Справа № 804/3448/18
Суддя: Жукова Євгенія Олексіївна
Дата ухвалення: 2018-08-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 серпня 2018 року Справа № 804/3448/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Жукової Є.О.
при секретарі судового засідання Воробйовій П.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовною заявою Головного управління Державної фіскальної служби у дніпропетровській області до Фізичної особи ОСОБА_1, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Лівобережна обєднана державна податкова інспекція м. Дніпра Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області про стягнення податкового боргу на загальну суму 12 160,27 грн., а саме: по земельному податку з фізичних осіб в сумі 305,15 грн.; з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплаченого фізичними особами, які є власниками обєктів в сумі 11 855,12 грн., -
11.05.2018 року Головне управління ДФС у Дніпропетровській області (далі позивач) звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Фізичної особи ОСОБА_1 (далі відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Лівобережна обєднана державна податкова інспекція м. Дніпра Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області, в якій просить суд:
- стягнути суму податкового боргу в розмірі 12 160,27 грн. з платника податку фізичної особи ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1).
У обґрунтування позову зазначено, що відповідач має податковий борг в розмірі 12 160,27грн., який утворився внаслідок несплати у встановлені терміни сум самостійно нарахованих та нарахованих податковим органом грошових зобов'язань. У добровільному порядку податковий борг відповідач не сплачує, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.05.2018 року відкрито провадження по справі та призначено її до судового розгляду в порядку підготовчого на 04.06.2018 року
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.06.2018 року у звязку із перебуванням судді Жукової Є.О. у відрядженні, знято з розгляд справу № 804/3448/18, призначену на 04.06.2018 року та призначено справу до розгляду у порядку підготовчого провадження в судовому засіданні на 18.06.2018 року
В судове засідання сторони не зявились, про дату, час та місце судового розгляду повідомлені належним чином. Судом ухвалено відкласти розгляд справи до 01.08.2018 року.
У звязку із відсутністю електропостачання в Дніпропетровському окружному адміністративному суді 01.08.2018 року, справу № 804/3461/18 знято з розгляду та призначено наступний розгляд справи 17.08.2018 року.
17.08.2018 року представником позивача подано до суду клопотання, в якому останній підтримує позовні вимоги в повному обсязі та просить здійснювати розгляд справи без участі представника позивача.
В судове засідання сторони не зявились, про дату, час та місце судового розгляду повідомлені належним чином.
Відповідач, предявлені позовні вимоги не оспорив, станом на дату розгляду справи відзив на позов та жодних заяв, клопотань не надав.
Від третьої особи на дату розгляду справи жодних клопотань, пояснень до суду не надходило.
Дослідивши матеріали справи та подані до суду докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи, суд встановив наступне.
У звязку з несплатою до бюджету сум податкового боргу ГУ ДФС у Дніпропетровській області в автоматичному режимі сформовано по ОСОБА_1 податкову вимогу форми «Ф» від 10.02.2016 року № 171-23 про наявність загальної суми податкового боргу платника ОСОБА_1 за узгодженими грошовими зобовязаннями станом на 09.02.2016 року у розмірі 2 057,20 грн., яку направлено відповідачу засобами поштового звязку на адресу відповідача, проте конверт повернуто до ГУ ДФС з відміткою «за закінченням терміну зберігання».
Податковим повідомленням-рішенням форми «Ф» ГУ ДФС у Дніпропетровській області від 16.06.2016 року № 4659-1302 визначено податкове зобовязання у розмірі 148,13 грн. за платежем земельний податок з фізичних осіб.
Податковим повідомленням-рішенням форми «Ф» ГУ ДФС у Дніпропетровській області від 27.05.2016 року № 142/1302 визначено податкове зобовязання у розмірі 3 351,94 грн. за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.
Зазначене податкове повідомлення-рішення від 27.05.2016 року № 142/1302 направлено позивачем на адресу відповідача, проте не було вручене відповідачу і до ГУ ДФС повернувся конверт із відміткою «за закінченням строку давності».
Податковим повідомленням-рішенням форми «Ф» ГУ ДФС у Дніпропетровській області від 13.07.2017 року № 586/1302 визначено податкове зобовязання у розмірі 8 503,18 грн. за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.
Зазначене податкове повідомлення-рішення від 13.07.2017 року № 586/1302 направлено позивачем на адресу відповідача, проте не було вручене відповідачу і до ГУ ДФС повернувся конверт із відміткою «за вказаною адресою адресат не проживає».
Доказів сплати зазначених грошових зобовязань відповідачем матеріали справи не містять.
Таким чином на момент розгляду справи відповідачем не сплачено грошове зобовязання на загальну суму 12 160,27 грн.
Оцінюючи обґрунтованість позовних вимог, суд дійшов наступних висновків.
Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України.
Відповідно до п. 6.1 ст. 6 ПК України податком є обов'язковий, безумовний платіж до відповідного бюджету, що справляється з платників податку відповідно до цього Кодексу.
Згідно п. п. 14.1.156 п. 14.1 ст. 14 ПК України податкове зобов'язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).
Відповідно до п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Земельному податку присвячено розділ XIII (статті 289-269) Податкового кодексу України.
Відповідно п. 286.2. ст. 286 платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов'язку подання щомісячних декларацій. При поданні першої декларації (фактичного початку діяльності як платника плати за землю) разом з нею подається довідка (витяг) про розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки, а надалі така довідка подається у разі затвердження нової нормативної грошової оцінки землі.
Податкове зобов'язання щодо плати за землю, згідно п. 287.3 ст. 287 Податкового кодексу України, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.
Податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки присвячено ст.266 Податкового кодексу України.
Відповідно до п.п. 266.7.1. п. 266.7 ст. 266 обчислення суми податку з обєкта/обєктів житлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості
Відповідно до п.п. 266.7.2. п. 266.7 ст. 266 податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з обєктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його податкової адреси (місцем реєстрації) до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком).
В силу п. 54.1. ст. 54 Податкового кодексу України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.
У разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобовязання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків відповідно до п. 126.1 ст. 126 Податкового кодексу України притягується до відповідальності у вигляді штрафу у визначених цією статтею розмірах.
Відповідно до п.п.16.1.4. п. 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Пунктом 59.1 ст. 59 Податкового кодексу України передбачено, що у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
Статтею 42 Податкового кодексу України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).
Відповідно до п. 57.3 ст. 57 Податкового кодексу України у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.
Відповідно ч. 1 ст. 60 Податкового кодексу України, якщо: сума податкового боргу самостійно погашається платником податків або органом стягнення; контролюючий орган скасовує раніше прийняте податкове повідомлення-рішення про нарахування суми грошового зобов'язання або податкову вимогу; контролюючий орган зменшує нараховану суму грошового зобов'язання раніше прийнятого податкового повідомлення-рішення або суму податкового боргу, визначену в податковій вимозі; податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними.
Відповідно до п. п. 20.1.34 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.
Відповідно до п. 95.1 ст. 95 Податкового кодексу України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.
Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги (п. 95.2 ст. 95 Податкового кодексу України).
Пунктом 95.3 цієї статті визначено, що стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в органі, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.
Вирішуючи заявлений спір по суті, суд виходить із наступного.
Податковим органом було надіслано відповідачу податкову вимогу від 10.02.2016 року № 171-23 про наявність податкового боргу, яка була належним чином вручена.
Оскільки відповідачем не надано доказів погашення зазначеного податкового боргу, вказана податкова вимога вважається не відкликаною.
Оскільки, у встановлений строк відповідачем зазначене податкове зобовязання не виконано, тому вважається податковим боргом.
Судом встановлено, що на момент утворення заборгованості податкова вимога відповідачем не оскаржувались, позивачем не була відкликана.
Від так, матеріалами справи підтверджено наявність у відповідача податкового боргу у розмірі 12 160,27 грн., який виник внаслідок несплати у встановлені терміни сум грошового зобовязання нарахованого контролюючим органом платнику податків.
Докази, які б підтвердили сплату суми податкового боргу на момент вирішення спору у справі відсутні, як відсутні і докази оскарження наведених вище податкових повідомлень-рішень.
Оскільки, з моменту надіслання (вручення) відповідачу податкової вимоги строк передбачений законодавством для стягнення коштів та продаж майна платника податків настав, податковий орган мав підстави для стягнення податкового боргу.
Враховуючи наявність податкового боргу та відсутність доказів його добровільного погашення, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог про стягнення з відповідача суми податкового боргу у розмірі 12 160,27 грн. та їх задоволення.
Частиною 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до ч.1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ч.1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.
Враховуючи вищевикладене, позов Головного управління Державної фіскальної служби у дніпропетровській області до Фізичної особи ОСОБА_1, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Лівобережна обєднана державна податкова інспекція м. Дніпра Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області про стягнення податкового боргу на загальну суму 12 160,27 грн., а саме: по земельному податку з фізичних осіб в сумі 305,15 грн.; з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплаченого фізичними особами, які є власниками обєктів в сумі 11 855,12 грн, підлягає задоволенню в повному обсязі та стягненню податкового боргу з Фізичної особи ОСОБА_1 на користь держави в сумі 12 160,27 грн. шляхом стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, що обслуговують такого платника податків.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
Відповідно до ч.2 ст.139 КАС України, при задоволенні позову субєкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати субєкта владних повноважень, повязані із залученням свідків та проведенням експертиз.
Враховуючи зазначене вище, суд приходить до висновку про відсутність підстав для присудження і всіх здійснених позивачем документально підтверджених судових витрат з відповідача, а саме, судового збору у розмірі 1 762,00 грн. (одна тисяча сімсот шістдесят дві грн., 00 коп.), який позивачем був сплачений за подання даної позовної заяви, що підтверджується платіжним дорученням №778 від 24 квітня 2018 р.
Судові витрати згідно положень ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України , відшкодуванню не підлягають.
Керуючись ст.ст. 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України , суд, -
Стягнути податковий борг з Фізичної особи ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 на користь держави в сумі 12 160,27 грн. шляхом стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, що обслуговують такого платника податків.
Постанова суду набирає законної сили відповідно до ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя ОСОБА_2