Справа № 274/245/17
Суддя: Охрімчук І.Г.
Дата ухвалення: 2018-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 274/245/17 Головуючий у 1-й інстанції: Замега О.В.

Суддя-доповідач: Охрімчук І.Г.

02 листопада 2018 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Охрімчук І.Г.

суддів: Капустинського М.М. Мацького Є.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Міністерства оборони України на рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 06 квітня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України , третя особа: ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання дій неправомірними та зобов`язати вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :
Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати протиправним дії Міністерства оборони України про відмову в призначенні та виплаті йому одноразової грошової допомоги у відповідності до статті 16 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у розмірі, встановленому Порядком, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975, а саме 250-кратному прожитковому мінімумі, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення першої групи інвалідності;

- зобов`язати Міністерство оборони України нарахувати та виплатити йому одноразову грошову допомогу у відповідності до статті 16 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у розмірі, встановленому Порядком, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975, а саме 250-кратному прожитковому мінімумі, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення першої групи інвалідності.

В обґрунтування позову зазначив, що він проходив військову службу в Збройних Силах Радянського Союзу з 29 серпня 1955 року по 29 жовтня 1960 року, з 21 грудня 1960 року по 24 березня 1988 року, з 28 червня 1982 року по 27 червня 1984 року. В період з 24 жовтня 1956 року по 10 листопада 1956 року приймав участь в бойових діях в Угорщині, під час яких захворів. Внаслідок захворювання 13 вересня 2013 року позивачу первинно було встановлено другу групу інвалідності, в подальшому під час повторного огляду після 01 січня 2014 року йому встановлено першу групу інвалідності у звязку з захворюванням, що повязане з виконанням обовязків військової служби.

Також, позивач вважає, що набув право на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до статті 16 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», оскільки відповідно до вимог чинного законодавства, право на отримання одноразової грошової допомоги у звязку з інвалідністю, що настала після звільнення з військової служби внаслідок захворювання, повязаного з її проходженням, починається саме з моменту настання підстав для отримання цієї допомоги, а саме з моменту отримання інвалідності, а не з моменту звільнення з військової служби.

Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду від 07 липня 2017 року відкрито скорочене провадження у даній справі у відповідності до ст.183-2 Кодексу адміністративного судочинства України(в редакції, яка діяла на момент звернення до суду з позовом).

Рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 06.04.2018 року позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Міністерства оборони України (м.Київ, прос. Повітрофлотський) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії- задоволено.

Визнано протиправними дії Міністерства оборони України, щодо відмови в призначенні та виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у звязку з встановленням 15 червня 2016 року першої групи інвалідності внаслідок захворювань, повязаних з виконанням обовязків військової служби, у відповідності до статті 16 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у розмірі, встановленому Порядком, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975, а саме 250-кратному прожитковому мінімумі, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення першої групи інвалідності.

Зобов`язано Міністерство оборони України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомоги у зв`язку з встановленням йому 15 червня 2016 рокуінвалідності першої групи внаслідок захворювань, повязаних з виконанням ним обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, у розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, а саме 15 червня 2016 року, відповідно до статіт 16 Закону України «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей» та Порядку затвердженого Постановою КМУ від 25 грудня 013 року № 975.

Не погоджуючись з рішення суду першої інстанції відповідач по справі подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати рішення Бердичівського міськрайонного суду від 06.04.2018 року та прийняти нове про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 . В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач зазначив, що оскільки позивач звернуввся щодо призначення йому одноразової грошової допомоги з підстав отримання 1 групи інвалідності 15.06.2018 року в порядку, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975. У відповідності до листа Міністерства охорони здоров`я №16.06.-16/625-16/10515 від 27.04.2016 року чітко вказано, що днем виникнення права на отримання одноразової грошоої допомоги,згідно Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" вважається дата проходження громадянином первинного огляду МСЕК, тому право на звернення позивача для отримання одноразової грошової допомоги виникло з 13.09.2013 року моменту встановлення 2ї групи інвалідності, що підтверджується довідкою до Акта огляду МСЕК від 20 вересня 2013 року. Повторне встановлення позивачу групи інвалідності, на їх думку не може ввжажатись підставою для виплати відповідної одноразової грошової допомоги.

Керуючись приписами ст.311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, прийшла до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Судом встановлено, що позивач проходив військову службу в Збройних Силах з 29 серпня 1955 року по 29 жовтня 1960 року, з 21 грудня 1960 року по 24 березня 1988 року. В період з 24 жовтня 1956 року по 10 листопада 1956 року позивач проходив службу в Угорщині та приймав участь в бойових діях, що підтверджується довідкою Бердичівського обєднаного міського військового комісаріату № 4/130 від 03 жовтня 2016 року.

Згідно виписки з наказу по управлінню військової частини 61211 № 78 від 05 квітня 1983 року майора ОСОБА_1 , звільненого в запас наказом ГК СВ № 0159 від 04 березня 1983 року по статті 59 пункту «б» по хворобі, з правом носіння військового одягу, виключено зі списків особового складу частини і всіх видів забезпечення з 25 березня 1983 року та направлено на облік до Бердичівського ОГВК Житомирської області.

Відповідно до витягу із протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України по встановленню причинного звязку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця № 1715 від 11 липня 2013 року комісією встановлено, що захворювання позивача: бронхіальна астма ІІІ ступеня, персистуюча форма середньої важкості, емфізема легень, дифузний пневмосклероз, , ХЛН ІІ ступеню, легеневе серце, легеново-серцева недостатність ІІ ступеню, залишкові явища ішемічного інсульту в лівій скроневій ділянці (2013р.), у вигляді дискуляторної енцелофалопатії ІІ ступеню з лікрово-дискулярним астено-невротичним і цефалгічниим синдромам, мнестичним зниженням, ІХО, атеросклеротичний кардіосклероз, ФК-ІІ, СН-ІІ Аст, гіпертонічна хвороба ІІ ступеню, кризовий перебіг, ангіопатія сітківки обох очей повязані з виконанням обовязків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, що підтверджується також свідоцтвом про хворобу № 327 від 04 листопада 1982 року. З 13 вересня 2013 року позивачу було встановлено інвалідність ІІ групи в звязку з захворюванням, що повязане з виконанням обов`язків військової служби, при перебуванні в країнах де велись бойові дії, що підтверджується довідкою до Акта огляду МСЕК від 20 вересня 2013 року, серії 10 ААБ № 667182. З довідки до акту огляду медико-соціальної експертної комісії від 27 липня 2016 року серії 12 ААА № 514807 ОСОБА_1 було встановлено інвалідність І групи довічно, в звязку з захворюванням, що повязане з виконанням обов`язків військової служби, при перебуванні в країнах де велись бойові дії.

Позивач 17 жовтня 2016 року звернувся до Бердичівського об`єднаного міського військового комісаріату із заявою та додатками стосовно призначення йому виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням першої групи інвалідності, яка пов`язана з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії.

Згідно протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних з призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум № 30 від 31 березня 2017 року комісія відмовила в призначенні ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, як такому, що звільнений з військової служби до набуття чинності нової редакції статті 16 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», тобто до 01 січня 2014 року.

Таким чином, спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Конституцією України, Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" , який відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, рішенню суду першої інстанції судова колегія зазначає наступне.

Відповідно до пункту 2 частини 1 ст. 3 ст. 1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 №2011-XII (в редакцій, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі - Закон №2011-XII), дія цього закону поширюється на військовослужбовців, які стали інвалідами внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби, та членів їх сімей, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісти.

Відповідно до ч.ч. 1, 2ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (в редакції, що була чинною на час спірних правовідносин) одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Згідно п. 5 частини другоїст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей`одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням ним військової служби, або встановлення особі, звільненій з військової служби, інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби чи після закінчення тримісячного строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження зазначеної служби.

Відповідно статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей`можна дійти висновку, що право на одноразову грошову допомогу у військовослужбовця виникає і у тому разі коли інвалідність настала після перебігу тримісячного строку з дня його звільнення зі служби, але внаслідок захворювання або одержаного каліцтва чи іншого ушкодження здоров`я, яке мало місце в період її проходження.

Отже, право на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку з інвалідністю, що настала після звільнення з військової служби внаслідок захворювання, пов`язаного з її проходженням, починається саме з моменту настання підстав для отримання цієї допомоги, тобто, в даному випадку, саме з моменту настання інвалідності, а не з моменту звільнення з військової служби.

Правова позиція за аналогією висловлена Верховним Судом України у постановах Верховного Суду України від 18 листопада 2014 року (справа №21-446а14) та від 21 квітня 2015 року (справа №21-135а15).

Виходячи зІ змісту статті 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога у випадках, зазначених у підпунктах 5 - 9 пункту 2 статті 16 цього Закону, призначається і виплачується залежно від встановленої військовослужбовцю, військовозобов`язаному або резервісту інвалідності та ступеня втрати ним працездатності у розмірі, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно ч.1 ст.16-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі: 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності III групи (підпункт 4 пункту 2статті 16 цього Закону).

Відповідно ч. 9 статті 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» встановлено, що порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - Порядок №975).

Пунктом 6 Порядку № 975 передбачено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується: військовослужбовцю, інвалідність якого настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок зазначених причин, у розмірі: 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності I групи.

Згідно п. 3 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є, зокрема, у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності - дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

Встановлена І група інвалідності ОСОБА_1 з 15 червня 2016 року та причиною інвалідності є захворювання, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії. Таким чином, право на отримання одноразової грошової допомоги військовослужбовцю, якому встановлено інвалідність внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням ним військової служби закріплене устатті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та в Порядку № 975.

Виходячи з обставин судова колегія вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що позивач має право на призначення одноразової грошової допомоги, передбаченоїст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», у порядку та на умовах, передбачених для військовослужбовців Збройних Сил України.

Частиною 6 ст. 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами.

Згідно з п.11 Порядку № 975 військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст, якому виплачується одноразова грошова допомога у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, подає уповноваженому органу такі документи: заяву про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності чи часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності; довідку медико-соціальної експертної комісії про встановлення групи інвалідності або відсотка втрати працездатності із зазначенням причинного зв`язку інвалідності чи втрати працездатності.

До заяви додаються копії: постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження; сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації; документа, що засвідчує реєстрацію фізичної особи у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, виданого органом доходів і зборів (для фізичної особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, офіційно повідомила про це відповідний орган доходів і зборів та має відмітку в паспорті громадянина України, - копію сторінки паспорта з такою відміткою).

У відповідності до п.12-13 Порядку № 975 призначення і виплата одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, здійснюється Міноборони, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, та іншими органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами (далі - розпорядник бюджетних коштів).

Керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 10 і 11 цього Порядку. Розпорядник бюджетних коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або у разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови.

На виконання наказу Міністра оборони України від 12.04.2007 № 168 «Про організацію роботи та призначення комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб звільнених з військової служби» (далі - Наказ №168) у Міністерстві оборони України створено постійно діючу комісію з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб звільнених з військової служби.

У відповідності до пункту 2 Наказу № 168 голова комісії, зокрема, забезпечує підготовку пропозицій та подає їх Міністру оборони України для прийняття рішень про призначення грошової допомоги.

Крім того, згідно положень Наказу №168 відповідну пропозицію для вирішення питання щодо призначення одноразової грошової допомоги повинна надавати постійно діюча комісія з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб звільнених з військової служби.

За результатами розгляду такої пропозиції комісії Міністр оборони України приймає відповідне рішення (позитивне або негативне).

Згідно пункту 15 Порядку № 975 рішення про відмову у призначенні грошової допомоги може бути оскаржено в установленому порядку.

Протоколом засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги № 30 від 31 березня 2017 року, позивачу відмовлено в призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги з тих підстав, що він був звільнений з військової служби до набуття чинності Закону України від 04 квітня 2006 року «Про внесення змін до Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про загальний військовий обов`язок і військову службу», яким було запроваджено виплату одноразової грошової допомоги та інвалідність яким встановлено до 01 січня 2014 року, тобто до набуття чинності нової редакціїстатті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей`тапостанови Кабінету Міністрів України № 975 від 25 грудня 2013 року, оскільки відповідно достатті 58 Конституції Українизакони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі.

Пунктом 2 рішення Конституційного Суду України № 1-рп/99 від 9 лютого 1999 рокувизначено, що перехід від однієї форми регулювання суспільних відносин до іншої може здійснюватися, зокрема, негайно (безпосередня дія), шляхом перехідного періоду (ультраактивна форма) і шляхом зворотної дії (ретроактивна форма). За загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першійстатті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Зважаючи на вищевикладені обставини справи, оскільки позивачу встановлено І групу інвалідності з 15 червня 2016 року у зв`язку з пораненням та захворюваннями, пов`язаними з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країні, де велися бойові дії, тому судова колегія приходить до висновку, що відповідачем протиправно відмовлено в призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги з підстав, визначених в протоколі засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги № 30 від 31 березня 2017 року.

Частиною першою, другою статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Зважаючи на всі наведені обставини в їх сукупності та з урахуванням того, що позивачем доведено правомірність пред`явленого позову, а відповідачем доводи позовної заяви не були спростовані, судова колегія доходить висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і не впливають на правильність прийнятого судового рішення. Постанову прийнято судом першої інстанції з додержанням вимог матеріального та процесуального права, підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу Міністерства оборони України залишити без задоволення, а рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 06 квітня 2018 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.
Постанова суду складена в повному обсязі 02 листопада 2018 року.

Головуючий Охрімчук І.Г.

Судді Капустинський М.М. Мацький Є.М.