Справа № 805/4268/16-а
Суддя: Васильєва І.А.
Дата ухвалення: 2018-10-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

26 жовтня 2018 року

Київ

справа №805/4268/16-а

адміністративне провадження №К/9901/41460/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

Судді-доповідача - Васильєвої І.А.,

суддів - Пасічник С.С., Юрченко В.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження

касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Слов'янська індустріальна спілка «Сода»

на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 14.12.2016 року (суддя Бабіч С.І.),

та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 21.02.2017 року (судді: Гайдар А.В., Василенко Л.А., Казначеєв Е.Г.),

у справі №805/4268/16-а

за позовом Слов'янської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Слов'янська індустріальна спілка «Сода»

про стягнення заборгованості у розмірі 233 703, 09 грн,

В С Т А Н О В И В:

08 листопада 2016 року Слов'янська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області (далі - позивач, Слов'янська ОДПІ) звернулась до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Слов'янська індустріальна спілка «Сода» (далі - відповідач, ТОВ «Сода») про стягнення заборгованості у розмірі 233 703, 09 грн.

В позові пред'явлена до стягнення сума у розмірі 233 703, 09 грн обґрунтована несплатою відповідачем податкових зобов'язань, визначених в податкових деклараціях з плати землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) від 17.02.2016 року № та від 22.02.2016 року № за періоди червень 2016 року - серпень 2016 року.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 14 грудня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 21 лютого 2017 року позов задоволений, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Слов'янська індустріальна спілка «Сода» (, 84112, Донецька область, м. Слов'янськ, вул. Чубаря, буд. 91) заборгованість з земельного податку з юридичних осіб в сумі 117 416, 70 грн. та 116 286, 39 грн (арк. справи 35-38, 69-71).

Не погоджуючись із прийнятими рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, позивач звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій, з посиланням на порушення судами при вирішенні спірного питання норм матеріального права, просив скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанції, та прийняти нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позову. В обґрунтування доводів касаційної скарги відповідач зазначив, що судами першої та апеляційної інстанції не взято до уваги, що підприємство з травня 2014 року не в повному обсязі відновило пошкоджену виробничу інфраструктуру з огляду на недостатність коштів на підприємстві, внаслідок втрати ринків збуту продукції після бойових дій, отже відповідач не може сплатити в повному обсязі встановлені законодавством податки і збори. До того ж, з врахуванням вимог статті 6 Закону України № 1669, та з огляду на те, що м. Слов'янськ віднесено до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалась антитерористична операція, і відповідачу на виконання вимог статті 10 цього Закону Сертифікатами ТПП від 01.09.2014 року засвідчені форс-мажорні обставини (щодо справляння та сплати податків, а також граничних строків подання декларацій), відповідач звільняється на період проведення АТО від сплати земельного податку, та орендної плати за землю.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.03.2018 року касаційну скаргу разом з матеріалами справи було передано судді-доповідачу Васильєвій І.А. та визначений склад колегії суддів, до якої також входять судді: Пасічник С.С. та Юрченко В.П.

Відповідно до частини першої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин перевіряє правильність застосування судом першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права.

У відповідності до ухвали Верховного Суду від 28 вересня 2018 року справа розглядається в письмовому провадженні.

Дослідивши матеріали справи та доводи касаційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судами першої та апеляційної інстанції позивач, є платником, зокрема орендної плати за землю, який зареєстрований та здійснює господарську діяльність у м. Слов'янськ Донецької області.

Не є спірним між сторонами, що сума боргу, пред'явлена позивачем до стягнення з відповідача у даній справі утворилась внаслідок несплати відповідачем самостійно визначених в податкових деклараціях з плати землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) від 17.02.2016 року № та від 22.02.2016 року № податкових зобов'язань з орендної плати з юридичних осіб за періоди червень 2016 року - серпень 2016 року у загальному розмірі 233 703, 09 грн.

Спірним в даній справі, з врахуванням доводів касаційної скарги, є розповсюдження на відповідача вимог ЗУ № 1669 в частині звільнення останнього на період проведення АТО від сплати земельного податку, та орендної плати за землю за вказані періоди.

З приводу викладеного суд зазначає наступне.

Як встановлено підпунктом 14.1.136 пункту 14.1 статті 14 Податкового Кодексу України орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності є обов'язковим платежем, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.

Пунктом 288.7 статті 288 Податкового кодексу України встановлено, що податковий період, порядок обчислення орендної плати, строк сплати та порядок її зарахування до бюджетів застосовується відповідно до вимог статей 285 - 287 цього розділу.

Платники плати за землю самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному органу державної податкової служби за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями (пункт 286.2 статті 286 Податкового кодексу України).

Податкове зобов'язання щодо плати за землю визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця (пункт 287.3 статті 287 Податкового кодексу України).

Платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом (пункт 57.1 статті 57 Податкового Кодексу України).

02 вересня 2014 року Верховною Радою України прийнято Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» № 1669-VII, який набрав чинності 15 жовтня 2014 року та визначає тимчасові заходи для забезпечення підтримки суб'єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення.

Відповідно до статті 1 вказаного Закону встановлено, що територією проведення антитерористичної операції є територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

Відповідно до статті 6 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» визначено: під час проведення антитерористичної операції звільнити суб'єктів господарювання, які здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, від сплати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності.

Відповідно до частини 3 статті 11 Прикінцеві та перехідні положення зазначеного Закону, закони та інші нормативно-правові акти України діють у частині, що не суперечить цьому Закону.

Згідно з пунктом 5 статті 11 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1669 Кабінет Міністрів України у десятиденний строк з дня опублікування цього Закону зобов'язаний, зокрема: затвердити перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014 "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" № 405/2014 від 14.04.2014, у період з 14.04.2014 року до її закінчення.

З 08 червня 2016 року стаття 6 Закону України № 1669-VII викладена в новій редакції, а саме, визначено, що звільняються суб'єкти господарювання від плати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності в населених пунктах згідно з переліками, передбаченими частиною четвертою статті 4 цього Закону.

У відповідності до частини четвертої статті 4 даного Закону, перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та перелік населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, затверджуються Кабінетом Міністрів України (Розпорядження КМУ від 07.11.2014 № 1085-р, до якого місто Слов'янськ не віднесено).

У межах спірних правовідносин стягнення суми податкового боргу відбувається за періоди червень 2016 року-серпень 2016 року, тобто в період дії вищенаведеної статті 6 Закону України № 1669 у вищевикладеній редакції, яка відсилає на вимоги Розпорядження № 1085-р, яке не відносить м. Слов'янськ до переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади не здійснюють свої повноваження, та перелік населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення.

З огляду на викладене суд касаційної інстанції погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанції про задоволення позову шляхом стягнення з відповідача самостійно визначених в податкових деклараціях з земельного податку, та несплачених сум з орендної плати за землю з юридичних осіб у загальному розмірі 233 703, 09 грн.

Щодо посилань відповідача в касаційній скарзі на те, що підприємство не взмозі сплатити в повному обсязі встановлені законодавством податки і збори, оскільки з травня 2014 року не в повному обсязі відновило пошкоджену виробничу інфраструктуру у зв'язку з недостатністю коштів на підприємстві внаслідок втрати ринків збуту продукції після бойових дій, суд звертає увагу, що з врахуванням цих пояснень, підтверджених документально, та Сертифікату ТПП, який виданий відповідачу для засвідчення форс-мажорних обставин щодо своєчасної сплати податків і зборів, відповідач має право з врахуванням вимог пп 100.4-100.5 статті 100 Податкового кодексу України звернутись до позивача з відповідною заявою про розстрочення та/або відстрочення сплати грошових зобов'язань, або сплати податкового боргу.

Доводи касаційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються матеріалами справи і не дають підстав вважати, що при прийнятті оскаржуваних рішень, судами першої та апеляційної інстанцій було порушено норми матеріального та процесуального права при вирішенні спірного питання.

Згідно частини 1 статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

На підставі викладеного, керуючись статтями 341, 343, 349, 350 , 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Слов'янська індустріальна спілка «Сода», - залишити без задоволення.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 14.12.2016 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 21.02.2017 року у справі №805/4268/16-а, - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя І.А. Васильєва
Судді: С.С. Пасічник
В.П. Юрченко