Справа № 0940/1546/18
Суддя: Григорук О.Б.
Дата ухвалення: 2018-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"31" жовтня 2018 р. справа № 0940/1546/18
Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Григорука О.Б., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Фермерського господарства "Персей Агро" до Державного інспектора у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель провідного спеціаліста відділу здійснення державного контролю за додержанням земельного законодавства та оперативного реагування Управління з контролю за використанням та охороною земель ОСОБА_1, Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області, третя особа Прикарпатська державна сільськогосподарська дослідна станція Інституту сільського господарства Карпатського регіону Національної академії аграрних наук України, про визнання протиправним та скасування припису від 27.07.2018 за №623/0/19-18-ДК/0173Пр/03/01/-18, -
ВСТАНОВИВ:
Фермерське господарство "Персей Агро" звернулося до суду з адміністративним позовом до Державного інспектора у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель провідного спеціаліста відділу здійснення державного контролю за додержанням земельного законодавства та оперативного реагування Управління з контролю за використанням та охороною земель ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування припису від 27.07.2018 за №623/0/19-18-ДК/0173Пр/03/01/-18.
Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач, за наслідком проведеного обстеження та перевірки земельних ділянок, які розташовані на території Підлузької сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області, за результатами якої складено акт, необґрунтовано зробив висновок про самовільне зайняття позивачем земельної ділянки шляхом здійснення сільськогосподарського обробітку, а відтак протиправно виніс припис. Зазначено, що виконання позивачем послуг з обробітку земель та інших сільськогосподарських робіт для Прикарпатської державної сільськогосподарської дослідної станції Інституту сільського господарства Карпатського регіону Національної академії аграрних наук України у відповідності з договором підряду мають ознаки господарської операції між двома суб'єктами і не передбачають передачу підряднику права на користування земельною ділянкою, на якій виконуються підрядні роботи, самовільного захоплення земельної ділянки позивачем не могло відбутися.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 03.09.2018 відкрито провадження в дані справі, ухвалено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами (у письмовому провадженні). Залучено до участі в справі Прикарпатську державну сільськогосподарську дослідну станцію Інституту сільського господарства Карпатського регіону Національної академії аграрних наук України, як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача.
Ухвалою суду від 13.09.2018 залучено до участі в справі Головне управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області як другого відповідача (а.с.40, 41).
Відповідач - Головне управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області скористався правом на подання відзиву на позовну заяву, який надійшов на адресу суду 27.09.2018. Представник відповідача щодо заявлених позовних вимог заперечив з підстав, наведених у відзиві (а.с.124-138). Просив суд в задоволенні позову відмовити, вказавши, що приймаючи оскаржуване рішення, відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, оскільки у Фермерського господарства "Персей Агро" та Прикарпатської державної сільськогосподарської дослідної станції Інституту сільського господарства Карпатського регіону Національної академії аграрних наук України відсутні правоустановчі документи на користування земельною ділянкою щодо якої проводилось обстеження. Також зазначив, що на даний час вказана земельна ділянка зареєстрована за державою в особі Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області.
18.09.2018 на адресу суду надійшли пояснення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача щодо позову, згідно яких Прикарпатська державна сільськогосподарська дослідна станція Інституту сільського господарства Карпатського регіону Національної академії аграрних наук України підтримує позовні вимоги, заявлені Фермерським господарство "Персей Агро" з мотивів, що Прикарпатська державна сільськогосподарська дослідна станція Інституту сільського господарства Карпатського регіону Національної академії аграрних наук України з врахуванням правонаступництва користується цією земельною ділянкою фактично з 1983 року, а Фермерське господарство Персей Агро на виконання договору підряду виконує комплекс послуг та виконання підрядних робіт (а.с.44-50).
Відповідач - Державний інспектор у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель провідний спеціаліст відділу здійснення державного контролю за додержанням земельного законодавства та оперативного реагування Управління з контролю за використанням та охороною земель ОСОБА_1 правом на подання відзиву на позов, у десятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі, не скористався, про поважність причин ненадання такого відзиву суду не повідомив.
Згідно частини 6 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Розглянувши матеріали адміністративної справи в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами у відповідності до вимог статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, дослідивши в сукупності письмові докази, якими сторони обґрунтовують позовні вимоги та заперечення на позов, судом встановлено наступне.
Державним інспектором у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель провідним спеціалістом відділу здійснення державного контролю за додержанням земельного законодавства та оперативного реагування Управління з контролю за використанням та охороною земель ОСОБА_1 проведено обстеження земельної ділянки та перевірку дотримання вимог земельного законодавства за обєктом земельних ділянок, що знаходяться на території Підлузької сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області, про що складено Акт обстеження земельної ділянки від 24.05.2018 за №623/0/92-18-ДК/239/АО/10/01/18 (а.с.160, 161) та Акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства за обєктом земельної ділянки від 11.06.2018 за №623/0/92-18-ДК/468/АП/09/01/18 (а.с.162-164).
Враховуючи виявлене порушення Державним інспектором у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель провідним спеціалістом відділу здійснення державного контролю за додержанням земельного законодавства та оперативного реагування Управління з контролю за використанням та охороною земель ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення від 13.07.2018 за №623/0/92-18-ДК/0175П/07/01/-18 (а.с.165-167).
27.07.2018 Державним інспектором у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель провідним спеціалістом відділу здійснення державного контролю за додержанням земельного законодавства та оперативного реагування Управління з контролю за використанням та охороною земель ОСОБА_1 винесено оскаржуваний припис за №623/0/19-18-ДК/0173Пр/03/01/-18, яким позивача зобовязано в 30-денний термін усунути порушення вимог земельного законодавства (а.с.30).
Вирішуючи даний спір суд враховує наступне.
Відповідно до частини 1 статті 188 Земельного кодексу України державний контроль за використанням та охороною земель здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері здійснення державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі, а за додержанням вимог законодавства про охорону земель - центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів.
Пунктом 1 Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.01.2015 №15 встановлено, що державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра аграрної політики та продовольства і який реалізує державну політику у сфері топографо-геодезичної і картографічної діяльності, земельних відносин, землеустрою, у сфері Державного земельного кадастру, державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі в частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій і форм власності, родючості ґрунтів.
Відповідно до пунктів 30, 31 частини 4 Положення про Головне управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області, затвердженого наказом Державної служби з питань геодезії картографії та кадастру від 17.11.2016 №308, Головне управління Держгеокадастру в області здійснює державний контроль за дотриманням вимог земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій та форм власності, обстежує земельні ділянки, яким заподіяна шкода внаслідок їх самовільного зайняття.
Частиною 6 вказаного Положення визначено повноваження посадових осіб управління Держгеокадастру в області. Зокрема, пунктом 1 визначено, що посадові особи Головного управління в межах своїх повноважень мають право складати акти перевірок чи протоколи про адміністративні правопорушення у сфері використання та охорони земель і дотримання вимог законодавства про охорону земель та розглядати відповідно до законодавства справи про адміністративні правопорушення, а також подавати в установленому законодавством порядку до відповідних органів матеріали перевірок щодо притягнення винних осіб до відповідальності; давати обов'язкові для виконання вказівки (приписи) з питань використання та охорони земель і дотримання вимог законодавства про охорону земель відповідно до їх повноважень, а також про зобов'язання приведення земельної ділянки у попередній стан у випадках, установлених законом, за рахунок особи, яка вчинила відповідне правопорушення, з відшкодуванням завданих власнику земельної ділянки збитків.
Як зазначалось судом вище, державним інспектором проведено обстеження земельної ділянки та перевірку дотримання вимог земельного законодавства за обєктом земельних ділянок, що знаходяться на території Підлузької сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області, про що складено Акт обстеження земельної ділянки та Акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства, та як наслідок винесено припис про усунення виявлених порушень.
В контексті вищевикладеного, суд погоджується з доводами відповідача щодо підставності проведення та відсутності порушень під час проведення перевірки.
Водночас, суд приходить до висновку щодо протиправності оскаржуваного припису з огляду на наступне.
В той же час, державну реєстрацію права власності на вказану земельну ділянку за державою в особі Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області здійснено 03.11.2017, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за індексним номером 103148292 від 09.11.2017 (а.с.155), тобто вже після укладення і виконання договору підряду за №19/16/4 від 19.12.2016.
Відтак, суд вважає, що на момент укладення договору підряду, умови такого договору було дотримано, а позивач жодним чином не міг допустити порушення земельного законодавства, відображені в Акті перевірки дотримання вимог земельного законодавства за обєктом земельної ділянки, так як всі дії вчиняв на виконання вищевказаного договору, який є чинним і його виконання не заперечується сторонами.
Отже, на думку суду, відповідач, встановивши порушення вимог земельного законодавства, міг застосувати певні види зобовязань чи стягнень лише відносно Прикарпатської державної сільськогосподарської дослідної станції Інституту сільського господарства Карпатського регіону Національної академії аграрних наук України як особи, яка здійснювала всі дії по відношенню до спірної земельної ділянки як Замовник, і лише за умови доведення неправомірного використання ним земельної ділянки до моменту проведення її реєстрації в листопаді 2017 року.
З огляду на вищенаведене, суд вважає за необхідне зазначити, що у пункті 5.3. Рішення Конституційного суду України від 22.09.2005 у справі №5-рп/2005 зазначено, що Україна як демократична і правова держава закріпила принцип поваги і непорушності прав та свобод людини, утвердження і забезпечення яких є головним обов'язком держави. Конституційний принцип правової держави вимагає від неї утримуватися від обмеження загальновизнаних прав і свобод людини і громадянина, в тому числі майнових прав (стаття 1, частина друга статті 3, статті 21, 22, 64 Конституції України).
Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" від 01.07.2004 передбачено, зокрема, обов'язковість державної реєстрації права постійного користування земельною ділянкою, права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб тощо.
Права постійного користування земельною ділянкою із земель державної та комунальної власності набувають лише підприємства, установи та організації, що належать до державної або комунальної власності, а також громадські організації інвалідів України, їх підприємства (об'єднання), установи та організації.
Використання терміна "набувають", що означає "ставати власником чого-небудь, здобувати що-небудь", після набрання чинності статтею 92 Кодексу свідчить, що ця норма не обмежує і не скасовує діюче право постійного користування земельними ділянками, набуте громадянами в установлених законодавством випадках за станом на 01.01.2002 до його переоформлення. Тому підстав визнавати статтю 92 Кодексу неконституційною немає.
Згідно приписів частини 1 статті 92 Земельного кодексу України право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку.
Відповідно до частини 4 статті 122 Земельного кодексу України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.
Абзацом 1 частини 1 статті 123 Земельного кодексу України встановлено, що особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.
Судом встановлено, що на підставі рішення Арбітражного суду Івано-Франківської області від 12.04.1994 по справі №354/5 Інституту хрестоцвітих культур Української академії аграрних наук видано Державний акт на право постійного користування землею серії І-ІФ №000257 на території земель зокрема, Підлузької сільської ради для дослідних і навчальних цілей, пропаганди передового досвіду та ведення сільського господарства (а.с.25, 26, 69).
Згідно пункту 4 Статуту третьої особи, затвердженого Президентом Національної академії аграрних наук України 15.02.2018, правонаступником Інституту хрестоцвітих культур Української академії аграрних наук є Прикарпатська державна сільськогосподарська дослідна станція Інституту сільського господарства Карпатського регіону Національної академії аграрних наук України (а.с.70-88).
Зокрема, правонаступником Інституту хрестоцвітих культур Української академії аграрних наук згідно наказу Української академії аграрних наук №29 від 25.02.1999 був Івано-Франківський інститут агропромислового виробництва Української академії аграрних наук. На підставі Постанови Президії Національної академії аграрних наук від 18.05.2011 "Про оптимізацію мережі наукових установ Національної академії аграрних наук України" та наказу №10 від 25.01.2012 "Про перейменування Івано-Франківського інституту агропромислового виробництва НААН" була створена Прикарпатська державна сільськогосподарська дослідна станція Інституту сільського господарства Карпатського регіону Національної академії аграрних наук України.
Таким чином, Прикарпатська державна сільськогосподарська дослідна станція Інституту сільського господарства Карпатського регіону Національної академії аграрних наук України користується земельною ділянкою на території земель Підлузької сільської ради на підставі Державного акта на право постійного користування землею серії І-ІФ №000257, що виданий на виконання рішення Арбітражного суду Івано-Франківської області від 12.04.1994 по справі №354/5.
Відповідно до приписів статті 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.
Згідно статті 126 Земельного кодексу України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".
Разом з тим положення статті 141 Земельного кодексу України не містять серед підстав припинення права користування земельною ділянкою, яке виникло до набрання законної сили Земельного кодексу України від 25.10.2001, відсутність державної реєстрації прав відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень".
Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 12.04.2018 по справі №916/2675/15.
Відповідно до частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Підсумовуючи все вищевикладене, суд зазначає, що оскаржуваний припис від 27.07.2018 за №623/0/19-18-ДК/0173Пр/03/01/-18 винесено без урахування усіх обставин, що мали значення для його прийняття, а відтак є протиправним та підлягає до скасування.
Частина 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачає, що при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Враховуючи те, що позовні вимоги підлягають до задоволення, суд вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області на користь Фермерського господарства "Персей Агро" сплачений судовий збір в розмірі 1762,00 грн.
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ВИРІШИВ:
Визнати протиправним та скасувати припис Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області від 27.07.2018 за №623/0/19-18-ДК/0173Пр/03/01/-18.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Відповідно до статтей 255, 295, 297, підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції або через Івано-Франківський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Григорук О.Б.