Справа № 360/1685/17
Суддя: Коваленко Н.В.
Дата ухвалення: 2018-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

30 жовтня 2018 року

Київ

справа № 360/1685/17

провадження № К/9901/33648/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Коваленко Н.В., суддів: Берназюка Я.О., Гриціва М.І., провівши в касаційному порядку попередній розгляд справи за позовом ОСОБА_2 до Ірпінського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області про визнання протиправним рішення та зобов'язання призначити пенсію, за касаційною скаргою Ірпінського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області на постанову Бородянського районного суду Київської області у складі судді Міланіч А.М. від 12 вересня 2017 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду у складі колегії суддів: Саприкіної І.В., Карпушової О.В., Кучми А.Ю. від 8 листопада 2017 року,

УСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

1. ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до Ірпінського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області про визнання протиправним рішення та зобов'язання призначити пенсію, в якому просила:

- визнати протиправним рішення Ірпінського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області від 30 червня 2017 року № 12 про відмову їй у призначенні пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку, відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»;

- зобов'язання Ірпінське об'єднане управління Пенсійного фонду України Київської області призначити пенсію зі зниженням пенсійного віку, відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

2. Постановою Бородянського районного суду Київської області від 12 вересня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 8 листопада 2017 року, позовні вимоги ОСОБА_2 було задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення начальника Бородянського відділу Ірпінського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області від 30 червня 2017 року № 12 про відмову ОСОБА_2 у призначенні пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» зі зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Зобов'язано Ірпінське об'єднане управління Пенсійного фонду України Київської області призначити ОСОБА_2 пенсію за віком зі зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

3. Задовольняючи позовні вимоги суди попередніх інстанції виходили з того, що на час звернення до територіального органу Пенсійного фонду України позивачка набула права на призначення пільгової пенсії за віком відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», внаслідок постійного проживання в зоні гарантованого добровільного відселення не менше 3 років станом на 1 січня 1993 року.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

4. Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, Ірпінське об'єднане управління Пенсійного фонду України Київської області звернулось із касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Бородянського районного суду Київської області від 12 вересня 2017 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 8 листопада 2017 року та ухвалити нову постанову, якою відмовити ОСОБА_2 у задоволенні позовних вимог.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

5. Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 проживала без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1, з 1 січня 1989 року по 18 березня 1989 року, та з 18 березня 1989 року зареєструвалася за вказаною адресою і проживала по 30 січня 1992 року, з 30 січня 1992 року по 20 травня 2016 року була зареєстрована та проживала в АДРЕСА_2, з 20 травня 2016 року по даний час зареєстрована та проживає в АДРЕСА_3.

ОСОБА_2 звернулась до Бородянського відділу Ірпінського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Київській області із заявою про призначення їй пенсії за віком, зі зниженням пенсійного віку на підставі статті 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та статті 55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Рішенням Бородянського відділу Ірпінського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Київській області від 30 червня 2017 року № 12 позивачці було відмовлено у призначенні пенсії за віком на підставі статті 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та статті 55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», оскільки згідно записів у трудовій книжці останньої, вона працювала по 9 січня 1989 року на території, яка не відноситься до зони посиленого радіоекологічного контролю, а тому право на пенсію за віком вона набуде 13 липня 2021 року, після досягнення 60 років, як передбачено статтею 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

6. Вважаючи таке рішення відповідача неправомірним ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом.

ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

7. Касаційна скарга обґрунтована тим, що у ОСОБА_2 відсутнє право на отримання пенсії із зменшенням пенсійного віку, оскільки первинними документами не підтверджено факт її постійного проживання та факт постійної роботи, в зоні посиленого радіологічного контролю неменше 4 років станом на 1 січня 1993 року. Довідка виконавчого комітету Майданівської сільської ради Бородянського району від 10 квітня 2017 року № 104 не є документом, який підтверджує, що позивачка станом на 1 січня 1993 року прожила або відпрацювали у зоні посиленого радіологічного контролю не менше 4 років, оскільки зазначена довідка видана на підставі словесного твердження особи.

8. Відзиву на касаційну скаргу Ірпінського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області на постанову Бородянського районного суду Київської області від 12 вересня 2017 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 8 листопада 2017 року ОСОБА_2 не подано.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

9. Згідно приписів статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

10. Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

11. Згідно зі статтею 49 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської ката строфи»пенсії особам, віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4 встановлюються у вигляді а) державні пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

12. Статтею 15 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено, що умови, норми та порядок пенсійного забезпечення громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи, визначаються Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської ката строфи» або їм надається право на одержання пенсій на підставах, передбачених цим Законом.

13. Статтею 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачено, що особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії призначаються із зменшенням пенсійного віку.

Особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні посиленого радіологічного контролю за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 4 років, мають право на зниження пенсійного віку на 2 роки та додатково 1 рік за 3 роки проживання, роботи, але не більше 5 років.

Початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначеній зоні з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Оцінка доводів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанції

14. Із аналізу наведеної правової норми вбачається, що право на зменшення пенсійного віку мають особи, які в установленому законом порядку набули статусу потерпілого від Чорнобильської катастрофи та постійно проживали у зоні гарантованого добровільного відселення станом на 1 січня 1993 роки не менше 3 років.

15. Згідно довідки виконавчого комітету Майданівської сільської ради Бородянського району від 10 квітня 2017 року, ОСОБА_2 проживала без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1, з 1 січня 1989 року по 18 березня 1989 року, та з 18 березня 1989 року зареєструвалася за вказаною адресою і проживала по 30 січня 1992 року, з 30 січня 1992 року по 20 травня 2016 року була зареєстрована та проживала в АДРЕСА_2, з 20 травня 2016 року по даний час зареєстрована та проживає в АДРЕСА_3.

16. Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 підтвердили, що ОСОБА_2 з 1 січня 1989 року по теперішній час проживає в АДРЕСА_4.

17. Село Майданівка Бородянського району Київської області у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України від 23 липня 1991 року № 106 відносилося до зони посиленого радіоекологічного контролю.

18. Матеріалами справи підтверджено постійне проживання позивачки в зоні посиленого радіоекологічного станом на 1 січня 1993 року не менше 4 років, що дає право на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку.

19. Згідно частини 2 статті 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

20. Колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про те, що на час звернення до територіального органу Пенсійного фонду України позивачка набула права на призначення пільгової пенсії за віком відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», внаслідок постійного проживання в зоні радіоекологічного контролю не менше 4 років станом на 1 січня 1993 року. Подані позивачкою документи не викликають сумнівів щодо її проживання в зоні посиленого радіологічного контролю. Інших підстав неможливості призначення ОСОБА_2 пенсії відповідачем не наведено, а тому відмова відповідача у призначенні позивачці пенсії за віком на пільгових умовах із зменшенням пенсійного віку є необґрунтованою.

21. Вказаний висновок узгоджується з висновком Верховного Суду, викладеним у постановах від 5 червня 2018 року у справі № 565/841/17, від 31 липня 2018 року у справі № 572/1003/17, від 22 серпня 2018 у справі № 146/1024/17.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

22. За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про те, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій є законними і не підлягають скасуванню, оскільки суди, всебічно перевіривши обставини справи, вирішили спір у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин; в них повно відображені обставини, що мають значення для справи, висновки судів щодо встановлених обставин і правові наслідки є правильними, а доводи касаційної скарги їх не спростовують.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Ірпінського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області залишити без задоволення, а постанову Бородянського районного суду Київської області від 12 вересня 2017 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 8 листопада 2017 року - без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Н. В. Коваленко

Судді Я. О. Берназюк

М. І. Гриців