Справа № 754/3569/18
Суддя: Галась І. А.
Дата ухвалення: 2018-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Номер провадження 2-а/754/420/18
Справа №754/3569/18
РІШЕННЯ

Іменем України

19 вересня 2018 року Деснянський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді : Галась І.А.

при секретарі - Кузнецовій К.

за участі: позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора роти №2 БУПП в Житомирській області, лейтенанта поліції Мельниченка Андрія Володимировича про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В:

20.03.2018 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Деснянського районного суду м. Києва з адміністративним позовом до відповідача інспектора роти №2 БУПП в Житомирській області, лейтенанта поліції Мельниченка Андрія Володимировича про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 14 березня 2018 року він (позивач) на автомобілі Peugeot 408, номерний знак НОМЕР_1, рухався разом із своїм знайомим ОСОБА_3 по трасі Київ-Житомир в напрямку міста Житомир. Приблизно об 11 годині на посту поліції 84 км АІД Київ-Чоп, що знаходиться біля міста Кочерів Житомирської області його (позивача) зупинив раніш не відомий йому громадянин одягнутий в форму поліцейського. Не представившись і не пред'явивши йому документів засвідчуючих особу цей раніш не відомий позивачу громадянин одягнутий в форму поліцейського сказав мені, що він, ОСОБА_1 їхав із не увімкнутими ходовими «огнями», на що позивач йому відповів, що їхав не порушуючи правил дорожнього руху з увімкненим ближнім світлом фар.

Співробітник поліції, а саме: відповідач - інспектор роти № 2 БУПП в Житомирській обл. лейтенант поліції (службове посвідчення № НОМЕР_2) Мельниченко Андрій Володимирович почав складати Постанову про накладення адміністративного стягнення. Після складання постанови серія ВР № 079832 від 14.03.2018 року про притягнення його ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності по ч. 2 ст. 122 КУпАП, якою накладено штраф в розмірі 425 гривень інспектор роти № 2 БУПП в Житомирській обл. лейтенант поліції (службове посвідчення № НОМЕР_2) Мельниченко Андрій Володимирович запропонував йому (позивачу) розписатися в цій постанові. Він, ОСОБА_1 повідомив та поінформував цього інспектора про те, що він правил дорожнього руху не порушував і їхав із з увімкненим ближнім світлом фар про що може в тому числі засвідчити його знайомий, котрий їхав разом з ним в автомобілі - ОСОБА_3.

В постанові позивач власноручно написав, що з постановою не згоден і надав з цього приводу свої зауваження та письмові пояснення. Правил дорожнього руху не порушував.

Вважає, що дії інспектора щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення і винесення постанови про накладення на нього (позивача) адміністративного стягнення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, є протиправними. Зазначив, що постанова не відображає дійсних обставин справи, винесена з грубим порушенням вимог чинного законодавства щодо її змісту та процедури складення, є незаконною, а тому підлягає скасуванню.

Постанова складалася інспектором без врахування його зауважень, пояснень та конкретної дорожньої обстановки, скупчення і потоку інших автомобілів, інтенсивності руху. Доказів правопорушення не надано, свідків не опитано, місце скоєння правопорушення та його рух вказано не вірно, тобто факт порушення оснований на припущеннях, що є порушенням закону, протокол про адміністративне правопорушення не складався.

В порушення вимог ст. ст. 251, 280 КУпАП у постанові немає даних чи були свідки правопорушення, а свідка ОСОБА_3, котрий знаходився в автомобілі позивача, інспектор допитати відмовився.

Позивач зазначив, що під час керування автомобілем він їхав із з увімкненим ближнім світлом фар, ним не було допущено порушень Правил дорожнього руху України, вказаного працівника БУПП він бачив та виконав його вимоги про зупинку і рух, виконував всі передбачені ПДР України дії в тому числі про швидкість, зупинку та стоянку, перетинання перехрестя.

Вважає дії, вчинені відповідачем - інспектором роти № 2 БУПП в Житомирській обл. лейтенантом поліції (службове посвідчення № НОМЕР_2) Мельниченком Андрієм Володимировичем протиправними і незаконними та просить суд скасувати вказану постанову і закрити провадження у справі, а позов задовольнити у повному обсязі.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав з підстав зазначених в позові і просив їх задовольнити у повному обсязі. При цьому пояснив, що 14.03.2018 року в м. Києві відповідач - інспектор роти №2 БУПП в Житомирській області, лейтенант поліції Мельниченко Андрій Володимирович виніс відносно нього постанову серії ВР № 079832 від 14.03.2018 року про вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП та застосування адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 425,00 гривень. З зазначеним покаранням не погодився, оскільки їхав із увімкненим ближнім світлом фар та ним не було порушено ПДР України, вважає що дана постанова є незаконною та підлягає скасування, оскільки в його діях відсутній склад правопорушення та порушено процедуру розгляду справи .

Відповідач інспектор роти №2 БУПП в Житомирській області, лейтенант поліції Мельниченко Андрій Володимирович в судове засідання не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи. Про причини неявки суд не повідомляв.

Будь-яких заяв/клопотань, відзиву на позовну заяву відповідачем на адресу Деснянського районного суду м. Києва направлено не було.

Вислухавши пояснення позивача, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 2ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.2 ст.55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно до ст. 129 Конституції України, ст.ст. 9, 77 КАС України адміністративне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно із ст. 1 КпАП України основним завданням його є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України і законних інтересів громадян, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов'язків, відповідальності перед суспільством.

В силу ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є, зокрема, захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Як вбачається з положень ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Так, судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, 14.03.2018 року інспектором роти №2 БУПП в Житомирській області, лейтенантом поліції Мельниченко Андрієм Володимировичем винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ВР №079832.

Вказаною постановою позивача ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425,00 грн.

Відповідно до оскаржуваної постанови 14.03.2018 року, об 11 год. 05 хв. на 84 км. АІД Київ-Чоп рухався поза населеним пунктом без увімкненого ближнього світла фар денних ходових вогнів, чим порушив п.п.9.8 ПДР України і в умовах недостатньої видимості, а саме туману п.п.19.1 ПДР України. Чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Згідно ч.2 ст. 122 КУпАП порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (із змінами та доповненнями). Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Так, у відповідності до п.9.8 Правил дорожнього руху під час руху механічних транспортних засобів у світлу пору доби з метою позначення транспортного засобу, що рухається, ближнє світло фар повинно бути увімкнене: а) у колоні; б) на маршрутних транспортних засобах, що рухаються по смузі, позначеній дорожнім знаком 5.8, назустріч загальному потоку транспортних засобів; в) на автобусах (мікроавтобусах), що здійснюють перевезення організованих груп дітей; г) на великовагових, великогабаритних транспортних засобах та транспортних засобах, що здійснюють дорожнє перевезення небезпечних вантажів; ґ) на транспортному засобі, що буксирує; д) у тунелях.

З 1 жовтня по 1 травня на всіх механічних транспортних засобах поза населеними пунктами повинні бути ввімкнені денні ходові вогні, а в разі їх відсутності в конструкції транспортного засобу - ближнє світло фар.

В умовах недостатньої видимості на механічних транспортних засобах можна ввімкнути дальнє світло фар або додатково протитуманні фари за умови, що це не буде засліплювати інших водіїв.

Відповідно до роз'яснень, які містяться в п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283,284 КУпАП. В ній, зокрема необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилається порушник, чи встановлених останнім доводів.

В силу ст.7 КпАП України, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Таким чином, притягнути до адміністративної відповідальності можна лише ту особу, яка вчинила дії, що підпадають під ознаки адміністративного правопорушення та яка є або може бути суб'єктом адміністративного правопорушення.

При цьому, завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (стаття 245 КУпАП).

Згідно зі ст. 252 КУпАП орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Водночас,стаття 280 КУпАП закріплює обов'язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з'ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

За змістом статті 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин, зокрема за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Таким чином, відповідач під час провадження у справі про адміністративне правопорушення, повинен відповідно до вимог ст.ст. 245,280 КУпАП, належним чином з'ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи по суті. Постанова, згідно ст. 283 КУпАП, має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.

Відповідач в судове засідання не з'явився, доказів, які б могли бути підтвердженням вчинення позивачем правопорушення не надав, хоча вказани обов'язок покладений на відповідача як на суб'єкт владних повноважень. Суд вважає доводи позивача такими, що заслуговують на увагу, вони ніякими доказами не спростовуються.

Проаналізувавши вказані обставини, суд приходить до висновку, що оскільки крім постанови про адміністративне правопорушення, яка не є доказом у справі про адміністративне правопорушення, а є процесуальним рішенням, суду не надано відповідачем доказів, у розумінні ст. 251 КУпАП України, які б свідчили про вчинення позивачем інкримінованого йому правопорушення.Відповідачем не доведено вчинення позивачем адміністративного правопорушення та наявності складу правопорушення, внаслідок чого притягнуто позивача до відповідальності, а тому постанова про накладення адміністративного стягнення на позивача підлягає скасуванню.

Частиною 1 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ч. 1. ст. 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Таким чином, приймаючи до уваги, що відповідачем не надано доказів, які б підтверджували факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого за ч. 2 ст. 122 КУпАП, а можливість збирання нових доказів після ухвалення постанови що оскаржується, втрачена, суд приходить до висновку, що постанова від 14.03.2018 року серії ВР № 079832, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, прийнята з порушенням вимог законодавства щодо її складання, вина особи у вчиненні адміністративного правопорушення належним чином не доведена, тобто рішення у справі про адміністративне правопорушення не відповідає положенням ч. 2 ст. 2 КАС України, твердження позивача не спростовані, у зв'язку з чим, позовна заява підлягає задоволенню.

За змістом статті 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин, зокрема за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, ст. 19 Конституції України, ст.ст.7, 9,10, 11, 122, 245, 247,251, 252, 258,268 , 280 КУпАП, ст.ст.2, 5, 9, 73-76,241-245, 246, 250, 271, 272, 286 , 293, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора роти №2 БУПП в Житомирській області, лейтенанта поліції Мельниченка Андрія Володимировича про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити.

Постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ВР №079832 від 14 березня 2018 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст.122 КУпАП у виді 425 грн. штрафу, - скасувати, і закрити справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: