Справа № 811/1610/18
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2018-11-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а їн и

01 листопада 2018 року м. Дніпросправа № 811/1610/18

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Семененко Я.В. (доповідач),

судді: Бишевська Н.А., Добродняк І.Ю.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області

на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 05 липня 2018 року (суддя Пасічник Ю.П.) у справі №811/1610/18 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії,-

В с т а н о в и В :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просила:

-визнати протиправною відмову Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області у наданні ОСОБА_1 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 2,00 га на території Клинівської сільської ради Голованівського району Кіровоградської області, викладену в листі від 10.05.2018 року №С-4712/0-3254/0/17-18;

-зобовязати Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області надати ОСОБА_1 дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, площею 2,00 га на території Клинівської сільської ради Голованівського району Кіровоградської області;

- визначити Головному управліню Держгееокадастру у Кіровоградській області розумний строк для виконання судового рішення.

В обґрунтування заявлених вимог посилалась на те, що відповідачем протиправно відмовлено у наданні дозволу розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовною площею 2,0га для ведення особистого селянського господарства.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 05 лютого 2018 року позов задоволено частково, а саме:

визнано протиправною відмову Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області у наданні ОСОБА_1 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 2,00 га на території Клинівської сільської ради Голованівського району Кіровоградської області, викладену в листі від 10.05.2018 року №С-4712/0-3254/0/17-18;

зобов'язано Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області не пізніше 30 днів з дня набрання цим рішенням суду законної сили повторно розглянути заяву

від 16.04.2018 року про наданя ОСОБА_1 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 2,00 га на території Клинівської сільської ради Голованівського району Кіровоградської області та прийняти рішення, з урахуванням висновків суду.

В іншій частині позову відмовлено.

Рішення суду мотивовано встановленими обставинами справи, які свідчать про необґрунтованість відмови відповідача у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою, оскільки така відмова відповідача не ґрунтуються на положеннях Земельного кодексу України. З цих підстав суд вказав на неправомірність відмови позивачу у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства. Визначаючи спосіб захисту порушеного права, враховуючи дискреційні повноваження відповідача, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що належним способом захисту порушеного права є зобовязання відповідача повторно розглянути заяву позивача про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою. При цьому, суд вказав на те, що при прийнятті в подальшому відповідачем рішення, останній не вправі відмовляти позивачу у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою з тих самих підстав, за яких судом визнані протиправними дії відповідача.

Не погодившись з рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позову. Обгрунтовуючи вимоги апеляційної скарги відповідач посилається на те, що суд дійшов безпідставного висновку про наявність підстав для задоволення позову. З цього приводу заявник апеляційної скарги вказує на те, що наявність тільки звернення до органу, що здійснює розпорядження земельними ділянками, не означає автоматичне задоволення такого клопотання, оскільки орган державної влади на законних підставах має право відмовити заявнику у задоволенні такого клопотання. При цьому, як зазначає відповідач, суд не зясував чи були наявні підстави для відмови позивачу у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою. З цього приводу відповідач також вказує на те, що позивач не дотримався порядку набуття права власності, який визначено Земельним кодексом України, у звязку з чим йому було правомірно відмовлено у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить залишити рішення суду без змін з огляду на його законність і обґрунтованість.

Перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції, в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Встановлені обставини справи свідчать про те, що 16.04.2018 року звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області із заявою про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства на території Клинівської сільської ради Голованівського району Кіровоградської області (а.с.10).

До вказаної заяви позивачем додані: графічні матеріали, на яких зазначено розташування бажаного місця земельної ділянки; копія паспорта громадянина та ідентифікаційного коду (а.с.8,11).

Головне управління Держгеокадастру України у Кіровоградській області листом від 10.05.2018 року №С-4712/0-3254/0/17-18 повідомило позивача, що Головним управлінням сформовано перелік земельних ділянок із зазначенням площі, які можуть бути передані в межах норм безоплатної приватизації на території області. Враховуючи невідповідність місця розташування земельної ділянки, відносно якої порушено питання щодо надання дозволу на розроблення проекту землеустрою, Головне управління Держгеокадастру України у Кіровоградській області відмовили у задоволенні заяви позивача.

Також у вищевказаному листі зазначено, що інформація про перелік земельних ділянок оприлюднена на офіційному веб-сайті Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області.

Відмова у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою стало підставою звернення ОСОБА_1. з позовом до суду.

За наслідками перегляду справи, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для частковом задоволення позову з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.118 Земельного кодексу України громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Згідно ч.4 ст.122 Земельного кодексу України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Частиною 6 статті 118 Земельного кодексу України передбачено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Згідно із ч.7 ст.118 Земельного кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Проаналізувавши вищевказані положення Закону, суд першої інстанції правильно вказав на те, що законодавцем визначено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, а саме: невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Враховуючи те, що лист відповідача не містять інформації про наявність підстав для відмови у наданні дозволів на розробку документації із землестрою, які визначені вимог ч.7 ст.118 Земельного кодексу України, суд першої інстанції обґрунтовано вказав на те, що відмова відповідача у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою не відповідає вимогам чинного законодавства.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що у спірних правовідносинах відповідач діяв не на підставі та не у спосіб, що встановлені законом.

Посилання заявника апеляційної скарги на те, що наявність тільки звернення до органу, що здійснює розпорядження земельними ділянками, не означає автоматичне задоволення такого клопотання, не свідчать про необґрунтованість висновків суду першої інстанції, оскільки орган державної влади може відмовити у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою лише з підстав, які прямо визначені законом, але у спірному випадку, відмовляючи у наданні такого дозволу, відповідач не навів законодавчо визначених для цього підстав.

Необгрунтованими суд апеляційної інстанції вважає і аргументи відповідача про те, що позивач не дотримався порядку набуття права власності, який визначено Земельним кодексом України, у звязку з чим йому було правомірно відмовлено у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою. З цього приводу суд зазначає, що спірні правовідносини не стосуються набуття права власності особою на земельну ділянку. Предметом спору у цій справі є правомірність відмови у наданні дозволу на розроблення проекту відведення землеустрою, а не правомірність дій щодо надання у власність земельної ділянки.

Таким чином, суд приходить до висновку про те, що рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог щодо визнання неправомірною відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою, є законним і обґрунтованим.

Встановивши обставини справи, які свідчать про порушення прав позивача у спірних правовідносинах, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що належним способом захисту права є зобовязання відповідача повторно розглянути заяву позивача про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою. При цьому, суд першої інстанції, з метою остаточного вирішення спору між сторонами, обґрунтовано вказав на те, що при прийнятті в подальшому відповідачем рішення, останній не вправі відмовляти позивачу у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою з тих самих підстав, за яких судом визнані протиправними дії відповідача.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, у звязку з чим підстав для його скасування не існує.

На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст.315, ст.ст. 316, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області залишити без задоволення, а рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 05 липня 2018 року у справі №811/1610/18 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у строки, визначені ст. 329 КАС України.

Повне судове рішення складено 01.11.2018р.

Головуючий суддя Я.В. Семененко

суддя Н.А. Бишевська

суддя І.Ю. Добродняк