Справа № 1840/3115/18
Суддя: Є.Д. Кравченко
Дата ухвалення: 2018-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 жовтня 2018 р. Справа №1840/3115/18
Сумський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Кравченка Є.Д.,
за участю секретаря судового засідання - Михайленко О.В.,
представника відповідача - ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу № 1840/3115/18
до Сумського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області
про зобов'язання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_2 (далі - позивач) звернулась до Сумського окружного адміністративного суду з позовом до Сумського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області (далі - відповідач), в якому просить зобовязати відповідача призначити їй пенсію на пільгових умовах, відповідно до п. "б" ст. 13 Закону України " Про пенсійне забезпечення", з дня звернення за призначенням пенсії, з 08.11.2017.
Позовні вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_2 в період з 28.02.1988 по 04.05.1998 працювала на Сумській фармацевтичній фабриці фасувальником 2 розряду, повний робочий день була зайнята у фасовці лікарських засобів зі шкідливими умовами праці, а тому згідно з постановою Кабінету Міністрів України № 162 від 11.03.1994, список № 2 розділ 23, підрозділ І, має право на пенсію на пільгових умовах. Загальний стаж роботи позивача зі шкідливими умовами праці становить 10 років 2 місяці 6 днів, що підтверджується трудовою книжкою, довідками про підтвердження пільгового стажу, наказом по підприємству про атестацію робочих місць. Однак, листом № 4301/05-20 від 31.01.2018 Сумське обєднане управління Пенсійного фонду України в Сумській області повідомило ОСОБА_2, що їй відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, у звязку з відсутністю довідки відповідно до п. 20 Порядку підтвердження наявного пільгового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12.08.1993. Позивач вважає вказану відмову безпідставною, протиправною та такою, що порушує її право на пенсійне забезпечення.
У судове засідання позивач та/або його представник не прибув, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 205 КАС України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.
Враховуючи неявку позивача та його представника без повідомлення суду про причини неявки, суд вважає можливим розглядати справу за їх відсутності.
Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечував, просив суд відмовити у його задоволенні.
Заслухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 в період з 28.02.1988 по 04.05.1998 працювала на Сумській фармацевтичній фабриці фасувальником 2 розряду, що підтверджується трудовою книжкою позивача (а.с. 12) та довідкою управління охорони здоровя Сумської ОДА від 27.10.2017 № 01-26/4/1944 (а.с. 18).
Наказом директора Сумської фармацевтичної фабрики від 27.12.1996 № 141/1 на підставі проведеної атестації робочих місць затверджено перелік професій та посад, зайнятість на яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, до якого включено посаду фасувальника (а.с. 17).
Як встановлено із довідки Сумської фармацевтичної фабрики від 25.12.2000 № 288 (а.с. 16) ОСОБА_2 працювала з 28.02.1988 по 04.05.1998 на посаді фасовщика у фасовачному цеху КП "Сумська фармацевтична фабрика", і повний робочий день була зайнята у фасовці лікарських засобів зі шкідливими умовами праці, а саме: 1) настоянки (валеріани, пустирнику); 2) спиртові розчини (кислоти мурашиної, саліцилової); 3) мазі з ефірними маслами (камфорним, ментоловим); 4) розчин аміаку 10%. Згідно постанови КМУ № 162 від 11.03.1994, список № 2, розділ 23, підрозділ І , ОСОБА_2 має право на пенсію на пільгових умовах.
Станом на 08.11.2017 ОСОБА_2 досягла віку 51 року та 6 місяців, оскільки народилася 10.04.1966.
У листопаді 2017 року позивач звернулася до відповідача із заявою, в якій просила призначити їй пенсію за віком на пільгових умовах, відповідно до п. "б" ст. 13 Закону України " Про пенсійне забезпечення" (а.с. 14-15).
Про вказане рішення позивача повідомлено листом від 31.01.2018 № 4301/05-20 (а.с. 11).
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-ІV передбачено, що пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком №1 та на інших роботах зі шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди цим особам пенсії призначаються органами Пенсійного фонду за нормами цього закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення».
Статтею 100 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачений порядок призначення пільгових пенсій особам, які мали право на пенсію на пільгових умовах до введення в дію цього Закону, відповідно до якої особам, які працювали до введення в дію цього Закону на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, передбачених раніше діючим законодавством, пенсії за віком призначаються на таких умовах: а) особам, які мають на день введення в дію цього Закону повний стаж на зазначених роботах, що давав право на пенсію на пільгових умовах, пенсії в розмірах, передбачених цим Законом, призначаються відповідно до вимог за віком і стажем, встановлених раніше діючим законодавством; б) особам, які не мають повного стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, вік, необхідний для призначення пенсії відповідно до статті 12, знижується пропорційно наявному стажу в порядку, передбаченому статтями 13 - 14 цього Закону, виходячи з вимог цього стажу, встановлених раніше діючим законодавством.
Відповідно до ст. 13 п. б Закону на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах. До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1970 року народження і старші після досягнення ними такого віку:
50 років - по 31 березня 1965 року включно;
50 років 6 місяців - з квітня 1965 року по 30 вересня 1965 року;
51 рік - з 1 жовтня 1965 року по 31 березня 1966 року;
51 рік 6 місяців - з 1 квітня 1966 року по 30 вересня 1966 року.
На час роботи позивача на Сумській фармацевтичній фабриці з 28.02.1988 по 21.08.1992 чинним нормативно-правовим документом, який встановлював умови визначення шкідливих та важких умов праці, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах, була постанова Ради Міністрів СРСР № 1173 від 22.08.1956 Про затвердження списків виробництв, цехів, професій та посад, робота на яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах та у пільгових розмірах, відповідно до п. 1 Розділу XXV якої право на пенсію мають особи, які здійснюють фасування препарата МАП, мазей та емульсій, що містять летючі та сильнодіючі наповнювачі, пелоідіну, барію гідроокисі.
Згідно постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 № 162 «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах» (яка діяла на час звільнення ОСОБА_2 із посади), у списку № 2, розділ 23, підрозділ І, зазначена посада робітника хіміко-фармацевтичного і фармацевтичного виробництва.
Чинною постановою Кабінету Міністрів України від 16 січня 2003 року № 36 «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах», затверджено відповідні списки, згідно списку № 2, розділу 23, підрозділу І, також зазначена посада робітника хіміко-фармацевтичного і фармацевтичного виробництва.
Згідно затвердженого спільним наказом МОЗ та Мінпраці та соціальної політики України, Довідника кваліфікаційних характеристик професій працівників охорони здоровя у розділі Робітники зазначена посада фасувальника медичних виробів.
Відповідно до ст. 26 Закону «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Згідно зі ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до п. 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637) у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. В уточнюючій довідці має бути зазначено: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу, в тому числі за Списком № 2; професію або посаду; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування Списків або їхні номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видано таку довідку.
Тобто, зазначеною нормою встановлено, що використання норм постанови № 637 шляхом надання уточнюючих довідок про підтвердження спеціального стажу (у тому числі й зайнятості позивача протягом повного робочого дня на шкідливих роботах, що є спірним у цій справі) має місце лише у разі відсутності в трудовій книжці/або відповідних записах до неї відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, або за вислугу років, встановлених для окремих категорій працівників.
Згідно Порядку № 383 підставою для зарахування окремих періодів роботи до Списку № 1 під час обчислення пенсії є насамперед наявність професії (посади) та виробництва у відповідному Списку, підтвердження шкідливих умов праці впродовж повного робочого дня (не менш ніж 80%), установленого для такого виробництва, а також проведення атестації робочих місць (після 21 серпня 1992 p.).
Порядок проведення атестації робочих місць за умовами праці затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 01 серпня 1992 року № 442 (далі - Порядок № 442).
Відповідно до пунктів 1, 2 Порядку № 442 атестація робочих місць за умовами праці (далі - атестація) проводиться на підприємствах і організаціях незалежно від форм власності й господарювання, де технологічний процес, використовуване обладнання, сировина та матеріали є потенційними джерелами шкідливих і небезпечних виробничих факторів, що можуть несприятливо впливати на стан здоров'я працюючих, а також на їхніх нащадків як тепер, так і в майбутньому. Основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.
Згідно із пунктом 4 Порядку від 01 серпня 1992 року № 442 атестація проводиться атестаційною комісією, склад і повноваження якої визначається наказом по підприємству, організації в строки, передбачені колективним договором, але не рідше одного разу на 5 років.
Відповідно до пункту 4.2 Наказу Міністерства праці та соціальної політики України за № 383 від 18.11.2005 року «Про затвердження Порядку застосування Списків № 1 та № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах» результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умови і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація.
Комплексний аналіз норм Закону № 1788 та Порядку дає підстави дійти висновку, що необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до пункту "б" статті 13 Закону № 1788 є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у списку № 2, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці. Документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.
Судом встановлено, що період роботи ОСОБА_2 з 01.03.1988 по 04.05.1998 на КП "Сумська фармацевтична фабрика", а саме на посаді фасувальника 2 розряду становить 10 років 2 місяці 6 днів, що підтверджено записом в трудовій книжці (а.с. 12), довідкою про підтвердження пільгового стажу від 25.12.2000 № 288 (а.с. 16), наказом по підприємству про атестацію робочих місць від 27.12.1996 № 141/1 (а.с. 17).
Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачем при зверненні за призначенням пенсії за віком на пільгових умовах були надані всі необхідні документи, в тому числі довідка про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії. При цьому суд зауважує, що довідка від 25.12.2000 № 288 відповідає вимогам п. 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637, оскільки містить відомості про періоди роботи позивача, що зараховуються до спеціального стажу, в тому числі за Списком № 2; професію або посаду; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування Списків або їхні номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видано таку довідку.
Отже, доводи відповідача про невідповідність вищезазначеної довідки вимогам законодавства суд вважає хибними та не бере їх до уваги.
Оскільки пільговий стаж роботи позивача підтверджений належно оформленими записами у трудовій книжці та довідкою про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії, суд вважає безпідставним рішення відповідача від 13.01.2018 про відмову у призначенні ОСОБА_2 пенсії за віком на пільгових умовах.
Згідно із ч. 2 ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення серед іншого, про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень. Відповідно до ч.2 ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.
Водночас, стосовно позовних вимог про зобовязання відповідача призначити пенсію, суд зазначає наступне.
Вирішення питань щодо призначення пенсії належить до виключної компетенції відповідача та не належить до компетенції адміністративного суду, а відтак суд не повноважний перебирати функції іншого суб'єкта владних повноважень в реалізації відповідних управлінських функцій і вирішенні питань, віднесених до виключної компетенції такого суб'єкта та зобов'язувати його приймати рішення, які входять до його компетенції чи до компетенції іншого органу. Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень на відповідність закріпленим ч. 3 ст. 2 КАС України критеріям, не може втручатися у дискрецію суб'єкта владних повноважень в межах такої перевірки.
У відповідності з Рекомендаціями № R (80) 2 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень від 11.03.1980 р., під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.
Враховуючи викладене, позовні вимоги у частині зобовязання відповідача призначити їй пенсію на пільгових умовах, відповідно до п. "б" ст. 13 Закону України " Про пенсійне забезпечення", з дня звернення за призначенням пенсії, з 08.11.2017 задоволенню не підлягають.
Водночас, враховуючи повноваження суду при вирішення справи, визначені ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства, для повного захисту прав позивача, суд вважає за необхідне зобов'язати Сумське об'єднане управління Пенсійного фонду України Сумської області повторно розглянути заяву ОСОБА_2 про призначення пенсії.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Таким чином, суд прийшов до висновку, що сума судового збору в розмірі 704 грн. 80 коп. підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача.
Що стосується вимог про стягнення на користь позивача витрат на правову допомогу у сумі 3000 грн., то суд відмовляє у їх задоволенні виходячи з наступного.
Згідно із ч. 2, 3 ст. 134 КАС України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб'єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Суд зауважує, що витрати на оплату правової допомоги в сумі 3000,00 грн. не підтверджуються належними доказами, зокрема позивачем не надано оригіналу або належним чином засвідченої копії платіжного документу про перерахування коштів на вказану суму. Надана представником позивача фотокопія квитанції не може бути належним доказом оплати витрат на правову допомогу.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241- 246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов ОСОБА_2 до Сумського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області про зобов'язання вчинити дії задовольнити частково.
У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Є.Д. Кравченко

Повний текст рішення складений та підписаний 01.11.2018.