Справа № 826/10584/18
Суддя: Черняхович Ірина Едуардівна
Дата ухвалення: 2018-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2018 року м. Житомир справа № 826/10584/18

категорія 11.5

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Черняхович І.Е., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Міністерства внутрішніх справ України до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, третя особа - ОСОБА_1 про визнання дій протиправними, зобов'язання скасувати постанову,

встановив:

Міністерство внутрішніх справ України звернулось до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, в якому просить:

- визнати протиправними дії відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо винесення постанови від 14.06.2018 про відкриття виконавчого провадження ВП № 56605898;

- зобовязати відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження № 56605898 від 14.06.2018.

В обгрунтування позовних вимог Міністерство внутрішніх справ України зазначає, що 14 червня 2018 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Нещадимом І.В. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №56605898 з примусового виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 21.02.2018 у справі № 806/295/18 (виконавчий лист № 848/18 від 23.04.2018), яким зобовязано Міністерство внутрішніх справ України призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу, як інваліду 2 групи, відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 № 850. Однак, на думку позивача, вищезазначена постанова про відкриття виконавчого провадження є передчасною та протиправною, оскільки рішення Житомирського окружного адміністративного суду по справі № 806/295/18 на момент винесення оскаржуваної постанови не набрало законної сили. В підтвердження передчасності відкриття виконавчого провадження позивач зазначає, що ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 25.05.2018 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Міністерства внутрішніх справ України на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 21.02.2018 у справі № 806/295/18, а ухвалою від 12.06.2018 закінчено підготовку справи до апеляційного розгляду та призначено справу до розгляду на 28.08.2018. Враховуючи викладене, позивач вважає, що виконавчий лист № 848/18 від 23.04.2018 було видано Житомирським окружним адміністративним судом передчасно, а тому дії державного виконавця щодо винесення постанови від 14.06.2018 про відкриття виконавчого провадження посягають на права та порушують інтереси Міністерства внутрішніх справ України.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 10 серпня 2018 року відкрито загальне позовне провадження в адміністративній справі № 826/10584/18.

31 серпня 2018 року до Окружного адміністративного суду м. Києва надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України заперечує з приводу заявлених позовних вимог в повному обсязі. Таку позицію відповідач обґрунтовує тим, що у виконавчому листі № 848/18 виданому Житомирським окружним адміністративним судом 23 квітня 2018 року визначено, що судове рішення в адміністративній справі № 806/295/18 набрало законної сили 06 квітня 2018 року. Оскільки підстави, з яких виконавчий документ повертається стягувану органом державної виконавчої служби без прийняття до виконання, визначених частиною четвертою статті 4 Закону України "Про виконавче провадження" були відсутні, а тому 14 червня 2018 року державним виконавцем було прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження № 56605898. Крім того, у відзиві представник відповідача повідомив, що 02 серпня 2018 року державним виконавцем на підставі статті 38 Закону України "Про виконавче провадження" було прийнято постанову про зупинення виконавчого провадження, оскільки ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 07.05.2018 у справі № 806/295/18 поновлено Міністерству внутрішніх справ України строк на апеляційне оскарження рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 21.02.2018. Враховуючи наведене, відповідач вважає, що постанова про відкриття виконавчого провадження № 56605898 від 14.06.2018 прийнята у відповідності до вимог законодавства. (а.с.29-30)

04 вересня 2018 року Окружним адміністративним судом м. Києва було прийнято ухвалу, якою адміністративну справу № 826/10584/18 за позовом Міністерства внутрішніх справ України до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання протиправними дій та зобовязання вчинити дії передано на розгляд до Житомирського окружного адміністративного суду.

Адміністративна справа №826/10584/18 надійшла до Житомирського окружного адміністративного суду від Окружного адміністративного суду міста Києва у порядку, визначеному статтею 29 Кодексу адміністративного судочинства України, 19 жовтня 2018 року.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.10.2018, головуючим суддею для розгляду адміністративної справи № 826/10584/18 визначено суддю Житомирського окружного адміністративного суду - Черняхович Ірину Едуардівну.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2018 року було прийнято до провадження адміністративну справу № 826/10584/18 за позовом Міністерства внутрішніх справ України до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання дій протиправними, зобов'язання скасувати постанову та призначено судове засідання у справі на 30 жовтня 2018 року.

Ухвалою суду від 23 жовтня 2018 року ОСОБА_1 залучено до участі в адміністративній справі № 826/10584/18 в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача.

В судове засідання, призначене на 30 жовтня 2018 року сторони, які були належним чином повідомленні про дату, час та місце судового розгляду справи, що підтверджується наявними у матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення (78-79), не зявились, про причини неявки суд не повідомляли.

Третя особа - ОСОБА_1 в судове засідання 30 жовтня 2018 року також не зявився, однак 25 жовтня 2018 року він подав до відділу документального забезпечення суду заяву, в якій просив розгляди справу за його відсутності. (а.с.77)

На підставі зазначеного, суд вважає за можливе розглянути дану адміністративну справу у письмовому провадженні відповідно до частини 9 статті205 КАС України.

Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначаються Законом України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII із змінами та доповненнями (далі Закон України № 1404).

Статтею 1 Закону України № 1404 встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Таким чином, виконавче провадження направлено на фактичну реалізацію рішення уповноваженого органу шляхом вчинення заходів примусового характеру, передбачених вказаним Законом.

Згідно з ч. 1 ст. 5 Закону України №1404 примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Пунктом 1 частини 1 статті 3 Закону України №1404, яка визначає перелік рішень, що підлягають примусовому виконанню, закріплено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону України №1404 виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

З наявних у справі копій матеріалів виконавчого провадження №56605898 суд встановив, що 23 травня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України із заявою, в якій просив прийняти до виконання виконавчий лист №848/18 від 23.04.2018 у адміністративній справі № 806/295/18, яким зобовязано Міністерство внутрішніх справ України призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу, як інваліду 2 групи, відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності працівника міліції затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850. (а.с.33)

За наслідками розгляду зазначеної заяви, головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Нещадимом І.В. було винесено постанову від 14.06.2018 про відкриття виконавчого провадження №56605898 з примусового виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 21.02.2018 у справі № 806/295/18 на підставі виконавчого листа № 848/18 від 23.04.2018. (а.с.36-37)

Вважаючи вищезазначену постанову про відкриття виконавчого провадження передчасною та протиправною, оскільки рішення Житомирського окружного адміністративного суду по справі № 806/295/18 на момент винесення оскаржуваної постанови не набрало законної сили, Міністерство внутрішніх справ України звернулось з даним позовом до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України №1404 під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

При цьому, виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Крім того, виконавець зобовязаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом (ч.1, п.1 ч. 2 ст. 18 Закону України №1404)

Судом встановлено, що в провадженні Житомирського окружного адміністративного суду перебувала адміністративна справа № 806/295/18 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, третя особа на стороні відповідача - Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області в особі ліквідаційної комісії управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області про визнання протиправною відмову та зобовязання призначити та виплатити одноразову грошову допомогу.

Рішенням від 21.02.2018 у справі № 806/295/18 позовні вимоги ОСОБА_1 було задоволено, визнано протиправною відмову Міністерства внутрішніх справ України у призначенні та виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у відповідності до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності працівника міліції затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 № 850 та зобовязано Міністерство внутрішніх справ України призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу, як інваліду 2 групи, відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності працівника міліції затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850.

Не погодившись із вказаним рішенням, Міністерство внутрішніх справ України оскаржило його в апеляційному порядку до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Однак, ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 06 квітня 2018 року апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 21.02.2018 у справі № 806/295/18 було повернуто особі, яка її подала.

Статтею 255 КАС України, яке регулює питання набрання рішенням суду законної сили, передбачено, що рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з ч. 2 ст. 325 КАС України ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Таким чином, враховуючи положення ст. 255, 325 КАС України рішення Житомирського окружного адміністративного суду у справі № 806/295/18 набрало законної сили 06 квітня 2018 року.

Судове рішення, яке набрало законної сили, є обовязковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами (ч. 1 ст. 372 КАС України).

Згідно з ч. 2, 4 ст. 372 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання. Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом.

При цьому, відповідно до ч. 1, 3 ст. 373 КАС України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції. Виконавчий лист, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - ухвала суду є виконавчими документами. Виконавчий лист, ухвала мають відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом.

Частиною 4 статті 373 КАС України встановлено, що протягом пяти днів після набрання судовим рішенням законної сили виконавчий документ, зазначений в частині третій цієї статті, вноситься до Єдиного державного реєстру виконавчих документів, а його копія (текст), що містить інформацію про веб-адресу такого документа у Єдиному державному реєстрі виконавчих документів, надсилається стягувачу на його офіційну електронну адресу або у разі її відсутності - рекомендованим чи цінним листом.

Однак, до дня початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів оформлення і видача виконавчих документів здійснюється в паперовій формі судом, який ухвалив відповідне рішення, за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу (п.18.1 Розділу VI "Прикінцеві положення" КАС України).

На виконання вищезазначених положень КАС України та у звязку з набранням 06 квітня 2018 року рішенням суду від 21.02.2018 у справі № 806/295/18 законної сили, Житомирським окружним адміністративним судом 23 квітня 2018 року було видано виконавчий лист № 848/18, яким зобовязано Міністерство внутрішніх справ України призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу, як інваліду 2 групи, відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності працівника міліції затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 № 850. (а.с.34-35)

У звязку із зазначеним суд приходить до висновку, що на момент видачі виконавчого листа № 848/18 від 23.04.2018 та звернення його до примусового виконання, рішення суду від 21.02.2018 у справі 806/295/18 набрало законної сили, а тому твердження позивача щодо передчасності його видачі не відповідає дійсним обставинам справи та не приймається судом до уваги.

02 травня 2018 року, вже після видачі виконавчого листа № 848/18 та закінчення строку на апеляційне оскарження, Міністерство внутрішніх справ України повторно звернулось до Житомирського апеляційного адміністративного суду з апеляційною скаргою на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 21.02.2018 у справі № 806/295/18.

Апеляційний суд прийшов до висновку про поважність причин пропуску строку звернення до суду та ухвалою від 25.05.2018 відкрив апеляційне провадження за апеляційною скаргою Міністерства внутрішніх справ України на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 21.02.2018 у справі № 806/295/18.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 4 Закону України № 1404 виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його предявлення, якщо рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної сили (крім випадків, коли рішення у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання).

Однак, на момент відкриття апеляційного провадження рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 21.02.2018 у справі № 806/295/18 вже набрало законної сили, а тому при відкритті виконавчого провадження, передбачена п. 1 ч. 4 ст. 4 Закону України № 1404 підстава для повернення виконавчого документу стягувачу, була відсутня.

Оскільки на момент винесення державним виконавцем оскаржуваної постанови від 14.06.2018 та відкриття виконавчого провадження № 56605898 з примусового виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 21.02.2018 у справі №806/295/18, вищезазначене рішення суду вже набрало законної сили, а питання про зупинення його виконання судом апеляційної інстанції не вирішувалось та позивачем до цього моменту ні перед судом, а ні перед відповідачем не ініціювалось, суд приходить до висновку про правомірність дій відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо винесення постанови від 14.06.2018 про відкриття виконавчого провадження ВП № 56605898.

Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Положеннями статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

На підставі вищезазначеного, суд приходить до висновку, що відповідачем під час розгляду справи доведено та підтверджено наявною у матеріалах справи сукупністю належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів правомірність своїх дій щодо винесення постанови від 14.06.2018 про відкриття виконавчого провадження ВП №56605898, а тому позовні вимоги Міністерства внутрішніх справ України є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

вирішив:

В задоволенні адміністративного позову Міністерства внутрішніх справ України (вул. Богомольця, 10, м. Київ, 01024; ) до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (вул. Городецького, 13, м. Київ, 01001; ), третя особа - ОСОБА_1 (АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1) про визнання дій протиправними, зобов'язання скасувати постанову - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням приписів пп. 15.5 п. 15 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.Е.Черняхович