Справа № 225/6177/18
Суддя: Челюбєєв Є. В.
Дата ухвалення: 2018-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Єдиний унікальний номер № 225/6177/18
Провадження № 2-а/225/114/2018
Дзержинський міський суд Донецької області
РІШЕННЯ

Іменем України

30 жовтня 2018 року м. Торецьк

Дзержинський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді Челюбєєва Є.В.,

за участі

секретаря Бондарчук Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Дзержинського міського суду Донецької області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до поліцейського Торецького ВП Бахмутського ВП ГУНП України в Донецькій області ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

В жовтні 2018 року позивач ОСОБА_3 звернулася до суду із позовом, в якому просить визнати протиправними дії інспектора СРПП Торецького ВП Бахмутського ВП ГУНП у Донецькій області ОСОБА_2 щодо винесення постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДПО18 №834003 від 15.10.2018, скасувати постанову серії ДПО18 №834003 від 15.10.2018 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у вигляді штрафу в сумі 425 грн. за порушення ч.2 ст.122 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення закрити, у звязку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що він 15.10.2018 о 14 год. 00 хв. при виїзді з м.Торецьк в напрямку до с.Щербинівка, керував транспортним засобом ЗАЗ, реєстраційний номер НОМЕР_1, з не ввімкненим денним світлом фар за межею міста, чим порушив п. 9.8 ПДР України. Під час керування він не побачив дорожній знак, який передбачає ввімкнення денного світлу фар за межами міста. Разом з цим, він зауважив інспектору, що цей дорожній знак знаходиться з лівої сторони дороги на висоті близько чотирьох метрів, що завадило йому побачити знак та вчасно вчинити дії, передбачені ПДР України. Проте, інспектор не прийняв його пояснення до уваги та на місці виніс постанову про накладення адміністративного стягнення за порушення п. 9.8 ПДР України та його дії було кваліфіковано за ч. 2 ст. 122 КУпАП, з чим позивач повністю не згоден.

Позивач у судове засідання не зявився, надавши суду письмову заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, заявлені позовні вимоги підтримує повністю, наполягає на їх задоволенні.

Відповідач в судове засідання не зявився, хоча був належним чином повідомлений про дату та час слухання справи, причини своєї неявки суду не повідомив, заперечень на предявлений позов та заяви про відкладення справи суду не надав.

Тому суд розглядав справу на підставі доказів наявних в справі.

Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд встановив наступне.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДПО18 № 834003 від 15.10.2018 на ОСОБА_1 було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП, а саме за те, що він 15.10.2018 о 14 год. 00 хв. при виїзді з м.Торецьк в напрямку до с.Щербинівка, керував транспортним засобом ЗАЗ, реєстраційний номер НОМЕР_1, з не ввімкненим денним світлом фар за межею міста, чим порушив п. 9.8 ПДР України.

У відповідності до вимог ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. У таких справах субєкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Пунктом 11 частини 1 статті 23 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 № 3353 порядок дорожнього руху на території України визначений в Правилах дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (із змінами та доповненнями).

Пунктом 1.1 ПДР України визначено, що ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

У відповідності до п. 1.3 ПДР України учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Пунктом 1.9 ПДР України передбачено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Суд зазначає, що згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності з законом.

При цьому доказами в справі про адміністративне правопорушення, згідно ст. 251 КУпАП є будь які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП).

Згідно п. 9.8 ПДР України з 1 жовтня по 1 травня на всіх механічних транспортних засобах поза населеними пунктами повинні бути ввімкнені денні ходові вогні, а вразі їх відсутності в конструкції транспортного засобу ближнє світло фар.

В той же час, відповідно до диспозиції ч. 2 ст. 122 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного розїзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами звязку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Тобто вказана норма передбачає у тому числі відповідальність за такі склади правопорушень як:

- порушення користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку;

- використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів.

Так, пунктом 9.1 Правил дорожнього руху України встановлено, що попереджувальними сигналами є:

а) сигнали, що подаються світловими покажчиками повороту або рукою;

б) звукові сигнали;

в) перемикання світла фар;

г) увімкнення ближнього світла фар у світлу пору доби;

ґ) увімкнення аварійної сигналізації, сигналів гальмування, ліхтаря заднього ходу, розпізнавального знака автопоїзда;

д) увімкнення проблискового маячка оранжевого кольору

Аналіз змісту вказаних правових норм свідчить, що диспозиція ч.2 ст.122 КУпАП передбачає відповідальність за порушення користування попереджувальними сигналами, які використовуються при початку руху чи його зміні.

Тобто цей склад правопорушення стосується використання попереджувальних сигналів, що подаються світловими покажчиками повороту або рукою.

За таких обставин, в суді не доведено в діях позивача ОСОБА_1 порушення користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку.

Крім того, суд зазначає, що рух без увімкнених світлових сигналів не є порушенням технічних стандартів і також не утворює складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачене ст.122 ч.2 КУпАП України.

Із змісту ч. 2 ст. 122 КУпАП вбачається, що зазначена норма статті містить дванадцять самостійних складів правопорушень, за які передбачена відповідальність.

Враховуючи те, що постанова про накладення адміністративного стягнення серії ДПО18 № 834003 від 15.10.2018 визначене адміністративне правопорушення не містить склад правопорушення, передбаченого ч.2 статті 122 КУпАП, суд самостійно не може визначити, за яке саме правопорушення повинний бути притягнутий до відповідальності позивач ОСОБА_1

Отже, проаналізувавши всі обставини справи, суд приходить до висновку, що дії позивача ОСОБА_1 при керуванні транспортним засобом з не ввімкненим денним світлом фар за межею міста, не можуть нести наслідки, передбачені ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

За таких обставин суд вважає, що постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДПО18 №834003 від 15.10.2018 винесена незаконно, а тому вона підлягає скасуванню.

Згідно п.3 ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

У звязку з тим, що при розгляді справи судом встановлена відсутність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122 ч. 2 КУпАП України, то відповідно до ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю.

Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку про доведеність позивачем своїх позовних вимог, а тому вони підлягають задоволенню.

Керуючись статтями ст.ст.242, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд,

ВИРІШИВ

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправними дії поліцейського Торецького ВП Бахмутського ВП ГУНП України в Донецькій області ОСОБА_2 щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 КУпАП.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 15.10.2018 серія ДПО18 № 834003 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 КУпАП та провадження у справі закрити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення суду.

Апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу (п. 15.5 ч. 1 Розділу XIІІ Перехідних Положень КАС України).

Суддя Є.В. Челюбєєв