Справа № 428/3254/18
Суддя: Іванова О. М.
Дата ухвалення: 2018-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 428/3254/18
Провадження № 2-а/419/21/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2018 року Новоайдарський районний суд Луганської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1,

при секретарі ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Новоайдар Луганської області справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 до старшого інспектора відділу безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції в містах Сєвєродонецьку, Лисичанську та Рубіжному в Луганській області лейтенанта поліції ОСОБА_5 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до суду з адміністративним позовом в інтересах ОСОБА_4 до старшого інспектора відділу безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції в містах Сєвєродонецьку, Лисичанську та Рубіжному в Луганській області лейтенанта поліції ОСОБА_5 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що постановою старшого інспектора відділу БДР УПП в Луганській області ДПП лейтенанта поліції ОСОБА_5 серії АР № 536989 від 14.02.2018 року на ОСОБА_4 накладено адміністративне стягнення за ч. 1 ст. 122 КУпАП в розмірі 255 (двісті п'ятдесят п'ять) грн. Відповідно до постанови правопорушник, керуючи автомобілем VOLKSWAGEN CRAFTER, номерний знак НОМЕР_1, нібито здійснив зупинку по вул. Червоногвардійська м. Лисичанська, поблизу Центрального ринку біля пішохідного переходу ближче, ніж 10 м від нього, чим порушив п. 15.9 «г» ПДР України.

Представник позивача просить скасувати постанову з огляду на наступне.

ОСОБА_4, керуючи легковим автомобілем-таксі VOLKSWAGEN CRAFTER, номерний знак НОМЕР_1, дійсно здійснив зупинку у м. Лисичанськ для висадки пасажира, але відповідно до вимог ПДР та норм чинного законодавства. Вимірювання здійснювалося від дорожнього знаку 5.35.1 «Пішохідний перехід», дія якого розповсюджується на проїзну частину. Однак, зупинку було здійснено у спеціально відведеному заїзному кармані біля продовольчого магазину поза краєм проїзної частини, про що свідчить видима умовна дорожня лінія, а також накатана повз снігове покриття траєкторія руху автомобілів. Про що також було повідомлено поліцейському, але останнє не було взято їм до уваги.

Окрім того, зупинку було здійснено по вул. Гетьманська м. Лисичанська, що категорично суперечить наведеному у постанові щодо місця скоєння адміністративного правопорушення (вул. Червоногвардійська). В м. Лисичанську взагалі немає вулиці з такою назвою, що свідчить про внесення до постанови неправдивих даних та є грубим порушенням вимог ст. 283 КУпАП.

Окрім цього, факт зазначеного нібито правопорушення було зафіксовано поліцейським на невідомий електронний пристрій.

У порушення вимог ст. 268 КУпАП гр. ОСОБА_4 не роз'яснено права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

При винесенні оскаржуваної постанови, посадовою особою, яка винесла дану постанову не враховано вимог ст. 33 КУпАП.

Відповідно до положень КУпАП, Закону України «Про дорожній рух», у разі порушення Правил дорожнього руху України, водій повинен бути зупинений, постанову складено на місці, у випадку незгоди с порушенням - повинен бути складеним протокол, у порядку передбаченому ст. 256 КУпАП, із зазначенням відомостей про особу, що скоїла правопорушення, пояснень цієї особи, та роз'ясненням її права на правову допомогу та на право оскарження даної постанови. Під час спілкування з ст. інспектором УПП ОСОБА_5, позивачем неодноразово висловлювались категорична незгода з фактом вчинення порушення вимог Правил дорожнього руху. Отже, у відповідності до змісту ст. 258 КУпАП, якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення. У дійсності ж ніякого протоколу складено не було, чим грубо порушено ч. 2 ст. 254, ст. 256 КУпАП, відповідно до яких, протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності. Протокол не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу. Під жоден із вказаних у вищевказаній статті випадків даний не підпадає.

Частиною 6 ст. 258, передбачений випадок коли протокол про адміністративне правопорушення не складається, зокрема, у разі виявлення адміністративного правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого за допомогою працюючих в автоматичному режимі спеціальних технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису. У постанові не вказано, яким саме приладом було зафіксовано факт порушення, а тому немає ніякого підтвердження, що даний прилад є засобом автоматичної фіксації.

Крім того, представник позивача зазначає, що в порушення ст. 276 КУпАП, справу було розглянуто не «за місцем вчинення правопорушення», а «на місці вчинення правопорушення», що не є тотожними поняттями, чим було суттєво порушено права позивача.

Виходячи з вищевикладеного, представник позивача вважає постанову незаконною та винесену з грубим порушенням адміністративно-процесуального законодавства, а також такою, що підлягає скасуванню, на підставі чого просив суд скасувати постанову про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху (серія АР № 536989) та вважати таким, що вину з боку старшого інспектора відділу БДР УПП в Луганській області ДПП лейтенанта поліції ОСОБА_5, яка виразилася у незаконному притягненні гр. ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності, що завдало останньому маральної та психологічної шкоди, унаслідок порушення посадовою особою чинного законодавства України та гарантовані Конституцію права людини, повністю доведеним.

Позивач ОСОБА_4 в судове засідання не зявився, надав суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд їх задовольнити.

Відповідач - інспектор відділу безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції в містах Сєвєродонецьку, Лисичанську та Рубіжному в Луганській області лейтенант поліції ОСОБА_5 в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що постановою старшого інспектора відділу БДР УПП в Луганській області ДПП лейтенанта поліції ОСОБА_5 серії АР № 536989 від 14.02.2018 року на ОСОБА_4 накладено адміністративне стягнення за ч. 1 ст. 122 КУпАП в розмірі 255 (двісті п'ятдесят п'ять) грн (а.с.18).

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обовязок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах субєкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до ч. 5 ст. 77 КАС України, якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

З матеріалів справи вбачається, що жодних доказів вчинення особою позивача адміністративного правопорушення, яке ставиться йому в провину, в оскаржуваній постанові не зазначено та не надано жодних доказів цього особою, на яку покладається обовязок доказування правомірності свого рішення.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.

Щодо позовної вимоги вважати таким, що вину з боку старшого інспектора відділу БДР УПП в Луганській області ДПП лейтенанта поліції ОСОБА_5, яка виразилася у незаконному притягненні гр. ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності, що завдало останньому маральної та психологічної шкоди, унаслідок порушення посадовою особою чинного законодавства України та гарантовані Конституцію права людини, повністю доведеним, суд керується положеннями ч. 3 ст. 286 КАС України, відповідно до якої за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення субєкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення субєкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення субєкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З вищевикладеного вбачається, що при вирішенні зазначеної категорії справ місцевий загальний суд як адміністративний має право ухвалити рішення, передбачене ч. 3 ст. 286 КАС України, а тому позов в цій частині підлягає частковому задоволенню.

Дослідивши надані представником позивача письмові докази у справі, суд дійшов до висновку про необґрунтованість даної постанови та винесення її з порушенням норм чинного законодавства, що дає підстави суду зробити висновок про невинність позивача в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Керуючись ст. ст. 256, 268 КпАП України ст.ст. 9, 14, 77, 90, 194, 241, 242, 243, 246, 250, 255, 256, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 до старшого інспектора відділу безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції в містах Сєвєродонецьку, Лисичанську та Рубіжному в Луганській області лейтенанта поліції ОСОБА_5 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі задовольнити частково.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР №536989 від 14.02.2018 року у відношенні ОСОБА_4, яку винесено старшим інспектором відділу безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції в містах Сєвєродонецьку, Лисичанську та Рубіжному в Луганській області лейтенанта поліції ОСОБА_5, справу про адміністративне правопорушення - закрити.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Донецького апеляційного адміністративного суду через Новоайдарський районний суд Луганської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий О. М. Іванова