Справа № 2-а-2651/11
Суддя: Марко Я. Р.
Дата ухвалення: 2018-10-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-2651/11
Провадження № 6-а/336/39/2018
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2018 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Марко Я.Р., за участю секретаря судового засідання Палубінської К.М., розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за заявою ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з вищевказаною заявою, в якій просить суд поновити пропущений строк для пред'явлення до виконання виконавчого листа № 0827/2-а-2651/11 від 10.03.2011 року по адміністративній справі № 0827/2-а-2651/11 за її позовом до Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя про визнання дій незаконними та зобовязання здійснити перерахунок та виплату пенсії.

В обґрунтування заяви зазначається, що постановою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 10.03.2011 року у адміністративній справі № 0827/2-а-2651/11 задоволено її позов до Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя про визнання дій незаконними та зобовязання здійснити перерахунок та виплату пенсії.

Як зазначає заявник, отримавши вказане рішення суду вона звернулась до виконавчої служби із заявою щодо його виконання.

Відділом примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби ГТУЮ в Запорізькій області 13.11.2012 року відкрито виконавче провадження № 35247289.

За твердженнями заявника, у 2013 році вона отримує виконавчий лист від виконавчої служби по пошті, а також постанову з переліком причин невиконання виплат по виконавчому листу.

У 2018 році заявник, із засобів масової інформації дізнається, що виплати дітям війни по виконавчим листам виконуються.

Заявник вважає, що виконавчий лист був повернутий їй незаконно, а дії Управління державної виконавчої служби ГТУЮ в Запорізькій області та Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя свідчать про необґрунтоване затягування розгляду питання щодо виконання рішення суду по адміністративній справі № 0827/2-а-2651/11.

У судове засідання заявник не зявилась, в матеріалах справи міститься її заява за змістом якої остання просить суд розглядати справу без її участі та задовольнити її заяву.

Представник Шевченківського обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду заяви був повідомлений у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомив, будь-яких заяв або клопотань не надсилав.

Згідно з частиною 3 статті 376 Кодексу адміністративного судочинства України неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду.

Відповідно до частини 4 статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає заяву необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 376 Кодексу адміністративного судочинства України, стягувачам, які пропустили строк для пред'явлення виконавчого листа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Згідно зі статтею 12 Закону України «Про виконавче провадження» встановлений трирічний строк пред'явлення до виконання виконавчого документу.

Частиною 6 статті 12 вказаного Закону встановлено, що стягувач, який пропустив строк предявлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Пунктом 5 розділом ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред'являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Судом встановлено, що постановою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 10.03.2011 року вимоги ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя про визнання дій незаконними та зобовязання здійснити перерахунок та виплату пенсії задоволено частково. Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 08.11.2011 року вищезазначену постанову Шевченківського районного суду м. Запоріжжя залишено без змін. Постанова суду набрала законної сили.

Виконавчий лист по зазначеній справі видано 16.10.2012 року, строк його пред'явлення до виконання - до 09.11.2012 року.

Як зазначає заявник вказаний виконавчий лист предявлено до виконання та відкрито виконавче провадження № 35247289, однак відповідних доказів до заяви не додано.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно зі статтею 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Як встановлено статтями 74, 75, 76 Кодексу адміністративного судочинства України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Як передбачено частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Поважними причинами пропуску строку можуть бути визнані лише ті обставини, які є об'єктивно непереборними, незалежними від волевиявлення сторони та повязані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для вчинення процесуальної дії та підтверджені належними доказами.

Суд, вирішуючи питання про поновлення строку, має винести обґрунтоване рішення щодо поважності причин пропуску строку.

Проте, у даному випадку суд позбавлений можливості визнати поважною причину пропуску строку для предявлення виконавчого листа до виконання по даній справі, оскільки матеріали справи не містять доказів поважності пропуску такого строку, в заяві лише зазначено, що виконавчий лист ОСОБА_1 було повернуто без виконання та дії Управління державної виконавчої служби ГТУЮ в Запорізькій області та Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя заявник вважає незаконними, проте, жодних доказів на підтвердження обставин, наведених у заяві не надано.

Окрім того, як встановлено судом, ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 04.07.2018 року аналогічну заяву ОСОБА_1 про поновлення строку предявлення виконавчого листа до виконання залишено без задоволення.

З урахуванням викладеного суд не вбачає підстав для визнання поважною причину пропуску ОСОБА_1 строку для предявлення виконавчого документа до виконання та поновлення такого строку, а відтак і в задоволенні заяви.

Керуючись статтями 241, 248, 376 Кодексу адміністративного судочинства України, суд-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання відмовити.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обовязки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності КАС України. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Повний текст ухвали складено 16.10.2018 року.

Суддя: Я.Р.Марко