Справа № 185/11455/15-а
Суддя: Анцупова Т.О.
Дата ухвалення: 2018-10-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

26 жовтня 2018 року

м. Київ

справа № 185/11455/15-а

провадження № К/9901/45726/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Анцупової Т. О.,

суддів: Кравчука В. М., Стародуба О. П.,

розглянувши у порядку письмового провадження в касаційній інстанції адміністративну справу № 185/11455/15-а

за позовом ОСОБА_2 до Павлоградського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області про встановлення права на пільгову пенсію;

за касаційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду (у складі колегії суддів: Дадим Ю. М., Уханенка С. А., Богданенка І. Ю.) від 06 червня 2017 року, встановив:

І. РУХ СПРАВИ

1. У листопаді 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до Павлоградського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області, в якому просив:

- визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в м. Павлограді та Павлоградському районі Дніпропетровської області (правонаступник - Павлоградське об'єднане управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області) щодо відмови ОСОБА_2 у призначенні пенсії з пільговим стажем за Списком № 2 згідно ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року № 1788-XII (далі - Закон № 1788);

- зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в м. Павлограді та Павлоградському районі Дніпропетровської області призначити ОСОБА_2 пільгову пенсію за віком за Списком № 2 відповідно до п. «б» ч. 1 ст. 13 Закону № 1788, починаючи з 07 жовтня 2015 року, виходячи з пільгового стажу 24 роки 09 місяців;

- судові витрати у сумі 551,20 грн. стягнути з відповідача.

2. В обґрунтування вказаних вимог позивач зазначав, що Управління Пенсійного фонду України в м. Павлограді та Павлоградському районі Дніпропетровської області протиправно відмовило йому у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, оскільки на момент звернення до відповідача із заявою про призначення пенсії, у нього були наявні усі необхідні для цього підстави та умови, зокрема, наявність відповідного загального та пільгового стажу роботи.

3. Постановою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 березня 2017 року позовні вимоги задоволено.

4. Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 06 червня 2017 року скасовано постанову суду першої інстанції та прийнято нову постанову, якою відмовлено ОСОБА_2 у задоволенні позовних вимог.

5. Не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції, 30 червня 2017 року ОСОБА_2 звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 06 червня 2017 року та прийняти нову постанову, якою його позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Судові витрати у сумі 640 грн. стягнути з відповідача.

6. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 20 липня 2017 року відкрито касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою.

7. 11 серпня 2017 року до Вищого адміністративного суду України надійшли заперечення Павлоградського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області на касаційну скаргу, в яких відповідач просив відмовити ОСОБА_2 у задоволенні касаційної скарги, та залишити в силі постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 06 червня 2017 року.

8. Вищим адміністративним судом України справа до розгляду не призначалася.

9. 15 грудня 2017 року розпочав роботу Верховний Суд та набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03 жовтня 2017 року.

Відповідно до п. 1 Розділу VII «Перехідні положення» зазначеного закону зміни до Кодексу адміністративного судочинства України вводяться в дію з урахуванням певних особливостей. Зокрема, у пп. 4 передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчився до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

10. 23 березня 2018 року касаційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 06 червня 2017 року передано для розгляду до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду.

11. Ухвалою Верховного Суду від 22 жовтня 2018 року справу прийнято до провадження та призначено її касаційний розгляд в порядку письмового провадження.

IІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

12. Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_2 народився 25 вересня 1960 року, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією паспорта позивача.

13. Відповідно до трудової книжки ОСОБА_2, останній працював на наступних посадах:

- у період з 03 липня 1981 року по 29 вересня 1984 року - помічником бурильника (3 та 4 розрядів), а у період з 30 вересня 1984 року по 06 березня 1987 року - бурильником (5 розряду) на ПГО «ЮЖУКРГЕОЛОГІЯ» Криворізька геологорозвідувальна експедиція;

- у період з 12 березня 1987 року по 14 липня 1987 року - помічником бурильника (4 розряду), у період з 15 липня 1987 року по 31 серпня 1987 року - бурильником (4 розряду), а у період з 01 вересня 1987 року по 10 січня 1991 року - машиністом бурової установи (5, 6 розряду) у Павлоградській геологорозвідувальній експедиції виробничого геологічного об'єднання «ДОНБАССГЕОЛОГІЯ»;

- у період з 14 січня 1991 року по 01 березня 1999 року - машиністом бурової установи (5 розряду) у Шахтобудівельному управлінні № 2 ВО «Павлоградвугілля»;

- у період з 02 березня 1999 року по 11 липня 2006 року - машиністом бурової установи (5 розряду) у Павлоградському управлінні водно-каналізаційного господарства відкритого акціонерного товариства Державної холдингової компанії «Павлоградвугілля»;

- у період з 13 вересня 2006 року по 22 січня 2007 року - машиністом бурової установи (5 розряду) у Державному підприємстві «Науково-виробниче обєднання «Павлоградський хімічний завод»;

- у період з 16 жовтня 2007 року по 24 квітня 2012 року - машиністом бурової установи (5 розряду) у філії ВАТ «Павлоградвугілля» «Павлоградське регіональне управління по водопостачанню та очистці каналізаційних стоків».

14. 07 жовтня 2015 року ОСОБА_2 звернувся до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно по Списку № 2 відповідно до Закону № 1788.

15. Листом Управління Пенсійного фонду України в м. Павлограді та Павлоградському районі Дніпропетровської області від 16 жовтня 2015 року № 12646/03/18 позивачеві повідомлено, що згідно наданих ним документів, його загальний стаж роботи складає 32 роки 03 місяці 16 днів, з яких лише 03 роки 11 днів пільгового стажу, що недостатньо для призначення пенсії за віком на пільгових умовах по Списку № 2 відповідно до Закону № 1788.

Зокрема, як свідчить наявна у матеріалах справи копія рішення комісії щодо розгляду питань, пов'язаних з призначенням (перерахунком) та виплатою пенсій відповідно до чинного законодавства від 15 жовтня 2015 року № 102, відповідач не включив до пільгового стажу позивачу наступні періоди його роботи:

- з 03 липня 1981 року по 29 вересня 1984 року - помічником бурильника (3 та 4 розрядів), на ПГО «ЮЖУКРГЕОЛОГІЯ» Криворізька геологорозвідувальна експедиція, оскільки у вказаний період роботи позивача був чинним Список № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, робота на яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах і в пільгових розмірах, затверджений постановою Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року № 1173 (далі - Список № 2, затверджений постановою РМ СРСР від 22 серпня 1956 року № 1173), яким посаду помічника бурильника передбачено не було;

- з 14 січня 1991 року по 01 березня 1999 року - машиністом бурової установи (5 розряду) у Шахтобудівельному управлінні № 2 ВО «Павлоградвугілля», оскільки атестація робочих місць по даній професії (машиніст бурової установки) не проводилась.

16. Не погоджуючись з діями відповідача щодо відмови у призначенні пенсії на пільгових умовах, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом

IІІ. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

17. Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач помилково не зарахував до пільгового стажу позивача періоди його роботи з 03 липня 1981 року по 06 березня 1987 року, з 12 березня 1987 року по 09 січня 1991 року (загалом 09 років 03 місяці 03 дні), та період роботи в ШСУ (7 років 04 місяці 09 днів).

18. Такі висновки суду першої інстанції були зроблені з посиланням на ст. 13, 62, 100 Закону № 1788, п. 1, 11, 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637), п. 1 Порядку підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 10 листопада 2006 року № 18-1, та Список № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 16 січня 2003 року № 36.

19. Скасовуючи постанову суду першої інстанції та ухвалюючи нову постанову про відмову у задоволенні позовних вимог, апеляційний суд виходив з того, що згідно із ст. 13 Закону № 1788, періоди роботи особи можуть бути зараховані до її пільгового стажу роботи за умови якщо така робота передбачена Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України.

20. Водночас, відповідно до розділу 2 підрозділу А Списку № 2, затвердженого постановою РМ СРСР від 22 серпня 1956 року № 1173, посада помічників бурильників не передбачена.

21. Також суд апеляційної інстанції вказав, що позивачем не було надано до суду жодних документів, які б підтверджували факт проведення атестації його робочого місця на підприємствах, на яких він працював після 21 серпня 1992 року, що в свою чергу зумовлює не підтвердження його пільгового стажу роботи після вказаної дати.

22. У зв'язку з наведеним, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для зобов'язання пенсійного органу призначити позивачеві пільгову пенсію з огляду на відсутність у нього законодавчо встановленого пільгового стажу.

IV. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

23. У касаційній скарзі скаржник вказує, що висновки апеляційного суду у оскаржуваному судовому рішенні суто формальні. Зокрема відмовляючи позивачу в призначенні пенсії на пільгових умовах, у зв'язку з тим, що останній не має достатньо пільгового стажу для призначення пенсії, суд апеляційної інстанції не навів розрахунку кількості днів, які підлягають зарахуванню до його пільгового стажу та не перевірив дані, наведені в довідках.

24. Скаржник вказує, що твердження суду апеляційної інстанції про те, що посада помічника бурильника не передбачена Списком № 2, затвердженим постановою РМ СРСР від 22 серпня 1956 року № 1173, не відповідає дійсності, оскільки розділом 11 підрозділом А вказаного Списку передбачені посади бурових робітників, бурових майстрів (бурильників).

Водночас, згідно Єдиного тарифно-кваліфікаційного довідника робіт та професій робітників, затвердженого постановою Державного комітету СРСР по труду та соціальних питаннях від 19 листопада 1984 року № 334/22-74 (випуск 4) помічник бурильника - це буровий робітник, а посада бурового робітника відноситься до Списку № 2 і стаж роботи на посаді помічника бурильника відноситься до пільгового стажу за Списком № 2.

25. Крім того, скаржник вказує, що станом на 21 серпня 1992 року його пільговий стаж склав 10 років 10 місяців 10 днів і мав бути зарахований при призначенні пенсії на пільгових умовах, оскільки до вказаної дати проведення атестації робочих місць не вимагалося. Водночас, на думку скаржника, не проведення атестації робочого місця після 21 серпня 1992 року не позбавляє його права на отримання пенсії на пільгових умовах.

V. ОЦІНКА ВЕРХОВНОГО СУДУ

26. Верховний Суд, перевіривши доводи касаційної скарги, виходячи з меж касаційного перегляду, визначених ст. 341 КАС України, а також надаючи оцінку правильності застосування судами норм матеріального права у спірних правовідносинах виходить з наступного.

27. Вирішуючи спір у цій справі, судом має бути встановлено: наявність у позивача необхідного стажу роботи у шкідливих умовах праці для призначення пенсії за віком на пільгових умовах; правомірність рішення відповідача щодо відмови позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.

28. Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначає Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV).

29. Згідно з п. 2 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV, в редакції діючій на час виникнення спірних правовідносин, пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди, зокрема особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбачених Закону № 1788-XII.

30. Згідно п. «б» ч. 1 ст. 13 Закону № 1788-XII на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

31. Статтею 62 Закону № 1788-XII встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

32. Відповідно до п. 1 Порядку № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

33. Згідно з п. 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

34. Пунктом 3 Порядку застосування Списків № 1 та № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 01 грудня 2005 року за № 1451/11731, встановлено, що при визначені права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. При цьому, до пільгового стажу роботи зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати внесення цієї посади чи професії до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

35. Порядок проведення атестації робочих місць за умовами праці затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 01 серпня 1992 року № 442 (далі - Порядок № 442) та Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України від 01 вересня 1992 року № 41 (далі - Методичні рекомендації №41), відповідно до яких основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у сфері реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

36. Відповідно до п. 1 Порядку № 442 атестація проводиться на підприємствах і організаціях незалежно від форм власності й господарювання, де технологічний процес, використовуване обладнання, сировина та матеріали є потенційними джерелами шкідливих і небезпечних виробничих факторів, що можуть несприятливо впливати на стан здоров'я працюючих, а також на їхніх нащадків як тепер, так і в майбутньому.

37. Згідно п. 4 Порядку №442 та пп. 1.5 п. 1 Методичних рекомендацій № 41 періодичність проведення атестації робочих місць визначається безпосередньо колективним договором підприємства і проводиться не рідше одного разу на 5 років; відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства чи організації.

38. Пунктами 8, 9 Порядку № 442 передбачено, що відомості про результати атестації робочих місць заносяться до карти умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров'я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

39. Отже, необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до п. «б» ст. 13 Закону № 1788-XII є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт за переліком, що містяться у Списку № 2, а також документальне підтвердження результатів атестації умов праці, проведеної після 21 серпня 1992 року. Відсутність підтвердження вказаних обставин не породжує виникнення права на зарахування пільгового стажу.

40. Вказаний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною, зокрема, у постановах від 10 березня 2015 року у справі № 21-51а15, від 17 березня 2015 року у справі № 21-585а14 року, від 17 листопада 2015 року у справі № 21-3287а15 та від 12 квітня 2016 року № 21-6501а15, а також висновками Верховного Суду, висловленими у постановах від 23 січня 2017 року у справі № 732/2003/14 та від 30 січня 2018 року у справі № 506/384/17.

41. Як було встановлено судом апеляційної інстанції, та не заперечується позивачем, матеріали справи не містять будь-яких доказів проведення атестації робочих місць на підприємствах, на яких ОСОБА_2 працював після 21 серпня 1992 року.

42. У зв'язку з наведеним, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку щодо відсутності підстав для зарахування до пільгового стажу позивача періодів роботи після 21 серпня 1992 року.

43. Водночас, стосовно вимог позивача про зарахування до пільгового стажу, що дає право на призначення пенсії за віком по Списком № 2 відповідно до п. «б» ч. 1 ст. 13 Закону № 1788, періодів його роботи з 03 липня 1981 року по 21 серпня 1992 року на посадах помічника бурильника, бурильника, машиніста бурової установи, колегія суддів зазначає наступне.

44. Розділом II «Геологорозвідувальні роботи» Списку № 2 виробництв, цехів, професій і посад з важкими умовами праці, роботи в яких надає право на пенсію на пільгових умовах і у пільгових розмірах, затвердженою постановою РМ СРСР від 22 серпня 1956 року № 1173, передбачалися професії «бурильника», «машиніста бурової установи».

45. Посада «помічника бурильника» вказаним розділом Списку № 2, затвердженого постановою РМ СРСР від 22 серпня 1956 року № 1173, дійсно передбачена не була.

46. У той же час, згідно ст. 52 Закону № 1788 право на пенсію за вислугу років мають працівники експедицій, партій, загонів, дільниць і бригад, безпосередньо зайняті на польових геологорозвідувальних, пошукових, топографо-геодезичних, геофізичних, гідрографічних, гідрологічних, лісовпорядних і розвідувальних роботах.

47. За змістом ст. 55 Закону № 1788 право на пенсію за вислугу років мають: б) працівники експедицій, партій, загонів, дільниць і бригад, безпосередньо зайняті на польових геологорозвідувальних, пошукових, топографо-геодезичних, геофізичних, гідрографічних, гідрологічних, лісовпорядних і розвідувальних роботах, - після досягнення 55 років і при стажі роботи: для чоловіків - не менше 30 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначеній роботі; для жінок - не менше 25 років, з них не менше 10 років на зазначеній роботі.

При цьому період роботи безпосередньо в польових умовах протягом півроку або більше півроку зараховується за рік роботи, менше півроку - за фактичною тривалістю, а на сезонних роботах - відповідно до ст. 61 цього Закону.

48. Статтею 56 Закону № 1788 передбачено, що при призначенні пенсій на пільгових умовах відповідно до ст. 13 і 14 та пенсій за вислугу років відповідно до ст. 55 цього Закону провадиться взаємне зарахування періодів роботи, передбачених цими статтями, за умови, що зазначені роботи дають право на пенсію на аналогічних або більш пільгових умовах.

49. Як свідчить наявна у матеріалах справи довідка Казенного підприємства «Південукргеологія» комплексна геологічна експедиція «КРИВБАСГЕОЛОГІЯ», уточнююча особливий характер роботи або умов праці, необхідних для призначення пільгової пенсії від 14 травня 2015 року № 63/05, ОСОБА_2 у період з 03 липня 1981 року по 06 березня 1987 року (05 років 08 місяців 03 дні) виконував геологорозвідувальні та пошукові роботи у польових умовах з повним робочим днем на посадах помічника бурильника, бурильника.

50. Однак, суд апеляційної інстанції вказаним обставинам належної оцінки не надав, у зв'язку з чим, дійшов передчасного висновку про відсутність підстав для зарахування до пільгового стажу позивача, що дає право на призначення пенсії за віком відповідно до п. «б» ч. 1 ст. 13 Закону № 1788, періодів його роботи на посадах помічника бурильника.

51. Водночас, дійшовши висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, оскільки пільговий стаж позивача є недостатнім для призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ст. 13 Закону № 1788, апеляційний суд не навів відповідного обґрунтування щодо наявності чи відсутності підстав для зарахування до пільгового стажу позивача періодів його роботи на посадах бурильника та машиніста бурової установи з 30 вересня 1984 року по 21 серпня 1992 року (8 років 7 місяців 26 днів).

52. Як свідчить зміст оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції, вказаним періодам роботи позивача, будь-яка оцінка судом, не надавалася та відповідні висновки що цих періодів не висловлювалися.

53. Отже, судом апеляційної інстанції не встановлені всі обставини справи, які мають важливе значення для її правильного вирішення, у зв'язку з чим, оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції не може вважатися законним та обґрунтованим.

54. Як зазначається у пп. 5.1. п. 5 рішення Конституційного Суду України від 29 серпня 2012 року № 16-рп/2012, Конституція України гарантує здійснення судочинства судами на засадах, визначених у ч. 3 ст. 129 цієї Конституції, які забезпечують неупередженість здійснення правосуддя судом, законність та об'єктивність винесеного рішення тощо. Ці засади, як наголосив Конституційний Суд України в абзаці 1 пп. 3.2 п. 3 мотивувальної частини Рішення від 02 листопада 2011 року № 13-рп/2011, є конституційними гарантіями права кожного на судовий захист.

55. Відповідно до висновків Європейського суду з прав людини у рішенні від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України» (заява № 63566/00), суд зобов'язаний оцінити кожен специфічний, доречний та важливий аргумент, а інакше він не виконує свої зобов'язання щодо п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (параграф 25).

56. За змістом ч. 1 та 2 ст. 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права та не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

57. Відповідно до ч. 2 ст. 353 КАС України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо, зокрема, суд не дослідив зібрані у справі докази.

58. Разом з тим, неповне з'ясування обставин у справі, недослідження всіх наявних в справі доказів, ненадання їм належної правової оцінки є ознакою порушень судом апеляційної інстанції норм матеріального та недотримання в процесі винесення рішення норм процесуального права, що є підставою для його скасування та направлення справи на новий судовий розгляд до суду апеляційної інстанції.

59. Під час нового розгляду справи суду апеляційної інстанції слід взяти до уваги викладене в цій постанові і встановити зазначені в ній обставини, що стосуються обсягу та змісту спірних правовідносин і охоплюються предметом доказування та постановити рішення відповідно до вимог ст. 242 КАС України.

60. Оскільки Суд повертає справу для нового розгляду до суду апеляційної інстанції, то відповідно до ч. 6 ст. 139 КАС України понесені сторонами судові витрати новому розподілу не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст. 139, 242, 341, 345, 353, 355, 356, 359 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 06 червня 2017 року у справі № 185/11455/15-а скасувати та направити справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Т. О. Анцупова

Судді В. М. Кравчук

О. П. Стародуб