Справа № 160/7310/18
Суддя: Сліпець Надія Євгенівна
Дата ухвалення: 2018-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 жовтня 2018 року Справа №160/7310/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Сліпець Н.Є.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про про визнання дій протиправними та скасування рішень, зобов'язання вчинити певні дії, -
01.10.2018 року ОСОБА_2 (далі - позивач) звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі - відповідач) в якому просить:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 01.03.2018 року №20 та від 10.05.2018 року №4 в частині відмови ОСОБА_2 у зарахуванні до пільгового стажу за Списком №1 періоду роботи електрослюсарем-монтажником підземного гірничо-прохідницького обладнання Шахтобудівельного управління №3 тресту по підземному будівництву та реконструкції шахт і кар'єрів "Кривбасшахтопроходка" з 01.02.1994 року по 28.02.1994 року та періоду проходження строкової військової служби з 14.05.1986 року по 25.05.1988 року;
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, відображене у листі 29.05.2018 р. №410/03-15/12 щодо відмови ОСОБА_2 в перерахунку пенсії на пільгових умовах відповідно до ст. 8 Закону України "Про підвищення престижності шахтарської праці";
- визнати неправомірними дії та зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_2 періоди роботи електрослюсарем-монтажником підземного гірничо-прохідницького обладнання Шахтобудівельного управління №3 тресту по підземному будівництву та реконструкції шахт і кар'єрів "Кривбасшахтопроходка" з 01.02.1994 року по 28.02.1994 року та проходження строкової військової служби з 14.05.1986 року по 25.05.1988 року до пільгового стажу за Списком № 1;
- зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_2 відповідно до ст. 8 Закону України "Про підвищення престижності шахтарської праці" із зарахуванням до стажу за Списком №1 періоду роботи електрослюсарем-монтажником підземного гірничо-прохідницького обладнання Шахтобудівельного управління №3 тресту по підземному будівництву та реконструкції шахт і кар'єрів "Кривбасшахтопроходка" з 01.02.1994 року по 28.02.1994 року та проходження строкової військової служби з 14.05.1986 року по 25.05.1988 року та сплатити різницю між належним (перерахованим) розміром пенсії та сплаченим, починаючи з 17.01.2017 року з урахуванням раніше виплачених сум пенсії.
Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 17.11.2017 року він звернувся із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах до Криворізького північного об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області (правонаступник - Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області), до якої було долучено пакет документів, необхідних для призначення пенсії. Рішенням №20 від 01.03.2018 року комісії при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області позивачу не було зараховано період роботи з 01.02.1994 року по 28.02.1994 року, у зв'язку із відсутністю даних щодо нарахування заробітної плати у відповідному місяці, при цьому у вказаному рішенні комісії підтверджено факт наявності даних про кількість відпрацьованих годин за цей період. Не погоджуючись з вказаним рішенням відповідача в частині не врахування періоду роботи з 01.02.1994 року по 28.02.1994 року до пільгового стажу за Списком №1, позивач звернувся до Державного підприємства «КРИВБАСШАХТОЗАКРИТТЯ» (яке є зберігачем документів ліквідованого Шахтобудівельного управління №3 тресту «Кривбасшахтопроходка») з вимогою уточнити видану раніше довідку в частині нарахування заробітної плати за лютий 1994 року. 27.03.2018 року позивачу було надано пакет документів для підтвердження трудового стажу і, зокрема уточнену довідку №151 про заробітну плату для обчислення пенсії, згідно якої у лютому 1994 року було нараховано заробітну плату у сумі 1 562 639,00 карбованців та довідку №154 відповідно до якої у лютому 1994 року позивачем відпрацьовано 20 робочих днів. Отримавши уточнені довідки, позивач повторно звернувся до відповідача та надав пакет документів для вирішення питання щодо зарахування періоду роботи з 01.02.1994 року по 28.02.1994 року до пільгового стажу за Списком №1. Проте, рішенням №4 від 10.05.2018 року в зарахуванні вказаного періоду роботи до пільгового стажу було відмовлено через неможливість встановити достовірність довідок №151, 152, виданих архівним відділом, крім того не надано акт перевірки такої достовірності на розгляд комісії відповідача. Також, 21.05.2018 року позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій просив зарахувати до пільгового стажу період роботи з 01.02.1994 року по 28.02.1994 року та розрахувати пенсію відповідно до вимог ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці». Рішенням відповідача, викладеним у листі №410/03-15/12 від 29.05.2018 року, позивачу було відмовлено у здійсненні перерахунку пенсії відповідно до вимог ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» у зв'язку з відсутністю необхідного пільгового стажу. Також вказаним рішенням позивачу відмовлено у зарахуванні періоду проходження строкової військової служби до стажу роботи.
03.10.2018 року ухвалою суду було відкрито спрощено позовне провадження у даній справі та зобов'язано відповідача надати суду відзив на позов та докази в його обґрунтування, а також копію пенсійної справи позивача(а.с. 2).
25.10.2018 року на адресу суду надійшов письмовий відзив на позов, у якому представник відповідача в задоволенні позовних вимог просив відмовити в повному обсязі, посилаючись на те, що стаж роботи з 01.02.1994 року по 28.02.1994 року не було зараховано до пільгового стажу, у зв'язку із недостатністю документів. Так, рішенням Комісії при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №4 від 10.05.2018 року лютий 1994 року не зараховано до пільгового стажу за Списком №1, оскільки зайнятість протягом повного робочого дня на підземних роботах не підтверджується. У довідках від 11.10.2017р. №546-№550 зазначено, що у лютому 1994 року заробітна плата відсутня з невідомих причин, відомості про кількість відпрацьованих заявником (в даному випадку - позивачем) в цей період годин також відсутня. Для повторного розгляду документів на Комісію надано довідки №150-152 від 27.03.2018 року, видані ДП «Кривбасшахтозакриття», в яких вказана кількість відпрацьованих днів та суми нарахувань за 1988-1997р.р., в тому числі за лютий 1994 року. Проте, архівним відділом не надано пояснення щодо наявності (відсутності) відомостей про заробітну плату та кількість відпрацьованих позивачем днів за лютий 1994 року. Акт перевірки достовірності виданих довідок на розгляд Комісії не надано, а тому з наданих документів не вбачається, які довідки, видані архівною установою, достовірні. Щодо зарахування періоду проходження строкової військової служби до пільгового стажу за Списком №1, то відповідно до документів, встановлено, що позивач в період з 14.05.1986 року по 25.05.1988 року проходив строкову службу в лавах Радянської Армії і лише з 08.08.1988 року почав працювати за професією, що передбачає право на призначення пільгової пенсії, а тому підстави для зарахування періоду проходження строкової військової служби до пільгового стажу відсутні, оскільки на момент призову позивач не працював за професією, що дає право на пенсію на пільгових умовах. Крім того, не заслуговують на увагу посилання позивача про застосування до правовідносин норм Положення про порядок призначення і виплати пенсій, затвердженого Постановою Ради Міністрів СРСР від 03.08.1972р. №590 з огляду на наступне: по-перше, принципи, засади і механізм функціонування системи пенсійного забезпечення повністю врегульовані законодавством України, що виключає можливість застосування нормативно-правових актів, прийнятих за часів Радянського Союзу; по-друге, Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» прийнятий 20.12.1991р. є чинним в теперішній час. Статтею 58 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, закріплено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Ця норма є загальновизнаним принципом права, який знайшов своє відображення в Конституції України як гарантія прав і свобод людини і громадянина, який треба розуміти так, що дія нормативно-правового акта починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце, про що зазначено у Рішенні Конституційного Суду України від 09.02.1999 року № 1-рп/99.
Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 263 Кодексу адміністративного судочинства України, оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг, суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 263 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що справи, визначені частиною першою цієї статті, суд розглядає у строк не більше тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.
Згідно ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи, або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що 01.03.2018 року Комісією при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області за результатами розгляду заяви ОСОБА_2 про підтвердження періодів роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, було прийнято рішення №20, що підтверджується копією відповідного рішення, наявного у матеріалах справи (а.с. 45).
Як вбачається із змісту копії трудової книжки позивача, наявної у матеріалах справи, та вказаного рішення вбачається, що з довідки ДП «Кривбасшахтозакриття» №236 від 11.10.2017 року, копій наказів та копії особової картки ф. П-2 про роботу ОСОБА_2 зазначені такі відомості:
з 08.08.1988 року - електрослюсар-монтажник гірничого обладнання на підземних роботах на монтажній дільниці ШБУ №3;
з 20.03.1991 року - електрослюсар-монтажник підземного гірничого-прохідницького обладнання, монтажна дільниця ШБУ №3;
з 07.05.1997 року - звільнений.
Нарахування заробітної плати проводилось щомісяця із серпня 1988 року по травень 1997 року (окрім лютого 1994 року, заробітна плата відсутня з невідомих причин), наявні відомості про кількість відпрацьованих заявником в цей період годин.
За результатами проведеної атестації робочих місць відповідно до наказів по тресту «Кривбасшахтопроходка» №262 від 25.08.1994 року електрослюсарям-монтажникам підземного гірничо-прохідного обладнання підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком №1 як за підрозділом І, так і за підрозділом ІІ розділу І «Гірничі роботи».
За таких обставин, комісією прийнято рішення підтвердити періоди роботи з 08.08.1988 року по 31.01.1994 року та з 01.03.1994 року по 07.05.1997 року для зарахування до пільгового стажу за Списком №1.
Не погоджуючись із вказаним рішенням в частині не врахування періоду роботи з 01.02.1994 року по 28.02.1994 року до пільгового стажу за Списком №1, позивач звернувся до ДП «Кривбасшахтозакриття» з вимогою надати уточнені довідки про заробітну плату та періоди роботи для обчислення пенсії.
27.03.2018 року позивачу було надано довідки №147 про підтвердження наявного трудового стажу роботи для призначення пенсії, №148 про здійснення ДП «Кривбасшахтозакриття» деяких функцій щодо зберігання архівів підприємства, що ліквідовані та перейменовані, №150, 151, 152 про заробітну плату для обчислення пенсії, №154 про кількість відпрацьованих днів, що підтверджується копіями відповідних довідок (а.с. 41-44).
Згідно відомостей, наведених у довідці №151 від 27.03.2018 року про заробітну плату для обчислення пенсії, за лютий 1994 року позивачем отримано 1562639 карбованців (а.с. 42зв).
Із змісту довідки №154 від 27.03.2018 року вбачається, що позивачем, зокрема за лютий 1994 року відпрацьовано 20 днів (а.с. 44).
Враховуючи наявність уточнених довідок, наданих ДП «Кривбасшахтозакриття», позивач повторно звернувся до відповідача із заявою про підтвердження періодів роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, проте рішенням Комісією при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №4 від 10.05.2018 року було відмовлено у зарахуванні періоду з 01.02.1994 року по 28.02.1994 року до пільгового стажу за Списком №1, оскільки зайнятість протягом повного робочого дня на підземних роботах за вказаний період не підтверджується, а також у зв'язку з тим, що архівним відділом не надано пояснення щодо наявності (відсутності) відомостей про заробітну плату та кількість відпрацьованих днів за лютий 1994 року, акт перевірки достовірності виданих довідок на розгляд Комісії не надано, що підтверджується змістом наведеного рішення (а.с. 47).
21.05.2018 року позивачем було подано заяву про призначення/перерахунок пенсії за №1444/1850 до якої було додано: трудова книжка, довідка про заробітну плату, документ про стаж, ксерокопія паспорта, ксерокопія ідентифікаційного номеру, ксерокопія диплома, ксерокопія свідоцтва про укладення шлюбу, ксерокопія свідоцтва про розірвання шлюбу, ксерокопія свідоцтва про народження дітей, довідка РВК, довідка з банку, пам'ятка, анкета. Серед іншого, у заяві позивач просив про зарахування до пільгового стажу лютий 1994 року для застосування Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» (а.с. 46).
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, яке викладено у листі №410/03-15/12 від 29.05.2018 року, встановлено, що стаж на пільгових умовах позивача складає 14 років 11 місяців 11 днів, що не дає права на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці». Також, вказаним рішенням позивачу було відмовлено у зарахуванні до пільгового стажу періоду проходження строкової військової служби, що підтверджується копією відповідного листа (а.с. 48).

Спір між сторонами виник з приводу не зарахування відповідачем спірного періоду роботи позивача до пільгового стажу, що, в свою чергу, призвело до відмови позивачу у призначені пенсії відповідно до Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці».

Правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються положеннями Закону України «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон №1788-ХІІ) та Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-IV).

Відповідно до пункту 2 Розділу ХV Прикінцевих положень Закону №1058-ІV пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовам праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та трудового стажу, передбаченого Законом №1788-XII.

Пунктом 16 Розділу ХV Прикінцевих положень Закону №1058-ІV передбачено, що положення Закону №1788-XII застосовуються в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років.

Згідно зі статтею 100 Закону №1788-XII особам, які працювали до введення в дію цього Закону на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, передбачених раніше діючим законодавством, пенсії за віком призначаються на таких умовах:

а) особам, які мають на день введення в дію цього Закону повний стаж на зазначених роботах, що давав право на пенсію на пільгових умовах, пенсії в розмірах, передбачених цим Законом, призначаються відповідно до вимог за віком і стажем, встановлених раніше діючим законодавством;

б) особам, які не мають повного стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, вік, необхідний для призначення пенсії відповідно до статті 12, знижується пропорційно наявному стажу в порядку, передбаченому статтями 13-14 цього Закону, виходячи з вимог цього стажу, встановлених раніше діючим законодавством.

Статтею 14 Закону №1788-XII визначено, що працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, затвердженим КМУ, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на цих роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 20 років. Такий же порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничо-рятувальних частин) на шахтах по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або знаходяться в стадії ліквідації, але не більше 2 років.

Пунктом 3 наказу Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року №383 «Про затвердження Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах», зазначено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи.

У спірний період роботи позивача з 08.08.1988 року по 07.05.1997 року на посаді електрослюсара-монтажника гірничого обладнання (а з 20.03.1991 року на посаді електрослюсара-монтажника підземного гірничо-прохідницького обладнання) були чинні Списки виробництв, цехів, професій та посад, робота в яких дає право на пенсію на пільгових умовах, затверджені Постановою №1173.

Згідно розділу І «Гірничі роботи» (підрозділ І «Підземні роботи») Списку №1 правом на пільгову пенсію користуються всі працівники, інженерно-технічні робітники і службовці, зайняті повний робочий день на підземних роботах по видобутку вугілля, руди, сланцю, нафти і інших рудних і нерудних копалин, в геологорозвідці, на дренажних шахтах, на будівництві шахт, рудників і інших підземних споруд.

Отже, посада, на якій працював позивач у періоди, щодо яких виник спір, віднесено до вказаного Списку №1, що дає право на отримання пенсії на пільгових умовах відповідно до статті 14 Закону №1788-ХІІ. Також, зазначений факт не заперечувався і відповідачем, що підтверджується змістом рішень №20 від 01.03.2018 року та №4 від 10.05.2018 року.

Згідно зі статтею 62 Закону №1788-ХІІ основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Вказана вище норма Закону №1788-ХІІ кореспондується із положеннями Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (далі - Порядок №637), відповідного до яких основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. Пунктом трудової книжки або відповідних записів у ній у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Пунктом 20 Порядку №637 визначено, що у разі коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу необхідно надавати уточнюючі довідки.

Проте, як вбачається з копії трудової книжки, наявної у матеріалах справи:

- 08.08.1988 року позивача було прийнято на посаду електрослюсара-монтажника гірничого обладнання на підземних роботах на монтажній дільниці ШБУ №3;

- з 20.03.1991 року переведено на посаду електрослюсара-монтажника підземного гірничого-прохідницького обладнання, монтажна дільниця ШБУ №3;

- 07.05.1997 року було звільнений, таким чином, з урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що записи у трудовій книжці підтверджують спеціальний трудовий стаж.

Отже, трудова книжка позивача містить відомості про його роботу на посаді електрослюсара-монтажника гірничого обладнання у період з 01.02.1994 року по 28.02.1994 року.

Крім того, для підтвердження спеціального трудового стажу позивачем було надано довідки №147 про підтвердження наявного трудового стажу роботи для призначення пенсії, №148 про здійснення ДП «Кривбасшахтозакриття» деяких функцій щодо зберігання архівів підприємства, що ліквідовані та перейменовані, №150, 151, 152 про заробітну плату для обчислення пенсії, №154 про кількість відпрацьованих днів, які є чинними і не скасованими у передбаченому законом порядку.

Таким чином, доводи відповідача про відсутність у позивача необхідно пільгового стажу, який надавав би право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», є необґрунтованими та такими, що не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи та були спростовані встановленими обставинами справи.

Крім того, не знайшли свого підтвердження і аргументи відповідача щодо не надання пояснень архівним відділом щодо наявності (відсутності) відомостей про заробітну плату та кількість відпрацьованих днів позивачем за лютий 1994 року, оскільки на підтвердження зазначеного позивачем було надано уточнюючи довідки №147 про підтвердження наявного трудового стажу роботи для призначення пенсії, №148 про здійснення ДП «Кривбасшахтозакриття» деяких функцій щодо зберігання архівів підприємства, що ліквідовані та перейменовані, №150, 151, 152 про заробітну плату для обчислення пенсії, №154 про кількість відпрацьованих днів, які є чинними і не скасованими у передбаченому законом порядку.

Також є безпідставними посилання представника відповідача на відсутність акту перевірки достовірності виданих довідок, оскільки Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" саме орган Пенсійного фонду України наділений правом вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Щодо позовних вимог в частині зарахування до страхового періоду проходження строкової військової служби з 14.05.1986 року по 25.05.1988 року, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 4 ст. 24 Закону №1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Так, в період проходження позивачем військової служби було чинним положення «Про порядок призначення та виплати державних пенсій», затверджене постановою Ради Міністрів СРСР № 590 від 3 серпня 1972 року.

Так, підп. «к» ч. 1 п. 109 зазначеного положення, крім роботи в якості робочого або службовця, в загальний стаж роботи зараховується також служба в складі Збройних сил СРСР.

Частиною 3 п. 109 цього ж Положення передбачено, що при призначенні на пільгових умовах або в пільгових розмірах пенсій за віком та по інвалідності робочим та службовцям, які працювали на підземних роботах, на роботах зі шкідливими умовами праці та в гарячих цехах та на інших роботах зі шкідливими умовами праці (підпункти «а» та «б» пункту 16), та пенсії у зв'язку з втратою годувальника їх сім'ям, а також пенсії за віком робітницям підприємств текстильної промисловості (підпункт «в» пункту 16) періоди, зазначені в підпунктах «к» та «л», прирівнюються за вибором особи, яка звернулась за призначенням пенсії до роботи, що передувала даному періоду, або до роботи, яка слідувала по закінченню цього періоду.

Зазначені положення надають право позивачу для зарахування періоду проходження строкової військової служби з 14.05.1986 року по 25.05.1988 року до стажу роботи за спеціальністю та стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Отже, твердження представника відповідача щодо неможливості застосування зазначених вище нормативних актів для зарахування спірного періоду проходження військової служби позивачем у лавах Збройних сил СРСР, є такими, що суперечать приписам ч. 4 ст. 24 Закону №1058-IV, а тому не беруться судом до уваги.

Відповідно до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Частина 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

В той же час, і ч. 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України покладено обов'язок на позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги та заперечення.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, суд виходить із того, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

За таких обставин, підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень - Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору у сумі 2 818,80 грн., понесені позивачем згідно квитанції №5 від26.07.2018 року у сумі 704,80 грн. та квитанції №17447299 від 30.08.2018 року у сумі 2 114,00 грн. (а.с. 5,6).

Оцінуючи усі докази, які були досліджені судом у їх сукупності, суд приходить до висновку, що при винесенні відмови, яка оформлена листом №410/03-15/12 від 29.05.2018 року, якою позивачу було відмовлено у призначення пенсії відповідно до приписів ст. 8 "Про підвищення престижності шахтарської праці", відповідач діяв не на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, а тому адміністративний позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 2-10, 11, 12, 47, 72-77, 94, 122, 132, 139, 193, 241-246, 250, 251, 257-263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та скасування рішень, зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 01.03.2018 року №20 та від 10.05.2018 року №4 в частині відмови ОСОБА_2 у зарахуванні до пільгового стажу за Списком №1 періоду роботи електрослюсарем-монтажником підземного гірничо-прохідницького обладнання Шахтобудівельного управління №3 тресту по підземному будівництву та реконструкції шахт і кар'єрів "Кривбасшахтопроходка" з 01.02.1994 року по 28.02.1994 року та періоду проходження строкової військової служби з 14.05.1986 року по 25.05.1988 року.

Визнати неправомірними дії щодо відмови, яка оформлена листом №410/03-15/12 від 29.05.2018 року, якою позивачу було відмовлено у призначення пенсії відповідно до приписів ст. 8 "Про підвищення престижності шахтарської праці" та зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_2 періоди роботи електрослюсарем-монтажником підземного гірничо-прохідницького обладнання Шахтобудівельного управління №3 тресту по підземному будівництву та реконструкції шахт і кар'єрів "Кривбасшахтопроходка" з 01.02.1994 року по 28.02.1994 року та проходження строкової військової служби з 14.05.1986 року по 25.05.1988 року до пільгового стажу за Списком № 1.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, відображене у листі 29.05.2018 р. №410/03-15/12 щодо відмови ОСОБА_2 в перерахунку пенсії на пільгових умовах відповідно до ст. 8 Закону України "Про підвищення престижності шахтарської праці".

Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_2 відповідно до ст. 8 Закону України "Про підвищення престижності шахтарської праці" із зарахуванням до стажу за Списком №1 періоду роботи електрослюсарем-монтажником підземного гірничо-прохідницького обладнання Шахтобудівельного управління №3 тресту по підземному будівництву та реконструкції шахт і кар'єрів "Кривбасшахтопроходка" з 01.02.1994 року по 28.02.1994 року та проходження строкової військової служби з 14.05.1986 року по 25.05.1988 року та сплатити різницю між належним (перерахованим) розміром пенсії та сплаченим, починаючи з 17.01.2017 року з урахуванням раніше виплачених сум пенсії.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.Є. Сліпець