Справа № 815/4146/16
Суддя: Димерлій О.О.
Дата ухвалення: 2018-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 жовтня 2018 р.м.ОдесаСправа № 815/4146/16

Категорія: 12.2 Головуючий в 1 інстанції: Вовченко О. А.
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
доповідача, судді - Димерлія О.О.
суддів Єщенка О.В., Коваля М.П.
за участю секретаря Сінчі А.
розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2017 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу,
У С Т А Н О В И В:
Позивач звернувся до суду з вказаним вище позовом, та посилаючись на те, що на час видання оскаржуваного ним наказу Військової частини НОМЕР_1 (надалі ВЧ, відповідач) (з основної діяльності) від 21 липня 2016 №137 «Про визначення функціональних обов`язків капітану 3 рангу ОСОБА_1 » він, згідно до наказу від 02 липня 2016 №93 Командувача Військово-Морських сил Збройних Сил України (надалі Командувач) «По особовому складу», перебував у розпорядженні командувача Військово-морських Сил Збройних Сил України, та, у зв`язку з цим, не командир відповідача, а Командувач у розпорядженні якого ОСОБА_1 перебуває, є для нього безпосереднім начальником та має право визначати позивачу обов`язки військової служби за вакантною посадою шляхом видання відповідного наказу, а не зобов`язувати командира 37 окремого полку зв`язку ВМС ЗС України у розпорядженні, якого ОСОБА_1 не перебуває, просив суд: визнати протиправним та скасувати наказ ВЧ НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 21 липня 2016 №137 «Про визначення функціональних обов`язків капітану 3 рангу ОСОБА_1 » з дати його видання.
За наслідками розгляду адміністративного позову 17 жовтня 2017 Одеським окружним адміністративним судом ухвалено постанову про відмову позивачу у задоволенні адміністративного позову.
Приймаючи означене рішення суд першої інстанції виходив з того, що судом не встановлено правових підстав для задоволення адміністративного позову ОСОБА_1 щодо скасування наказу ВЧ НОМЕР_1 від 21 липня 2016 №137. Позивач не довів у судовому засіданні правомірність своїх позовних вимог.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на допущені судом порушення норм матеріального і процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, неповне з`ясування обставин справи, що мають значення для справи просить рішення суду скасувати, та постановити нове про задоволення позову.
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги позивач вказав на те, що суд не врахував вимоги: ст. ст. 19, 65 Конституції України, ст. ст. 3-6, 16-19, 28-31, 33, 58, 99 Статуту Збройних Сил України, ст. 6 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», пункти 116, 121 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних України. ОСОБА_1 вважає, що не командир військової частини НОМЕР_1 , а Командувач ВМС України, у розпорядженні якого він перебуває, є для нього безпосереднім начальником з 02 липня 2016 та має право визначати його обов`язки військової служби за вакантною посадою шляхом видання відповідного наказу. При цьому, позивач визнає, що відповідач діяв згідно до вимог наказу від 02 липня 2016 №93 Командувача Військово-Морських Сил Збройних Сил України.
У відзиві на апеляційну скаргу ВЧ НОМЕР_1 спростовує доводи апеляційної скарги, вказуючи на законність ухваленого рішення та просить його залишити без змін. Відповідач стверджує, що оспорюваних наказ видано на підставі наказу №93 від 02 липня 2016 Командувача Військово-Морських Сил Збройних Сил України.
Суд апеляційної інстанції заслухав суддю-доповідача, розглянув доводи апеляційної скарги, перевірив матеріали справи та зважаючи на з`ясовані обставини, дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Перевіряючи повноту з`ясування судом першої інстанції обставин справи та правильність застосування правових норм, апеляційний суд звертає увагу на таке.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 проходив військову службу у Збройних Силах України за контрактом та обіймав посаду заступника командира батальйону управління по роботі з особливим складом 37 окремого полку зв`язку Військово-Морських Сил Збройних Сил України.
02 липня 2016 Командувачем Військово-Морських Сил Збройних Сил України видано наказ №93 (по особовому складу), згідно до якого позивача звільнено з займаної посади та відповідно до вимог пункту 116 Положення про проходження громадянином України військової служби у Збройних Сил України визнано таким, що перебуває у розпорядженні Командувача Військово-Морських Сил Збройних Сил України.
При цьому, в наказі зазначено, що: «На термін перебування у розпорядженні Командувача Військово-Морських Сил Збройних Сил України ОСОБА_1 залишається на всіх видах забезпечення та у списках 37 окремого полку зв`язку Військово-Морських Сил Збройних Сил України та виконує обов`язки військової служби в межах визначених командиром 37 окремого полку зв`язку Військово-Морських Сил Збройних Сил України».
Таким чином, судом встановлено, що на час перебування позивача в розпорядженні Командувача Військово-Морських Сил Збройних Сил України, останній передав повноваження іншій посадовій особі, а саме, командиру 37 окремого полку зв`язку Військово-Морських Сил Збройних Сил України. Отже, ОСОБА_1 зобов`язаний виконувати обов`язки військової служби визначені командиром 37 окремого полку зв`язку Військово-Морських Сил Збройних Сил України. На час видання оскаржуваного наказу, наказ Командувача Військово-Морських Сил Збройних Сил України №93 від 02 липня 2016 (по особовому складу), ніким не скасований.
На виконання наказу Командувача Військово-Морських Сил Збройних Сил України №93 від 02 липня 2016 (по особовому складу) Командир військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) 21 липня 2016 видав наказ №137 «Про визначення функціональних обов`язків капітану 3 рангу ОСОБА_1 де зазначено: « 1. Визначити функціональні обов`язки військової служби капітану 3 рангу ОСОБА_1 , на час знаходження в розпорядженні згідно Додатку; 2. Безпосереднім начальником капітана 3 рангу ОСОБА_1 на час перебування у розпорядженні призначити заступника командира полку по роботі з особливим складом начальника відділення капітана 3 рангу ОСОБА_2 , а в разі його відсутності особу, яка його заміщає; 3. Контроль за виконанням наказу покласти на начальника штабу першого заступника командира військової частини НОМЕР_1 ; 4. Наказ довести до особового складу в частині, що його стосується».
13 лютого 2017 Командувачем Військово-Морських Сил Збройних Сил України видано наказ №17 (по особовому складу), яким внесено зміни до наказу №93 від 02 липня 2016. У пункті 1 зазначено: «Відповідно до частини 3 статті 4 Закону України «Про очищення влади», капітана 3 рангу ОСОБА_1 , заступника командира батальйону управління поро боті з особовим складом 37 окремого полку зв`язку Військово-Морських Сил Збройних Сил України, звільнити із займаної посади, та відповідно до вимог пункту 116 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України вважати таким, що перебуває у розпорядженні командира 37 окремого полку зв`язку Військово-Морських Сил Збройних Сил України».
10 жовтня 2017 Командир військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) видав наказ №109 про скасування наказу №137 від 21 липня 2016 командира військової частини НОМЕР_1 «Про визначення функціональних обов`язків капітану 3 рангу ОСОБА_1 » (а.с. 108).
Наведене дає підстави стверджувати, що на час прийняття судом першої інстанції постанови (17 жовтня 2017) наказ №137 від 21 липня 2016 було скасовано та не діяв, а отже, не може бути скасований судом.
Що стосується вимог позивача про визнання протиправним спірного наказу, з тих підстав, що ОСОБА_1 визначено функціональні обов`язки без зазначення штатної військової посади стосовно якої визначається обсяг виконання завдань та без покладення тимчасового виконання обов`язків військової служби за вакантною посадою, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.
Частиною 9 ст. 6 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»: «Порядок проходження військової служби військовослужбовцями, які не обіймають військових посад, установлюється положенням про проходження військової служби».
Так, згідно до абзацу 20, 21 п.116 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України «Військовослужбовці звільняються з посад та зараховуються в розпорядження посадових осіб наказами командирів (начальників), які мають право призначення на ці посади. Військовослужбовці, які зараховані в розпорядження відповідно до підпунктів 1-12 цього пункту, продовжують проходити військову службу згідно з цим Положенням, виконуючи обов`язки військової служби в межах, визначених посадовою особою, у розпорядженні якої вони перебувають».
Оскільки, як зазначено в п. 1 наказу №137 від 21 липня 2016 «…визначити функціональні обов`язки військової служби капітану 3 рангу ОСОБА_1 , на час знаходження в розпорядженні відповідно до додатку…» - твердження позивача про не визначення командиром його функціональних обов`язків не відповідають дійсності.
В наказі не зазначена штатна військова посада позивача на час перебування у розпорядженні, однак, Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України не зобов`язує командира визначати негайно посаду особі, яка перебуває в розпорядженні.
Такий обов`язок виникає у посадової особи з підстав, передбачених п. 117 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України де вказано, що: «Призначення на посади військовослужбовців, які перебувають у розпорядженні відповідних командирів (начальників), проводиться в якомога коротший строк, але не пізніше ніж через два місяці з дня звільнення з попередньої посади, за винятком випадків, передбачених підпунктами 12 - 16 пункту 116 цього Положення».
Так як спірний наказ видано на виконання наказу Командувача Військово-Морських Сил Збройних Сил України №93 від 02 липня 2016 (по особовому складу), суд апеляційної інстанції визнає, що Командир військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності), діяв в межах повноважень та у спосіб визначений Статутом внутрішньої служби Збройних Сил України.
Отже, при розгляді справи судом правильно застосовані норми матеріального і процесуального права, вірно встановлено фактичні обставини справи та дана правова оцінка.
Рішення суду першої інстанції викладено достатньо повно з посиланням на конкретні норми законів України та відповідають чинному законодавству.
Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, оскільки базуються на невірному трактуванні позивачем фактичних обставин норм матеріального і процесуального права.
За таких обставин підстав для скасування рішення суду та задоволення апеляційної скарги не убачається.
Керуючись: ст. ст. 293, 308, 310, 315, 316, 321, 322 КАС України, апеляційний суд,
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Одеського окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2017 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу без змін.
Постанова суду набирає законної сили негайно після її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду на протязі тридцяти днів з дня прийняття судового рішення.

Суддя-доповідач:

Судді: