Справа № 2540/3182/18
Суддя: Тихоненко О.М.
Дата ухвалення: 2018-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 листопада 2018 року м. Чернігів Справа № 2540/3182/18

Чернігівський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Тихоненко О.М., розглянувши в письмовому провадженні справу за позовом ОСОБА_1 до Чернігівського обєднаного управління Пенсійного фонду України про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до суду з позовом до Чернігівського обєднаного управління Пенсійного фонду України (далі Чернігівське ОУПФУ, відповідач) про визнання дій відповідача неправомірними та зобовязання відповідача призначити позивачу пенсію у звязку з втратою годувальника ОСОБА_2 з 30.05.2018 (моменту звернення) у розмірі 50% від пенсії за вислугу років ОСОБА_2, яка складала 17825,95 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідач діяв в порушення вимог чинного законодавства, що призвело до порушення прав позивача, та як наслідок не призначення встановленої законом пенсії. Відмовляючи позивачу у призначенні пенсії в звязку з втратою годувальника відповідач не навів жодних законодавчих підстав.

03.10.2018 ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду відкрито провадження та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідачем 19.10.2018 подано відзив, в якому останній просить відмовити позивачу у задоволенні позову та зазначає, що Законом України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» передбачена можливість призначення пенсії у звязку з втратою годувальника, обрахованої в розмірі 50% пенсії за віком, обрахованої відповідно до цього ж Закону, а тому підстави для призначення пенсії у звязку з втратою годувальника, обрахованої в розмірі 50% пенсії за вислугу років працівникам льотно-випробного складу та особам льотних екіпажів повітряних суден цивільної авіації відсутні, оскільки Законом України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» не передбачений такий вид пенсії. Також, відповідач вказує про розгляд справи за правилами загального позовного провадження з викликом учасників справи.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Щодо розгляду справи за правилами загального позовного провадження, суд зазначає наступне.

В силу пункту 3 частини шостої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Згідно частини першої статті 260 Кодексу адміністративного судочинства України питання про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі.

В силу пункту 2 частини першої статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Так, в ухвалі суду про відкриття провадження у справі від 03.10.2018 суд, дослідивши матеріали справи, предмет та підстави позову, склад учасників справи, дійшов висновку, що дана адміністративна справа згідно пункту 3 частини шостої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України відноситься до справ незначної складності та розглядається судом за особливостями, визначеними статтею 263 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому клопотання Чернігівського ОУПФУ про розгляд справи за правилами загального позовного провадження є безпідставним та не підлягає задоволенню.

Як вбачається з матеріалів справи позивач перебуває на обліку в Чернігівському ОУПФУ та отримує пенсію за віком у розмірі 1938,04 грн (а.с.21).

21.05.2018 згідно свідоцтва про смерть від 24.05.2018 Серії І-ЕЛ № 325113 помер чоловік позивача ОСОБА_2 (а.с.14).

30.05.2018 позивач подала заяву до Чернігівського ОУПФУ про призначення/перерахунок пенсії в разі втрати годувальника за померлого чоловіка ОСОБА_2 (а.с.10).

Відповідач листом від 08.06.2018 № 13298/06 повідомив позивача, що не передбачено призначення пенсії дружині за померлого чоловіка, працівника льотного екіпажу, виходячи з розміру пенсії за вислугу років, а тому призначити позивачу пенсію по втраті годувальника за померлого чоловіка в розмірі 50% пенсії за вислугу років немає законних підстав (а.с.12).

26.07.2018 позивач звернулася до Чернігівського ОУПФУ з заявою щодо надання довідки про розмір пенсії померлого чоловіка ОСОБА_2 (а.с.11).

Листом від 31.07.2018 № 798/06/К-7 Чернігівське ОУПФУ повідомило позивача, що чоловік останньої, який помер 21.05.2018 перебував на обліку в управлінні та отримував пенсію за вислугу років, призначену відповідно до норм ст. 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та постанови Кабінету Міністрів України від 21.07.1992 № 418 «Про затвердження нормативних актів з питань призначення пенсій за вислугу років працівникам авіації і льотно-випробного складу» з 10.07.1981 по 31.05.2018. також вказано, що за документами пенсійної справи розмір пенсійної виплати за вислугу років померлого ОСОБА_2 станом на 01.05.2018 складав 17825,95 грн (а.с.13).

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Частиною першою статті 5 Закону України від 09.07.2003 № 1058-ІV «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» (далі Закон 1058) визначено, що цей Закон регулює відносини, що виникають між суб'єктами системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 5 Закону № 1058 виключно цим Законом визначаються: принципи та структура системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування; коло осіб, які підлягають загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню; види пенсійних виплат; умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат; пенсійний вік чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на призначення пенсії за віком; мінімальний розмір пенсії за віком; порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов'язковим державним пенсійним страхуванням; порядок використання коштів Пенсійного фонду та накопичувальної системи пенсійного страхування; організація та порядок здійснення управління в системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування.

Згідно ч. 3 ст. 4 Закону № 1058 виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Статтею 8 вказаного Закону передбачено право громадян на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону № 1058 призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Частиною першою статті 10 Закону № 1058 передбачено, що особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Тобто, законом встановлено право вибору позивача одного з виду пенсій.

Статтею 36 Закону встановлено, що пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім'ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, - незалежно від тривалості страхового стажу.

Непрацездатними членами сім'ї вважаються, зокрема, чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є особами з інвалідністю або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону.

До членів сім'ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони:

1) були на повному утриманні померлого годувальника;

2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

Члени сім'ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв'язку з втратою годувальника (ч. 3 ст. 36 Закону № 1058).

Відповідно до ч. 1 ст.37 Закону № 1058 пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається в розмірі: на одного непрацездатного члена сім'ї - 50 відсотків пенсії за віком померлого годувальника.

Відповідно до ч. 1 ст. 38 Закону № 1058 пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається на весь період, протягом якого член сім'ї померлого годувальника вважається непрацездатним згідно із частиною другою статті 36 цього Закону, а членам сім'ї, які досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, - довічно.

Зміна розміру пенсії або припинення її виплати членам сім'ї здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому склалися обставини, що спричинили зміну розміру або припинення виплати пенсії (ч.2 ст. 38 Закону № 1058).

Тобто, право на зміну виду пенсії у позивача виникло з дати звернення з відповідною заявою до пенсійного органу 30.05.2018.

Частиною третьою статті 45 Закону № 1058 встановлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

З вищенаведених норм Закону вбачається, що переведенням з одного виду пенсії на інший є саме зміна виду пенсії, в даному випадку, переведення з пенсії за віком на пенсію по втраті годувальника.

Необхідно зазначити, що за Законом України від 05.11.1991 № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» призначаються: а) трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років; б) соціальні пенсії (стаття 2 Закону).

Статтею 6 Закону України від 05.11.1991 № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що особам, які мають одночасно право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором, за винятком пенсій інвалідам внаслідок поранення, контузії або каліцтва, що їх вони дістали при захисті Батьківщини чи при виконанні інших обов'язків військової служби, або внаслідок захворювання, пов'язаного з перебуванням на фронті чи з виконанням інтернаціонального обов'язку.

Звернення за призначенням пенсії може здійснюватися у будь-який час після виникнення права на пенсію (стаття 7 вказаного Закону).

Пенсія в разі втрати годувальника встановлюється на весь період, протягом якого член сім'ї померлого вважається непрацездатним згідно з статтею 37 цього Закону, а членам сім'ї, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", - довічно (ст. 47 даного Закону).

Відповідно до ст. 51 Закону України від 05.11.1991 № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» пенсії за вислугу років встановлюються окремим категоріям громадян, зайнятих на роботах, виконання яких призводить до втрати професійної працездатності або придатності до настання віку, що дає право на пенсію за віком.

Статтею 54 Закону України від 05.11.1991 № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» передбачено право на пенсію за вислугу років мають такі категорії робітників і службовців авіації, а також льотно-випробного складу, незалежно від відомчої підпорядкованості підприємств, установ і організацій, в яких вони зайняті, у тому числі, а) працівники льотного і льотно-випробного складу.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Закону України від 05.11.1991 № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» сім'ям пенсіонерів пенсії в разі втрати годувальника обчислюються з того ж заробітку, з якого обчислювалась пенсія годувальника.

Як вбачається з матеріалів справи та листа Чернігівського ОУПФУ від 31.07.2018 № 798/06/К-7 (а.с.13) померлий чоловік позивача ОСОБА_2 отримував пенсію за вислугу років у відповідності до вимог чинного законодавства України та станом на 01.05.2018 її розмір складав 17825,95 грн, а тому позивач має право на призначення пенсії в разі втрати годувальника у розмірі 50% від пенсії за вислугу років померлого чоловіка.

Таким чином, судом встановлено, що відповідач діяв в порушення вимог чинного законодавства відмовляючи позивачу у призначенні останній пенсії по втраті годувальника у розмірі 50% від пенсії за вислугу років померлого чоловіка, яка складала 17825,95 грн.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню повністю.

Керуючись статтями 72-74, 77, 241-246, 250, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Чернігівського обєднаного управління Пенсійного фонду України про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії задовольнити повністю.

Визнати дії Чернігівського обєднаного управління Пенсійного фонду України неправомірними.

Зобовязати Чернігівське обєднане управління Пенсійного фонду України призначити ОСОБА_1 пенсію у звязку з втратою годувальника ОСОБА_2 з 30.05.2018 (моменту звернення) у розмірі 50% від пенсії за вислугу років ОСОБА_2, яка складала 17825,95 грн.

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду. Апеляційна скарга, з урахуванням положень підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України, подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Позивач: ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, 14032, ідентифікаційний номер НОМЕР_1);

Відповідач: Чернігівське обєднане управління Пенсійного фонду України (прос. Миру, 44, м. Чернігів, 14015, ).

Повне судове рішення складено 02.11.2018.

Суддя О.М. Тихоненко