцією ІІ-ІІІ ст., стійко вираженим цефалгічним синдромом. IXC. Атеросклеротичного кардіосклерозу СНІ. ФКІІ", а також захворювання "Стан після перенесеного гепатиту середньої важкості, хронічний кохлеоневрит", що підтверджено військово-обліковими та медичними документами; поранення (контузія) і захворювання, так, пов'язані з виконанням обов'язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.

Відповідно до довідки МСЕК від 18.06.2013 серії 10 ААА №186657 ОСОБА_2 встановлена 2 група інвалідності з 13.06.2013; захворювання пов'язане з виконанням обов'язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.

20.12.2017 ОСОБА_2 звернувся до Полтавського ОВК із заявою про направлення документів на розгляд комісії Міністерства оборони України для вирішення питання про призначення одноразової грошової допомоги, як інваліду війни 2 групи, інвалідність якого настала внаслідок поранення, контузії, захворювання, пов'язаних із виконанням обов'язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.

Листом від 26.12.2017 №10/2603 Полтавський ОВК повідомив, що позивач не має права на отримання одноразової грошової допомоги, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 №449.

Позивач не погодився з відмовою Полтавського ОВК, оформленою листом від 26.12.2017 №10/2603, та оскаржив її до суду.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 15.02.2018 у справі №816/15/18, яке набрало законної сили 10.04.2018, адміністративний позов ОСОБА_2 до Полтавського ОВК про визнання відмови протиправними та зобов'язання вчинити певні дії задоволено. Визнано відмову Полтавського ОВК від 26.12.2017 №10/2603 протиправною та зобов'язано Полтавський ОВК скласти висновок про наявність у ОСОБА_2 права на призначення одноразової грошової допомоги у відповідності до вимог Постанови Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 №499 та статей 16, 16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", як інваліду війни 2 групи з 13 червня 2013 року, інвалідність якого настала внаслідок поранення, контузії, захворювання, пов'язаних із виконанням обов'язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, та направити висновок на розгляд комісії Міністерства оборони України. Полтавським ОВК складено на направлено до Департаменту фінансів Міністерства оборони України висновок від 24.04.2018 №12/789 щодо виплатити одноразової грошової допомоги ОСОБА_2 разом із пакетом документів, перелік яких зазначено у висновку, як додатки.

Комісія Міністерства оборони України з розгляду питань, пов'язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, дійшла висновку про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги прапорщику в запасі ОСОБА_2 (Полтавський ОВК), якого 22.07.1993 звільнено з військової служби та 13.06.2013 під час первинного огляду органами МСЕК визнано інвалідом ІІ групи внаслідок захворювання, пов'язаного з виконанням обов'язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії (довідка МСЕК серія 10 ААА №186657 від 18.06.2013).

Вказане рішення комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов'язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум оформлене протоколом №65 від 22.06.2018 (пункт 17 протоколу).

У протоколі №65 від 22.06.2018 (пункт 17 протоколу) зазначено, що враховуючи, що ОСОБА_2 звільнено з військової служби до набуття чинності Закону України від 04 квітня 2006 року №3597-ІV "Про внесення змін до Закону України "Про загальний військовий обов'язок і військову службу", яким запроваджено виплату одноразової грошової допомоги, а інвалідність встановлена до 1 січня 2014 року, тобто до набуття чинності нової редакції статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", позивач не має права на одержання одноразової грошової допомоги.

Листом Полтавського ОВК від 10.07.2018 №12/1498 позивача повідомлено, що відповідно до рішення комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов'язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум (протокол №65 від 22.06.2018, пункт 17) ОСОБА_2 відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги.

Вважаючи таку відмову протиправною, позивач звернувся з позовом до суду.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки ОСОБА_2 вперше встановлена ІІ група інвалідності 13.06.2013, тобто майже через 20 років від дня звільнення зі служби, тому право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої пунктом "б" статті 16-2 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" в редакції Закону України №2004-VIII від 06.04.2017, постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013, у позивача відсутнє.

Колегія суддів частково погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Статтею 41 Закону України "Про військовий обов'язок і військову службу" №2232-XII (в редакції на час звернення позивача за отриманням допомоги) встановлено, що виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов'язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов'язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" /надалі - Закон №2011-ХІІ/.

Відповідно до частини дев'ятої статті 16-3 Закону №2011-ХІІ (в редакції на час звернення позивача за отриманням допомоги) порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975, прийнятою відповідно до пункту 2 статті 16-2 та пункту 9 статті 16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов'язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (надалі - Порядок №975).

Пунктом 2 Постанови установлено, що особам, які до набрання чинності Порядком, затвердженим цією постановою, мають право на отримання одноразової грошової допомоги:

допомога, що була призначена, виплачується відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов'язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 р. № 499, Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби, що сталися у 2006 році, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2007 р. № 284 і Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності співробітників кадрового складу розвідувальних органів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 листопада 2007 р. № 1331: допомога, що не була призначена, призначається і виплачується в установленому законодавством порядку, що діяло на день виникнення права на отримання такої допомоги.

Пунктом 3 Порядку №975 визначено, що днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є:

у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов'язаного та резервіста - дата смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть;

у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності - дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

Таким чином, моментом виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є дата встановлення інвалідності, а тому застосуванню до спірних правовідносин підлягає законодавство, яке діяло на момент встановлення позивачу ІІ групи інвалідності (13.06.2013), а саме Закон України "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 № 2011-ХІІ, в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України з питань соціального захисту військовослужбовців, військовозобов'язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, і деяких інших осіб" №328 від 3 листопада 2006 року, яка діяла з 1 січня 2007 року до 1 січня 2014 року, (надалі також - Закон №2011-ХІІ), а також Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов'язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 №499 (надалі також - Порядок №499).

Частиною 2 статті 16 Закону №2011-XII, в редакції чинній з 1 січня 2007 року до 1 січня 2014 року, було передбачено: у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю під час виконання ним обов'язків військової служби, а також інвалідності, що настала в період проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження військової служби, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі до п'ятирічного грошового забезпечення за останньою посадою в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Умовою для правильного тлумачення наведених норм статті 16 Закону №2011-XII в редакції, чинній з 1 січня 2007 року до 1 січня 2014 року, є розуміння видів військової служби, визначених Законом України "Про військовий обов'язок і військову службу" № 2232-XII.

Частиною 4 статті 2 Закону України "Про військовий обов'язок і військову службу" від 25.03.1992 №2232-XII було встановлено такі види військової служби: строкова військова служба; військова служба за контрактом осіб рядового, сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів (слухачів) вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів); військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу.

Як підтверджено матеріалами справи, позивач з 10.05.1976 року по 25.05.1978 року проходив строкову військову службу, а з 05.04.1980 року по 15.09.1981 року він у званні прапорщика проходив службу в складі діючої армії в період бойових дій на території Демократичної Республіки Афганістан та 22.07.1993 року був звільнений з військової служби у запас.

Отже, поранення (контузія) і захворювання, пов'язані з виконанням обов'язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, позивач отримав не в період проходження строкової служби з 10.05.1976 року по 25.05.1978 року, а в період проходження військової служби у званні прапорщика з 05.04.1980 року по 15.09.1981 року в складі діючої армії в період бойових дій на території Демократичної Республіки Афганістан.

А тому посилання суду першої інстанції в даній справі на правовий висновок Верховного Суду у постанові від 26.06.2018 у справі № 750/5074/17 (адміністративне провадження № К/9901/44751/18), що після спливу трьох місяців від дня звільнення зі служби, права на отримання вказаної одноразової грошової допомоги у військовослужбовця не виникає, колегія суддів вважає помилковим, оскільки такий висновок стосується військовослужбовців строкової військової служби під час проходження військової служби (частина 6 статті 16 Закону №2011-XII, в редакції чинній з 1 січня 2007 року до 1 січня 2014 року).

Колегія суддів зазначає, що відповідно до частини 5 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції не може розглядати позовні вимоги та підстави позову, що не були заявлені в суді першої інстанції.

Як на підставу для задоволення позову, позивач посилався на пункт "б" статті 16-2 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" в редакції Закону України №2004-VIII від 06.04.2017 та на постанову Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 і просив задовольнити його позовні вимоги саме з вказаних підстав.

Так, пунктом "б" частини 1 статті 16-2 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" в редакції Закону України №2004-VIII від 06.04.2017 та постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 передбачено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності II групи.

Однак, колегія суддів зазначає, що до спірних правовідносин підлягає застосуванню Закон України "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 № 2011-ХІІ, в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України з питань соціального захисту військовослужбовців, військовозобов'язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, і деяких інших осіб" №328 від 3 листопада 2006 року, яка діяла з 1 січня 2007 року до 1 січня 2014 року, а також Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов'язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 №499.

Порядком №499, прийнятим на виконання вимог Закону України "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 № 2011-ХІІ, в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України з питань соціального захисту військовослужбовців, військовозобов'язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, і деяких інших осіб" №328 від 3 листопада 2006 року, яка діяла з 1 січня 2007 року до 1 січня 2014 року, передбачено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі 24-місячного грошового забезпечення - інвалідам II групи.

Отже, зазначеними вище редакціями закону передбачені різні розміри одноразової грошової допомоги.

Оскільки позивач в позовній заяві та в апеляційній скарзі просив задовольнити позовні вимоги шляхом зобов'язання відповідача прийняти рішення про призначення йому одноразової грошової допомоги саме на підставі пункту "б" статті 16-2 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" в редакції Закону України №2004-VIII від 06.04.2017 та на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга та його позовні вимоги задоволенню не підлягають з підстав, наведених в даній постанові.

Зважаючи на встановлені обставини справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду щодо відмови в задоволенні позову без змін з підстав, наведених в даній постанові.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення .

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 09.08.2018 по справі № 1640/2513/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення - з 29.10.2018 року.

Головуючий суддя (підпис)М.І. Старосуд
Судді(підпис) (підпис) М.М. Яковенко О.П. Лях