Справа № 1840/3446/18
Суддя: М.М. Шаповал
Дата ухвалення: 2018-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

С У М С Ь К И Й О К Р У Ж Н И Й А Д М І Н І С Т Р А Т И В Н И Й С У Д
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 жовтня 2018 р. Справа № 1840/3446/18
Сумський окружний адміністративний суд особі судді - Шаповала М.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Сумського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області про визнання неправомірним та скасування рішення,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 просить суд:
- визнати неправомірним та скасувати рішення Сумського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області (далі по тексту - Сумське ОУПФУ) від 14.03.2018 № 2456, яким відмовлено позивачу в призначенні пенсії за віком відповідно до ст. 114 Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" на пільгових умовах;
- зобовязати Сумське ОУПФУ призначити позивачу пенсію за віком відповідно до ст. 114 Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" на пільгових умовах як працівнику, зайнятому повний робочий день на роботах із особливо шкідливими та особливо важкими умовами праці по списку № 1, починаючи з 06.03.2018.
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 06.03.2018 звернулася до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах на підставі п. "а" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та ст. 114 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", оскільки мав достатній пільговий стаж роботи та досяг відповідного пенсійного віку для призначення пільгової пенсії. Рішенням Сумського ОУПФУ № 2456 від14.03.2018 позивачу відмовлено у призначенні пенсії на пільгових умовах через відсутність довідки відповідно до вимог п. 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою КМУ від 12.08.1993 № 637. Позивач не погоджується із вказаним рішенням, оскільки на день подання зазначеної заяви досяг пенсійного віку, має необхідний пільговий стаж роботи більше 25 років, а законодавством України передбачено, що уточнюючі довідки для підтвердження спеціального трудового стажу необхідно надавати лише у разі, коли відсутні відомості в трудовій книжці. Вважає дане рішення протиправним з мотивів викладених у позовній заяві. Просить позов задовольнити.
Ухвалою суду від 03.10.2018 відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін.
Відповідачем 24.10.2018 надано відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що відповідно до п. "а" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
Так, обовязковими умовами при призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ст. 114 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування" є: досягнення віку, визначеного ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення". Крім цього, ст. 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядком підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. Згідно п. 20 вказаного Порядку, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.
Водночас, первинні документи щодо виконання позивачем встановлених норм обслуговування до управління не містили уточнюючої довідки для підтвердження спеціального трудового стажу. Отже, відповідач вважає, що у позивача відсутній пільговий стаж для призначення пільгової пенсії.
29.10.2018 позивач подав відповідь на відзив Сумського ОУПФУ у якому зазначив, що відповідачем не було спростовано його твердження, викладені у позовній заяві.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності відповідно до вимог ст. 90 КАС України, суд визнає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено, ОСОБА_1, 06.08.2018 звертався до Сумського ОУПФУ із заявою та пакетом документів про призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах (а.с. 16).
Рішенням Сумського ОУПФУ № 2456 від 14.03.2018 за результатами розгляду заяви позивача, ОСОБА_1 було відмовлено у призначенні пенсії за віком відповідно до ст. 114 Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" на пільгових умовах як працівнику, зайнятому повний робочий день на роботах із особливо шкідливими та особливо важкими умовами праці по списку № 1 у зв'язку з відсутністю довідки відповідно до вимог п. 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою КМУ від 12.08.1993 № 637. У тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка (а.с. 13).

Тобто, відповідач відмовив позивачу у призначенні пенсії на пільгових умовах з причини відсутності уточнюючої довідки для підтвердження спеціального трудового стажу.

Спірні правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України "Про пенсійне забезпечення" та Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Відповідно до ч. 1, 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

На пільгових умовах пенсія за віком призначається: працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Статтею 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" визначено категорії осіб, які мають право на пенсію за віком на пільгових умовах.

За змістом пункту "а" статті 13 цього Закону, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Отже, робота на виробництві та за професією, зазначеними в названому пункті, на підставі закону виокремлена в окрему категорію робіт та професій серед інших, передбачених статтею 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", робота на яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Так, ОСОБА_1 у періоди:

- з 25.08.1981 прийнятий учнем токаря до Сумського ремонтно-механічного заводу, з 06.04.1982 - присвоєно 2 розряд токаря (а. 20). З 26.08.1982 - звільнений за власним бажанням;

- з 21.03.1983 по 21.10.1983 проходив службу в рядах Радянської армії;

- з 19.12.1983 по 15.07.1984 працював на посаді транспортувальника по 3 розряду цеха формової техніки - 2 у СПО "Резинотехніка";

- з 25.10.1984 по 15.10.1990 працював на посаді слюсаря механозборщика робіт першого розряду СМНВ ім. М.В. Фрунзе;

- з 27.10.1990 по 20.03.2001 працював на посаді проходчика 2 розряду на "Суходольські східні шахті" об'єднання "Краснодонвугілля". 25.10.2000 виробниче об'єднання "Краснодонвугілля" реорганізовано у відкрите акціонерне товариство "Краснодонвугілля";

- з 06.04.2001 по теперішній час працює у ПАТ "Сумське МНВО".

Наведені обставини підтверджуються копією трудової книжки (а.с. 20-26).

Станом на 06.09.2018 позивач мав загальний стаж роботи 35 років 11 місяців 9 днів у тому числі: пільговий стаж роботи, передбачений списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно п. "а" ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Згідно ст. 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

За правилами п. п. 1, 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі - Порядок від 12.08.1993 № 637) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами (п.1). У тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (п. 20).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Як вбачається із матеріалів справи, на час звернення з заявою до відповідача позивач мав достатній стаж для призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах згідно п. 1 ч. 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та який підтверджений трудовою книжкою.

Водночас, як вбачається із листа відповідача від 22.03.2018 № 8339/05-20, єдиною підставою для відмови у призначені пенсії, слугувала відсутність уточнюючі довідки для підтвердження спеціального трудового стажу позивача від ВАТ "Краснодонвугілля".

Суд визнає, що відсутність у позивача зазначеної довідки не може свідчити про невиконання ним його трудових обов'язків у ВАТ "Краснодонвугілля" на посаді проходчика 2 розряду. ОСОБА_1 було надано до Сумського ОУПФУ письмове пояснення від 06.08.2018 щодо неможливості надання вказаної довідки у зв'язку із знаходженням ВАТ "Краснодонвугілля" на тимчасово непідконтрольній Україні території (а.с. 17).

Порядок від 12.08.1993 № 637, на який посилається відповідач, було прийнято саме з метою створення юридичних механізмів підтвердження трудового стажу працівників з метою належної реалізації ними права на пенсійне забезпечення, в зв'язку з чим Порядком передбачено кілька альтернативних способів підтвердження трудового стажу, які можуть бути застосовані в різних ситуація (на підставі інших, ніж трудова книжка, документів або на підставі показань свідків).

Підтвердженням (доказом) того, що позивач працював повний робочий день у ВАТ "Краснодонвугілля" на посаді проходчика 2 розряду більше 10 років є запис в його трудовій книжці, що відповідає вимогам законодавства і не потребує інших способів доведення цього факту.

Посилання відповідача на відсутність в трудовій книжці ОСОБА_1 записів про проведення атестації робочих місць, суд не приймає до уваги, з огляду на наступне.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 № 442 (далі - Порядок № 442).

Згідно з п. 2 Преамбули Порядку № 442 установлено, що відповідно до статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" пенсії за віком на пільгових умовах за списками № 1 і 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення, затверджуваними Кабінетом Міністрів України, а також пенсії, що можуть встановлюватися підприємствами й організаціями за рахунок власних коштів працівникам інших виробництв, професій та посад залежно від умов праці, призначаються за результатами атестації робочих місць. Результати атестації використовуються підприємствами й організаціями також для здійснення пільг і компенсацій, передбачених чинним законодавством.

За правилами п. 4 Порядку № 442 атестація проводиться атестаційною комісією, склад і повноваження якої визначається наказом по підприємству, організації в строки, передбачені колективним договором, але не рідше одного разу на 5 років.

Згідно пункту 3 Порядку № 383 до пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992 (приклади у додатках 1, 2).

Пунктом 5 Порядку № 383 визначено, що у разі підтвердження за результатами атестації та висновку Державної експертизи умов праці права на пенсію за віком на пільгових умовах за Списками № 1 чи № 2 працівникам окремих видів виробництв, робіт, професій чи посад, які мають виражену специфіку, до пільгового стажу зараховується період їх роботи на даному підприємстві, за який умови праці на відповідних робочих місцях не змінювалися і який визначений наказом по підприємству чи організації про затвердження результатів проведення цієї атестації.

Таким чином, проведення атестації робочих місць при виконанні робіт зі шкідливими умовами праці до 21 серпня 1992 року не вимагалась відповідно до норм діючого на той час законодавства, а тому відсутність записів про атестацію робочого місця в трудовій книжці позивача, в даному випадку, не може бути підставою для відмови у зарахуванні спірного періоду як стажу, який надає право на пенсію за віком на пільгових умовах. Крім того, не проведення підприємством, на якому працював позивач, атестації робочих місць не може позбавляти особу її конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань про право на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Таким чином, вищенаведені обставини, на переконання суду, свідчать про наявність у позивача права на пенсію згідно п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги позивача в повному обсязі.

29.10.2018 до суду надійшла заява представника позивача про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Сумського ОУПФУ на користь ОСОБА_1 суму судових витрат на правничу допомогу в розмірі 4000 грн. (а.с. 47).

Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що заява щодо стягнення судових витрат на правничу допомогу в сумі 4000 грн. підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

За приписами ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 134 КАС України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч. 3 ст. 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною 5 ст. 134 КАС України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п'ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 134 КАС України).

Частиною 1 ст. 627 Цивільного кодексу України гарантовано свободу договору, тобто відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з ч. 3 ст. 4 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" від 05.07.2012 № 5076-VI (далі - Закон № 5076) адвокат може здійснювати адвокатську діяльність індивідуально або в організаційно-правових формах адвокатського бюро чи адвокатського об'єднання (організаційні форми адвокатської діяльності).

Доказами того, що особа є адвокатом, виходячи з положень ч. 1 ст. 12, ч. 1 ст. 6, ст. 17 Закону № 5076, є свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю в поєднанні з витягом з Єдиного реєстру адвокатів України на момент подання клопотання про відшкодування правової допомоги.

Згідно з п.п. 1, 2, 6 ч. 1, ч. 2 ст. 19 Закону № 5076 до видів адвокатської діяльності, серед іншого, відносяться: надання правової інформації, консультацій і роз'яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом.

Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги можуть бути серед іншого: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер (ч. 1 ст. 26 Закону № 5076).

Статтею 30 Закону № 5076 визначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

На виконання наведених положень КАС України представник позивача надала до суду: копію договору про надання правової допомоги від 27.04.2018 та додаткової угоди до договору про надання правової допомоги від 27.04.2018 (а.с.50-51), копію акта про приймання-передачі наданих послуг правової допомоги від 29.10.2018 (а.с. 54), копію квитанції № 3 від 27.04.2018 (а.с. 52), якою підтверджується передача коштів на суму 4000 грн. від ОСОБА_1 до ОСОБА_2 Крім того, в матеріалах справи містяться ордер на надання правової допомоги серії ЗП № 039875 (а.с. 44) та копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю від 29.06.2018 серії ЗП № 001322 (а.с. 49).

З метою підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, понесених у зв'язку з розглядом даної справи, представник позивача надала копію розрахунку вартості наданих послуг (а.с. 53), а саме:

- складення та направлення відповідачу два адвокатські запити від 22.05.2018 та від 25.07.2018 ( по 500 грн. з кожен, разом 1000 грн., витрачено 3 год.);

- аналіз та опрацювання значного обсягу законодавчого та нормативного матеріалу та судової практики (витрачено 27 год.), визначення підсудності справи, стратегії оскарження (витрачено 1 год.), надання юридичної консультації клієнту (витрачено 2 год.), надано клієнту реквізити для сплати судового збору (витрачено 0,3 год.) - 500 грн.;

- складення та направлення до суду позовної заяви (1 000 грн., витрачено 16 год.);

- ознайомлення з матеріалами справи та їх фотокопія 26.10.2018 (500 грн., витрачено 1 год.);

- складання відповіді на відзив відповідача на позовну заяву (1 000 грн., витрачено 10 год.).

Загальна сума вартості послуг, наданих виконавцем замовнику за договором про надання правової допомоги від 27.04.2018 по справі № 1840/3446/18, становить 4000 грн.

Зі змісту статті 134 КАС України, впливає, що крім того, що зазначена стаття забезпечує право особи на правову допомогу, з іншого боку, вона запобігає зловживанню правом на компенсацію витрат на правову допомогу, в т.ч. неоднаковій судовій практиці, встановлюючи критерії співмірності, які визначені в ч. 5 цієї статті. Тобто суд оцінює рівень адвокатських витрат обґрунтовано в кожному конкретному випадку за критеріями співмірності необхідних і достатніх витрат.

Водночас, дослідивши матеріали справи, розгляд якої проводився в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін, розрахунку вартості наданих послуг від 29.10.2018 та, враховуючи складність та обсяг виконаних адвокатом робіт, ціну позову та значення справи для сторони, суд вважає, що справа не потребувала значних затрат часу, підготовка цієї справи не вимагала значного обсягу юридичної та технічної роботи.

Суд вважає, що визначена в договорі та розрахунку вартості наданих послуг сума оплати за підготовку та складання документів є необґрунтованою, а вартість наданих послуг завищена, вартість наданих послуг з підготовки позовної заяви та відповіді на відзив на позову заяву, яка частково повторює зміст позовної заяви не може бути однаковою.

Суд зазначає, що при визначені відшкодування витрат на суму гонорару адвоката, слідує виходити з реальності адвокатських витрат (чи мали місце ці витрати, чи була в них необхідність) а також розумності їх розміру. Такі критерії застосовує Європейській суд з прав людини. У справі "East/West Allianse Limited" суд зазначив, що заявник має право на компенсацію судових витрат, тільки якщо буде доведено, що такі витрати фактично мали місце, були неминучі, а їх розмір є обґрунтованим.

Отже, у даному випадку заявлений до стягнення розмір витрат на оплату послуг адвоката в розмірі 4000 грн. не є співмірним зі складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт, а тому суд визнає, що на користь позивача належить стягнути судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1000 грн.

Позивачем також при зверненні до суду з позовом сплачено судовий збір у розмірі 1409,60 грн. (а.с. 3, 32).

Згідно з вимогами ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241- 246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Сумського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області про визнання неправомірним та скасування рішення задовольнити.

Визнати неправомірним та скасувати рішення Сумського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області () від 14.03.2018 № 2456, яким відмовлено ОСОБА_1 ( і.к. НОМЕР_1) в призначенні пенсії за віком відповідно до ст. 114 Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" на пільгових умовах.

Зобовязати Сумське об'єднане управління Пенсійного фонду України Сумської області () призначити ОСОБА_1 ( і.к. НОМЕР_1) пенсію за віком відповідно до ст. 114 Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" на пільгових умовах як працівнику, зайнятому повний робочий день на роботах із особливо шкідливими та особливо важкими умовами праці по списку № 1, починаючи з 06.03.2018.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Сумського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області () на користь ОСОБА_1 (і.к. НОМЕР_1) судовий збір в розмірі 1409,60 (одна тисяча чотириста дев'ять грн. 60 коп.) грн. сплачений при зверненні до суду та витрати на правову допомогу в сумі 1000 (одна тисяча) грн.

Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.М. Шаповал