Справа № 0440/6275/18
Суддя: Горбалінський Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2018-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 вересня 2018 року Справа № 0440/6275/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіГорбалінського В.В.
за участі секретаря судового засіданняУсенко Д.Ю.
представника позивача представника відповідача представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -
20.08.2018 рокуфізична особа-підприємець ОСОБА_6(далі -позивач) звернулася до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявоюдо Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області (далі - відповідач), в якійпросить суд визнати протиправним та скасувати:
рішення від 14.05.2018 року № про нарахування штрафу по ЄСВ у розмірі 8 876,17 грн.

У обґрунтування позову зазначено, що на підставі Акту про результати проведення документальної планової виїзної перевірки фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2016 року по 31.12.2017 року податковим органом винесено оскаржувані податкові повідомлення-рішення та вимога про сплату боргу. З податковими повідомленнями-рішеннями не згодна та вважає їх такими, що прийняті з порушеннями чинного податкового законодавства України.

Позивач зазначає, що приміщення ФОП ОСОБА_6 складаються з двох магазинів: Магазин «Простор» та Магазин «Червона калина», які розташовані за адресою вул. 50-річчя Комсомолу 23/58 та вул. 50-річчя Комсомолу 23/57 відповідно. Приміщення зазначених магазинів перебувають в оренді. Магазини збудовані в 70-х роках мають низку підсобних приміщень та колони серед торгових залів. В оренду здаються торгові площі біля стін, зал з колонами використовуються для проходу покупців. Через низьку купівельну спроможність в місті не всі торгові площі здаються в оренду.

Опалення та освітлення потребує вся торгова площа та площа підсобних приміщень. Лічильники на споживання комунальних послуг на два магазини спільні, рахунок позивач отримує один загальний.

На підставі порівняння різниці між отриманим доходом за надання в оренду приміщень магазину «Червона калина» та понесеними витратами за комунальні послуги, контролюючий орган безпідставно зробив висновок про завищення витрат, пов'язаних із здійсненням господарської діяльності. У податковій декларації про доходи та майновий стан за 2016 та 2017 роки встановлено їх завищення на суму 206 305,82 грн.За аналогічний принципом податковим органом зроблено висновок про заниження податкових зобов'язань з ПДВ на суму 41 263,00 грн. за 2016 та 2017 роки.

Крім того, позивач не погоджується з висновками податкового органу щоплатником податку здійснено неоприбуткування готівки, оскільки вважає, що ним було здійснено оприбуткування готівки у відповідності до положень чинного законодавства.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.08.2018 року відкрито провадження по справі та призначено розгляд справи у судовому засідання на 18.09.2018 року о 09:00 год.

14.09.2018 року відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву, в якому він не погодився з позовом та просив суд у задоволенні позовних вимог фізичної особи-підприємця ОСОБА_6відмовити, посилаючись на те, що ФОП ОСОБА_6.в порушення п.п. 177.4.5 п. 177.4 ст. 177 Податкового кодексу України безпідставно віднесено до складу витрат, відображені у податковій декларації про доходи та майновий стан за 2016-2017 роки витрати, не пов'язані із здійсненням господарської діяльності на суму 182 241,99 грн., в результаті чого податковим органом встановлено їх завищення на суму 206 305,82 грн. Крім того, перевіркою ФОП ОСОБА_6 встановлено несвоєчасна реєстрація у 2017 році податкових накладних та несвоєчасна сплата узгодженої суми податкового зобов'язання з податку на додану вартість.

Перевіркою встановлено, що ФОП ОСОБА_6 07.02.2018 року подано уточнюючу декларацію № про доходи та майновий стан за 2016 рік, якою зменшено інші витрати на суму 92 462,03 грн., сума чистого доходу, заявлена в податковій декларації, складає 302 999,08 грн., внаслідок чого ФОП ОСОБА_6 занижено суму доходу, отриманого від здійснення діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб та на який нараховується внесок у розмірі 22% у 2016 році у сумі 112 597,30 грн.

Крім того, перевіркою встановлено несвоєчасне оприбуткування готівкових коштів в книзі обліку розрахункових операцій.

У судовому засіданні 18.09.2018 року Дніпропетровським окружним адміністративним судом оголошено перерву до 21.09.2018 року.

У судове засідання, призначене на 21.09.2018 року, з'явилися представник позивача та представники відповідача. Представником позивача подано до суду відповідь на відзив, якою долучено до матеріалів справи письмові докази та пояснення.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив задовольнити позов, посилаюсь на обставини, викладені у позовній заяві та відповіді на відзив. Представники відповідача проти позову заперечували, посилаюсь на обставини, викладені у відзиві на позовну заяву.

Заслухавши пояснення представника позивача, представників відповідача, дослідивши документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Згідно Виписки з Єдиного держаного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, місце проживання фізичної особи-підприємця ОСОБА_6: 52200, АДРЕСА_1.

ОСОБА_6 володіє приміщеннями, серед яких магазини «Червона калина» та «Простор», які мають адресу вул. 50-річчя Комсомолу 23/58 та вул. 50-річчя Комсомолу 23/57 відповідно.

Приміщення зазначених магазинів перебувають в оренді, що підтверджується договорами між ФОП ОСОБА_7 та: ТОВ «Стиль Д» № Б-11460 від 08.01.2016 року; ФОП ОСОБА_8 б/н від 01.01.2015 року та від 01.01.2017 року; ФОП ОСОБА_9 б/н від 01.01.2015 року та від 01.01.2017 року -потім ФОП ОСОБА_10 договір від 01.04.2017 року; ФОП ОСОБА_11 б/н від 01.01.2015 року та від 01.01.2017 року; ТОВ «Фінод» № 005/15 від 01.01.2015 року- потім ПТ «Ломбард гроші в строк»ТОВ Лемі і Компанія» б/н від 01.02.2016 року; Приват Банк № 6168505 від 01.05.2015 року; ФОП ОСОБА_13 б/н від 01.01.2015 року та від 01.01.2017 року; ФОП ОСОБА_14 б/н від 01.01.2016 року та від 01.01.2017 року.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем 08.02.2017 року до Дніпродзержинської ОДПІ (Жовтоводське відділення) подано податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2016 рік, у якій зазначив суму доходів - 210 537,05 грн., податок на доходи фізичних осіб - 37 896,67 грн., військовий збір - 3 158,06 грн.

16.02.2017 року позивачем подано до Дніпродзержинської ОДПІ (Жовтоводське відділення) податкову декларацію з податку на додану вартість за січень 2017 року, в якій зазначено обсяг постачання (без ПДВ) - 338 176,00 грн., сума податку на додану вартість - 67 635,00 грн.

17.03.2017 року позивачем подано до Дніпродзержинської ОДПІ (Жовтоводське відділення) податкову декларацію з податку на додану вартість за січень 2017 року, в якій зазначено обсяг постачання (без ПДВ) - 246 571,00 грн., сума податку на додану вартість - 49 314,00 грн.

Відповідачем надано до суду довідку, в якій зазначено, що в декларацію про майновий стан і доходи за 2017 рік позивачем не включено сплачені суми єдиного внеску за себе в сумі 25 280,25 грн. та плату за ліцензії в сумі 23 000,00 грн. На підтвердження зазначених витрат позивачем надані платіжні доручення: № 246 від 09.02.2017 року; № 256 від 23.02.2017 року; № 257 від 23.02.2017 року; № 258 від 23.02.2017 року; № 259 від 23.02.2017 року; № 260 від 23.02.2017 року; № 397 від 28.09.2017 року; № 398 від 28.09.2017 року.

Також, матеріали справи містять копії книги обліку РРО та пояснення від 04.01.2016 року, від 14.02.2016 року, від 27.03.2017 року, від 05.04.2017 року продавців магазинів «Червона калина» та «Торгівельний центр 9» щодо причин неможливості вчасного роздрукування Z звітів.

На підтвердження споживання комунальних послуг спільно на два магазина та формування одного загального рахунку позивачем надано до суду копії договорів, укладених між ФОП ОСОБА_6 та:

публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації «Дніпропетровськгаз» № 2015/ТП-ПР-0200568 від 01.07.2015 року на постачання природного газу;

публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації «Дніпропетровськгаз» № 154 від 03.01.2017 року на експлуатацію складових газорозподальної системи;

приватним акціонерним товариством «Підприємство з експлуатації електричних мереж «Центральна енергетична компанія» № 020000327 від 20.09.2016 року про постачання електричної енергії;

комунальним підприємством «Чисте місто» Жовтоводської міської ради» № 89/17 від 01.06.2017 року про надання послуг з вивезення твердих побутових відходів з виділеним контейнером.

Позивачем надано до суду дані про податкові накладні про комунальні послуги, віднесені до податкового кредиту за 2016 рік та 2017 рік, згідно яких розраховано ПДВ у розмірі 27 803,91 грн. та 14 537,82 грн. відповідно.

Позивачем 07.02.2017 року до Кам'янської ОДПІ ГУ ДФС у Дніпропетровській області (Жовтоводське відділення) подано уточнюючу податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2016 рік у якій зазначив суму доходів - 302 999,08 грн., податок на доходи фізичних осіб - 54 539,83грн., військовий збір - 4 544,99 грн.

08.02.2018 року позивачем до Кам'янської ОДПІ (Жовтоводське відділення) подано податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2017 рік, у якій зазначив суму доходів - 8 887,81 грн., податок на доходи фізичних осіб - 1 599,81 грн., військовий збір - 133,32 грн.

За результатами документальної планової невиїзної перевірки фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 (РНОЛПП НОМЕР_7) з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування з 01.01.2016 року по 31.12.2017 року ГУ ДФС України у Дніпропетровській області було складено акт від 25.04.2018 року № 21422/04-36-13-05/НОМЕР_7. Заначений акт підписано ОСОБА_6

На підставі Акту перевірки податковим органом 14.05.2018 року винесені наступні податкові повідомлення рішення:

за порушення п.2.2, п.2.6 гл. 2 Положення «Про ведення касових операцій в національній валюті в Україні» із змінами та доповненнями, затвердженими постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 року № 637 (зі змінами та доповненнями) щодо не оприбуткування (несвоєчасне) готівки в книгах обліку розрахункових операцій у сумі 26 860,46 грн. -ППР № на суму штрафних санкцій у розмірі 134 302,30 грн.;

за порушення п. 163.1 ст. 163, ст. 176, з урахуванням п.16-1 підрозділу 10 розділу ХХ ПКУ донараховано військового збору на загальну суму 3 094,59 грн., в тому числі за 2016 рік - 1 688,96 грн., за 2017 рік - 1 405,63 грн. - ППР № на суму штрафних санкцій у розмірі 4 641,89 грн.;

за порушення п. 177.2, п. 177.4 ст. 177 ПКУ, з урахуванням вимог п. 167.1 ст. 167 ПКУ донараховано ПДФО від провадження господарської діяльності на загальну суму 37 135,05 грн., в тому числі за 2016 рік - 20 267,51 грн., за 2017 рік - 16 867,53 грн. - ППР № на суму штрафних санкцій у розмірі 55 702,57 грн.;

за порушення п.п. г) п. 198.5 ст. 198 ПКУ з урахуванням п.186.1 ст.186 та 201.1 ст.201 Податкового кодексу України, у результаті чого донараховано ПДВ на суму 41 263,00 грн. - ППР № на суму штрафних санкцій у розмірі 61 894,50 грн.;

за порушення п.8 ст.9 розділу ІІІ Закону № 2464 у частині несвоєчасної сплати узгоджених сум податкового зобов'язання, зазначену у поданій платником звітів про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску з сум заробітної плати - вимога про сплату боргу (недоїмки) у розмірі 44 380,84 грн.;

за порушення п. 4 ст.25 Закону № 2464 «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» у результаті чого занижено єдиний внесок в розмірі 44 380,84 грн., у т.ч. за 2016 рік в сумі 44380,84 грн. - рішення № 122031305 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску в розмір 8 876,17 грн.

Позивачем оскаржувані податкові повідомлення-рішення, вимога та рішення про нарахування штрафу отримані 22.05.2018 року.

Не погодившись із нарахованими санкціями, позивачем 31.05.2018 року до ДФС України подано відповідну скаргу (вх.№ 6044/ФОП від 04.06.2018 року), в якій просив скасувати податкові повідомлення-рішення, вимогу та рішення про нарахування штрафу як такі, що суперечать вимогам чинного законодавства.

21.06.2018 року ДФС України було винесено рішення № 8912/М/99-99-11-02-01-14 про продовження строку розгляду скарги.

Рішенням ДФС України № 9433/М/99-99-11-02-25 від 02.07.2018 року скаргу позивача залишено без задоволення посилаючись на відповідність винесених податковим органом податкових повідомлень-рішень, вимоги та рішень вимогам чинного законодавства, що стало підставою для звернення ФОП ОСОБА_6 до суду.

Оцінюючи обґрунтованість позовних вимог, суд дійшов наступних висновків.

Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Конституцією України,Податковим кодексом України, який регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів.

Статтею 67 Конституції України встановлено обов'язок кожного сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно до п.2.2, п.2.6 гл. 2 Положення «Про ведення касових операцій в національній валюті в Україні» із змінами та доповненнями, затвердженими постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 року № 637 (зі змінами та доповненнями) уся готівка, що надходить до кас, має своєчасно (у день одержання готівкових коштів) та в повній сумі оприбутковуватися.

У разі проведення готівкових розрахунків із застосуванням РРО або використанням РК оприбуткуванням готівки є здійснення обліку зазначених готівкових коштів у повній сумі їх фактичних надходжень у книзі обліку розрахункових операцій на підставі фіскальних звітних чеків РРО (даних РК).

Відповідно ст.1 Указу Президента України від 12.06.1995 року № 436 «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки» за неоприбуткування(неповне та/або несвоєчасне) оприбуткування у касах готівки застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу у п'ятикратному розмірі неоприбуткованої суми.

З матеріалів справи вбачається, що мало місце несвоєчасне оприбуткування готівкових коштів в книзі обліку розрахункових операцій, а саме:

- в КОРО № р/6 від 09.12.2015 року «Z-звіт» № 918 за 03.01.2016 року на суму готівкового розрахунку 8 918,69 грн. виготовлено 04.01.2016 року о 08:49 год., а от же вказана сума була внесена в книгу обліку наступного дня, тобто не в день фактичного її надходження;

- в КОРО № р/6 від 09.12.2015 року «Z-звіт» № 958 за 13.02.2016 року на суму готівкового розрахунку 11 919,75 грн. виготовлено 14.02.2016 року о 08:10 год., а от же вказана сума була внесена в книгу обліку наступного дня, тобто не в день фактичного її надходження;

- в КОРО № р/8 від 26.12.2016 року «Z-звіт» № 1353 за 26.03.2017 року на суму готівкового розрахунку 2 618,95 грн. виготовлено 27.03.2017 року о 10:57 год., а от же вказана сума була внесена в книгу обліку наступного дня, тобто не в день фактичного її надходження;

- в КОРО № р/8 від 26.12.2016 року «Z-звіт» № 1362 за 04.04.2017 року на суму готівкового розрахунку 3 403,07 грн. виготовлено 05.04.2017 року о 07:42 год., а от же вказана сума була внесена в книгу обліку наступного дня, тобто не в день фактичного її надходження;

Таким чином, матеріалами справи підтверджено несвоєчасне оприбуткування готівкових коштів в книзі обліку розрахункових операцій на загальну суму 26 860,46 грн.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку про порушення позивачем п.2.2, п.2.6 гл. 2 Положення «Про ведення касових операцій в національній валюті в Україні» та обґрунтованість застосування податковим органом фінансових санкцій до позивача у п'ятикратному розмірі неоприбуткованої суми.

Суд звертає увагу, що пояснення працівників ФОП ОСОБА_6 щодо неможливості роздрукування «Z-звіт» в день оприбуткування готівки свідчать про фактичне несвоєчасне оприбуткування готівки в КОРО.

Отже підстави для визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 14.05.2018 року № про нарахування штрафних санкцій за порушення законодавства щодо регулювання обігу готівки та застосування реєстраторів в розмірі 134 302,30 грн. відсутні.

Відповідно до п.163.1. ст. 163 Податкового кодексу Україниоб'єктом оподаткування на доходи фізичних осіб є:загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання); іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.

Платники податку,згідно п.176.1. ст. 176 Податкового кодексу України, зобов'язані вести облік доходів і витрат в обсягах, необхідних для визначення суми загального річного оподатковуваного доходу, у разі якщо такий платник податку зобов'язаний відповідно до цього розділу подавати декларацію або має право на таке подання з метою повернення надміру сплачених податків, у тому числі при застосуванні права на податкову знижку.

Пунктом 16-1підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України визначено тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір. Платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу. Об'єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу. Ставка збору становить 1,5 відсотка від об'єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту.

Відповідно до п. 177.2. ст. 177 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування податку з доходів фізичних осіб є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

До переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, відповідно до п.177.4. ст. 177 Податкового кодексу України. належать: витрати, до складу яких включається вартість сировини, матеріалів, товарів, що утворюють основу для виготовлення (продажу) продукції або товарів (надання робіт, послуг), купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, палива й енергії, будівельних матеріалів, запасних частин, тари й тарних матеріалів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об'єкта витрат; витрати на оплату праці фізичних осіб, що перебувають у трудових відносинах з таким платником податку (далі - працівники), які включають витрати на оплату основної і додаткової заробітної плати та інших видів заохочень і виплат виходячи з тарифних ставок, у вигляді премій, заохочень, відшкодувань вартості товарів (робіт, послуг), витрати на оплату за виконання робіт, послуг згідно з договорами цивільно-правового характеру, будь-яка інша оплата у грошовій або натуральній формі, встановлена за домовленістю сторін (крім сум матеріальної допомоги, які звільняються від оподаткування згідно з нормами цього розділу); обов'язкові виплати, а також компенсація вартості послуг, які надаються працівникам у випадках, передбачених законодавством, внески платника податку на обов'язкове страхування життя або здоров'я працівників у випадках, передбачених законодавством; суми податків, зборів, які пов'язані з проведенням господарської діяльності такої фізичної особи - підприємця (крім податку на додану вартість для фізичної особи - підприємця, зареєстрованого як платник податку на додану вартість, та акцизного податку, податку на доходи фізичних осіб з доходу від господарської діяльності, податку на майно); суми єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у розмірах і порядку, встановлених законом; платежі, сплачені за одержання ліцензій на провадження певних видів господарської діяльності фізичною особою - підприємцем, одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, які пов'язані з господарською діяльністю фізичної особи - підприємця; інші витрати, до складу яких включаються витрати, що пов'язані з веденням господарської діяльності, які не зазначені в підпунктах 177.4.1-177.4.3 цього пункту, до яких відносяться витрати на відрядження найманих працівників, на послуги зв'язку, реклами, плати за розрахунково-касове обслуговування, на оплату оренди, ремонт та експлуатацію майна, що використовується в господарській діяльності, на транспортування готової продукції (товарів), транспортно-експедиційні та інші послуги, пов'язані з транспортуванням продукції (товарів), вартість придбаних послуг, прямо пов'язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг.

Відповідно абз. «г» п. 198.5. ст. 195 Податкового кодексу України платник податку зобов'язаний нарахувати податкові зобов'язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами, придбаними/виготовленими з податком на додану вартість (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (крім випадків, передбачених пунктом 189.9 статті 189 цього Кодексу).

Пунктом 201.10. ст. 201 Податкового кодексу України передбачено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Перевіркою податкового органу встановлено, що отриманий дохід за надання в оренду приміщень магазину «Червона калина», який розташований за адресою м.Жовті Води, вул. 50 років Комсомолу, 23/57 протягом 2016 року складає 81 590,00 грн., протягом 2017 року - 75 400,00 грн., в той час як витрати щодо сплати комунальних послуг, а саме: витрати за водопостачання та водовідведення, витрати за споживання активної електроенергії, витрати понесені на використання природного газу, витрати понесені за вивезення побутових відходів з урахуванням захоронення по магазину «Червона калина» протягом 2016 року склали 311 778,47 грн., протягом 2017 року - 316 831,14 грн.

Таким чином податковий орган прийшов до висновку про негативну різницю між отриманим доходом за надання в оренду приміщень магазину «Червона калина» та понесеними витратами за комунальні послуги в розмірі 182 241,99 грн., в т.ч. за 2016 рік - 112 597,30 грн., за 2017 рік - 69 644,69 грн. та порушенням ФОП ОСОБА_6 норм податкового законодавства.

На підставі зазначеного з урахуванням вимог податкового законодавства податковим органом нараховано: за порушення п. 163.1 ст. 163, ст. 176, з урахуванням п.16-1 підрозділу 10 розділу ХХ ПКУ донараховано військового збору на загальну суму 3 094,59 грн., в тому числі за 2016 рік -1688,96 грн., за 2017 рік - 1405,63 грн. - ППР № на суму штрафних санкцій у розмірі 4 641,89 грн.; за порушення п.п. г) п. 198.5 ст. 198. з урахуванням п.186.1 ст.186 та 201.1 ст.201 Податкового кодексу України, у результаті чого донараховано ПДВ на суму 41263,00 грн. .- ППР № на суму штрафних санкцій у розмірі 61 894,50 грн.;за порушення п.8 ст.9 розділу ІІІ Закону № 2464 у частині несвоєчасної сплати узгоджених сум податкового зобов'язання, зазначену у поданій платником звітів про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску з сум заробітної плати - вимога про сплату боргу (недоїмки) у розмірі 44 380,84 грн.

Проте, слід зазначити, що при аналізі отриманого доходу за надання в оренду приміщень магазину «Червона калина» та понесеними витратами за комунальні послуги, податковим органом не враховано обставина, що лічильники споживання комунальних послуг на магазин «Червона калина»та магазин «Простор» через їх розташування за однією адресою: вул. 50 років Комсомолу 23,спільні, та рахунок позивач отримував один загальний, тому і сплата здійснювалась одночасно за два магазини відповідно.

Крім того, суд звертає увагу, що матеріалами справи підтверджено і вказана обставина встановлена під час перевірки, що позивач здійснює свою діяльність на загальній системі оподаткування і така діяльність позивача в 2016 та 2017 роках є прибутковою і нею сплачені податки від отриманого доходу. Так, протягом 2016 року позивач отримала дохід від провадження своєї діяльності 6 110 540,97 грн., а в 2017 році - 2 135 465,95 грн. Витрати позивача, пов'язані з господарською діяльністю, в 2016 році склали 5 807 541,89 грн., а в 2017 році - 2 126 578,14 грн.

Крім того, податковим органом не наведено жодних причин вважати, що витрати, понесені позивачем відносно магазинів «Червона калина» та «Простор» не пов'язані з господарською діяльністю позивача.

Відповідно до п. 86.10. ст. 86 Податкового кодексу України в акті перевірки зазначаються як факти заниження, так і факти завищення податкових зобов'язань платника.

Згідно п.п. 177.4.3. п.177.4. ст. 174 Податкового кодексу України до переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать: суми податків, зборів, які пов'язані з проведенням господарської діяльності такої фізичної особи - підприємця (крім податку на додану вартість для фізичної особи - підприємця, зареєстрованого як платник податку на додану вартість, та акцизного податку, податку на доходи фізичних осіб з доходу від господарської діяльності, податку на майно); суми єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у розмірах і порядку, встановлених законом; платежі, сплачені за одержання ліцензій на провадження певних видів господарської діяльності фізичною особою - підприємцем, одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, які пов'язані з господарською діяльністю фізичної особи - підприємця.

В судовому засіданні підтверджено і не спростовано відповідачем, що позивач не включив до складу своїх витрат у 2017 році сплачені суми єдиного внеску у розмірі 25 280,25 грн. та плату за ліцензії в розмірі 23 000 грен. Згідно пояснень представника відповідача, що здійснював перевірку, вказана обставина була досліджена під час перевірки, встановлена, але надати пояснення, чому вказані суми не були враховані - не змогла.

З урахуванням зазначеного, суд дійшов висновку про помилковість висновків акту перевірки, на підставі яких винесені податкові повідомлення-рішення: № на суму штрафних санкцій у розмірі 4 641,89 грн.; № на суму штрафних санкцій у розмірі 55 702,57 грн.; № на суму штрафних санкцій у розмірі 61 894,50 грн. та наявність підстав визнання зазначених податкових повідомлень-рішень протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

Відповідно п.8. ст.9 розділу ІІІ Закону платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4, 5 та 5-1частини першої статті 4 цього Закону, зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.

п. 4 ст.25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Платник єдиного внеску зобов'язаний протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею.

У разі якщо згоди з органом доходів і зборів не досягнуто, платник єдиного внеску зобов'язаний сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею протягом десяти календарних днів з дня надходження рішення відповідного органу доходів і зборів або оскаржити вимогу до органу доходів і зборів вищого рівня чи в судовому порядку.

У випадках, зазначених в абзаці дев'ятому цієї частини, орган доходів і зборів також має право звернутися до суду з позовом про стягнення недоїмки. При цьому заходи досудового врегулювання спорів, передбачені законом, не застосовуються.

З матеріалів справи вбачається, що з таких же підстав від'ємної різниці між отриманим доходом за надання в оренду приміщень магазину «Червона калина» та понесеними витратами за комунальні послуги податковим органом винесена вимога про сплату боргу (недоїмки) у розмірі 44 380,84 грн. та рішення № 122031305 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску в розмір 8 876,17 грн.

З урахуванням зазначеного, суд дійшов висновку про наявність підстав визнання вимоги про сплату боргу (недоїмки) у розмірі 44 380,84 грн. та рішення № 122031305 про застосування штрафних санкцій в розмір 8 876,17 грн. протиправними та їх скасування.

Частиною 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч.1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства Українидоказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановленихст. 78 цього Кодексу.

Враховуючи вищевикладене, позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 до Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, підлягає частковому задоволенню.

З урахуванням зазначеного, суд прийшов до висновку, що податкове повідомлення-рішення від 14.05.2018 року № про збільшення суми грошового зобов'язання за платежем військовий збір на суму 4 641,89 грн.; податкове повідомлення-рішення від 14.05.2018 року № про збільшення суми грошового зобов'язання за платежем податок на доходи фізичних осіб на суму 55 702,57 грн.; податкове повідомлення-рішення від 14.05.2018 року № про збільшення суми грошового зобов'язання за платежем ПДВ на суму 61 894,50 грн.; вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 14.05.2018 року № Ф- про нарахування недоїмки по ЄСВ на суму 44 380,84 грн.; рішення від 14.05.2018 року № про нарахування штрафу по ЄСВ у розмірі 8 876,17 грн. податковим органом винесені безпідставно, а отже є протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

Підстав для задоволення позовних вимог про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 14.05.2018 року № про нарахування штрафних санкцій за порушення законодавства щодо регулювання обігу готівки та застосування реєстраторів в розмірі 134 302,30 грн. судом не встановлено, отже позов в цій частині задоволенню не підлягає.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.

Згідно з ч. 1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з частиною 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем - фізичною особою-підприємцем ОСОБА_6 при зверненні до суду понесені судові витрати, пов'язані зі сплатою судового збору за подання адміністративного позову до суду в розмірі 4 647,00 грн., що документально підтверджується платіжним дорученням № 564 від 14.08.2018 року.

Враховуючи, що позовну заяву задоволено частково, сплачений позивачем судовий збір за подачу позовної заяви до суду в сумі 2 632,44 грн. підлягає поверненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Отже, сплачений позивачем судовий збір за подачу адміністративного позову до суду в сумі 2 632,44 грн. підлягає стягненню з Головного управління ДФС у Дніпропетровській області за рахунок бюджетних асигнувань.

На підставі ст.243, в судовому засіданні 21 вересня 2018 року проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Виготовлення постанови у повному обсязі відкладено до 26 вересня 2018 року, про що повідомлено після проголошення вступної та резолютивної частини постанови в судовому засіданні.

Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 (РНОКПП НОМЕР_8, АДРЕСА_2 52200) до Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області (, вул. Сімферопольська, 17А, м. Дніпро, 49000) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення- задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 14.05.2018 року № про збільшення суми грошового зобов'язання за платежем військовий збір на суму 4 641,89 грн.; податкове повідомлення-рішення від 14.05.2018 року № про збільшення суми грошового зобов'язання за платежем податок на доходи фізичних осіб на суму 55 702,57 грн.; податкове повідомлення-рішення від 14.05.2018 року № про збільшення суми грошового зобов'язання за платежем ПДВ на суму 61 894,50 грн.; вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 14.05.2018 року № Ф- про нарахування недоїмки по ЄСВ на суму 44 380,84 грн.; рішення від 14.05.2018 року № про нарахування штрафу по ЄСВ у розмірі 8 876,17 грн.

В задоволенні позовних вимог про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 14.05.2018 року № про нарахування штрафних санкцій за порушення законодавства щодо регулювання обігу готівки та застосування реєстраторів в розмірі 134 302,30 грн. відмовити.

Стягнути з Головного управління ДФС України у Дніпропетровській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 (РНОКПП НОМЕР_8) судові витрати у розмірі 2 632,44 грн.

Відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції, проте, відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Повний текст рішення суду складений 26 вересня 2018 року.

Суддя В.В. Горбалінський