Справа № 1540/3448/18
Суддя: Катаєва Е. В.
Дата ухвалення: 2018-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 1540/3448/18
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 жовтня 2018 року

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Катаєвої Е.В.,

секретаря судового засідання Левчук О.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представник відповідачів Сороки Є.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України (пров. Штабний, 1, м. Одеса, 65063, ), Командувача Військово-Морських Сил Збройних Сил України адмірала ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

До суду 11.07.2018 року звернувся з позовом (т.1 а.с.6-11) ОСОБА_1 до Командування Військово-Морських Сил України про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвалою суду від 13.07.2018 року позов був залишений без руху та позивачу наданий строк для усунення недоліків. Ухвалою суду від 06.08.2018 року продовжений строк для усунення недоліків (т.1 а.с.34-37,60-64).

Позивач надав до суду позов (т.1 а.с.67-72) до Командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України (далі Командування ВМС ЗСУ), у якому просив:

визнати протиправними дії відповідача щодо незаконного відправлення його у другу частину чергової відпустки на 2018 рік, залишення виконання його обов`язків командира військової частини НОМЕР_2 на не уповноваженої на те особи, та зобов`язати Командування ВМС ЗСУ скасувати наказ (по стройовій частині) від 25.05.2018 року № 100 (та зміни до нього: наказ Командування ВМС ЗСУ (по стройовій частині) від 31.05.2018 року № 103);

визнати протиправними дії відповідача у відношенні нього щодо накладення безпідставно та незаконно дисциплінарного стягнення та зобов`язати відповідача скасувати наказ Командування ВМС ЗСУ від 05.05.2018 №67 про результати перевірки стану службового (несекретного) діловодства військової частини НОМЕР_2 ;

визнати дії відповідача у відношенні нього щодо накладення безпідставно та незаконно дисциплінарного стягнення «сувора догана» та зобов`язати відповідача скасувати наказ Командування ВМС ЗСУ від 24.05.2018 р. № 167 АГЧ;

визнати протиправними дії відповідача щодо незаконного зменшення премії в частині грошового забезпечення (заробітної плати) та зобов`язати відповідача скасувати наказ (внести зміни до наказу) Командування ВМС ЗСУ від 06.06.2018 р. № 180/АГЧ "Про преміювання військовослужбовців за травень 2018 року" та викласти у редакції про преміювання його розмір премії - 20%.

Ухвалою суду від 27.08.2018 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Вирішено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Вказаною ухвалою суду за наявними поясненнями позивача викладеними у заяві про поновлення строку звернення до суду поновлений ОСОБА_1 строк на звернення до суду з позовом та роз`яснено учасникам справи, що відповідно до ч.4 cт.123 КАС України якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі суду про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду (т.1 а.с.2-5).

Ухвалою суду від 24.09.2018 року до участі у справі у якості другого відповідача залучений Командувач ВМС ЗСУ адмірал ОСОБА_2 (т.1 а.с.199).

Ухвалою суду від 22.10.2018 року за клопотанням позивача залишено без розгляду його позовні вимоги в частині визнання дій Командування ВМС ЗСУ протиправними щодо накладення безпідставно та незаконно дисциплінарного стягнення «сувора догана» та зобов`язання Командування ВМС ЗСУ скасувати наказ Командування ВМС ЗСУ від 24.05.2018 року №167 АГЧ.

Ухвалою суду від 22.10.2018 року поновлено ОСОБА_1 строк на звернення до суду з позовом щодо вимог про визнання протиправними дії щодо незаконного відправлення у другу частину чергової відпустки на 2018 рік, та залишення виконання обов`язків ОСОБА_1 , командира військової частини НОМЕР_2 , на не уповноважену на те особу, та зобов`язання Командування ВМС ЗСУ скасувати наказ (по стройовій частині) від 25.05.2018 року № 100 (та зміни до нього: наказ Командування ВМС ЗСУ (по стройовій частині) від 31.05.2018 року № 103). Залишений без розгляду позов ОСОБА_1 в частині позовних вимог про визнання протиправними дії у відношенні нього щодо накладення безпідставно та незаконно дисциплінарного стягнення та зобов`язання скасувати наказ Командування ВМС ЗСУ від 05.05.2018 № 67 про результати перевірки стану службового (несекретного) діловодства військової частини НОМЕР_2 .

Вирішено продовжити розгляд справи у межах заявлених позовних вимог про визнання протиправними дії щодо незаконного відправлення у другу частину чергової відпустки на 2018 рік, та залишення виконання обов`язків ОСОБА_1 , командира військової частини НОМЕР_2 , на не уповноважену на те особу, та зобов`язання Командування ВМС ЗСУ скасувати наказ (по стройовій частині) від 25.05.2018 року № 100 (та зміни до нього: наказ Командування ВМС ЗСУ (по стройовій частині) від 31.05.2018 року № 103); про визнання протиправними дії щодо незаконного зменшення премії в частині грошового забезпечення (заробітної плати) та зобов`язання скасувати наказ (внести зміни до наказу) Командування ВМС ЗСУ від 06.06.2018 року №180/АГЧ "Про преміювання військовослужбовців за травень 2018 року" та викласти у редакції про преміювання його розмір премії - 20%.

В обґрунтування вищезазначених позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що він проходить службу у ЗСУ з 01.08.1991 року, з вересня 2014 року виконує обов`язки начальника науково-дослідного центру ЗСУ «Державний океанаріум», який з 2016 року входить до складу ВМС ЗСУ. Він є вдівцем, має сина 2002 року народження та доньку 1999 року народження.

Позивач вважає, що його незаконно відправлено у позапланову відпустку з 01.06.2018 року по 08.07.2018 року згідно п.3.2 наказу Командування ВМС ЗСУ (по стройовій частині) від 25.05.2018 року №100 (та зміни до нього). Наказ виданий у порушення Указу Президента України «Про Положення проходження громадянами України військової служби у ЗСУ» та Закону України «Про відпустки». Виконати вказаний наказ було неможливо з огляду на те, що він рапорт на відпустку не подавав, його відпустка у 2018 році запланована у серпні вересні 2018 року відповідно до графіку відпусток та відповідних рапортів, він є одиноким батьком та запланував у серпні-вересні 2018 року провести лікувальні заходи разом з дитиною у санаторії. Крім того, позивач вважає, що Командування ВМС ЗСУ порушило вимоги Статуту внутрішньої служби ЗСУ п.60, щодо призначення ним, як штатним командиром (начальником) для виконання службових обов`язків командира військової частини НОМЕР_2 одного із заступників за його рішенням. Проте його рішення ніхто не запитував, не зважаючи на те, що він постійно виконував свої обов`язки.

Також позивач зазначив, що 14.06.2018 року йому було видано витяг з наказу Командування ВМС ЗСУ від 06.06.2018 року №180/АГЧ «Про преміювання військовослужбовців за травень 2018 року», в якому визначена премія 13,8% замість 20%, в обґрунтування такого рішення був визначений наказ Командування ВМС ЗСУ від 24.05.2018 року №167/АГЧ з вказаним дисциплінарним стягненням «сурова догана», який він вважає протиправним та незаконним. Внаслідок незаконного застосування дисциплінарного стягнення він недоотримав 550,56грн, що виразилось в різниці обов`язкової премії 205 та 13,8%.

Представник відповідачів надав до суду відзиви на позов (т.1 а.с.108-113, т.2 а.с.75-80), в яких просив відмовити у задоволенні позовних вимог. На думку представника відповідачів позивач пропустив строк звернення до суду з позовними вимогами щодо наказу №100 від 25.05.2018 року, оскільки він був доведений йому 29.05.2018 року, про що свідчить його особистий підпис на витягу з наказу. Крім того, Командування ВМС ЗСУ двічі, листами від 31.05.2018 року №154/11/1671 та від 01.06.2018 року №154/11/1703 повідомляло позивача про наявність зазначеного наказу.

Позивач подав відповідь на відзив (т.1 а.с.169-172), згідно з якою він вважає, що строк на подання позову ним не пропущений, у тому числі з підстав, що вказане питання стосується також оплати праці, а відповідно до ст.233 КЗпПУ право на звернення до суду у таких випадках не обмежено будь-яким строком.

У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги з підстав викладених у позові та зазначив, що він не вибував у відпустку, продовжував здійснювати свої функціональні обов`язки, матеріальну допомогу та відпускні не отримував, з графіком відпусток не ознайомлений, за червень отримав лише грошове забезпечення.

Щодо вимог про неправомірність наказу від 06.06.2018 року №180/АГЧ "Про преміювання військовослужбовців за травень 2018 року", яким позивачу премія знижена з 20% на 13,8%, позивач зазначив, що премія йому була знижена у зв`язку з накладенням наказом №67 догани, але оскільки в частині скасування наказу №67 позов залишено без розгляду, тому, на його думку, це питання вже само собою знімається.

Представник відповідачів у судовому засіданні позовні вимоги позивача не визнав, пояснив суду, що військовослужбовець може у будь-який час написати рапорт та отримати допомогу на оздоровлення, не прив`язуючись до відпустки. У ЗСУ не має обов`язкових виплат у зв`язку з відпусткою. Позивач як командир частини повинен був видати наказ про те, що він вибуває у відпустку.

Представник відповідачів пояснив, що йому невідомо, чи був реалізований наказ на відпустку позивача. На даний час у графіку відпусток відмітки, що він відгуляв відпустку не має. Табель робочого часку не ведеться. Військовослужбовець, на якого було покладено обов`язки на період відпустки не приступав до їх виконання.

Також представник відповідача в судовому засіданні пояснив, що він вважає наказ №180/АГЧ "Про преміювання військовослужбовців за травень 2018 року" відносно позивача законним та обґрунтованим, оскільки підставою для зниження премії позивачу було застосування до нього дисциплінарних стягнень наказами №67 та №167. Оскільки позов в частині оскарження наказу №67 залишений без розгляду, відсутні підстави для скасування наказу №180/АГЧ.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходить службу у ЗСУ з 01.08.1991 року, з вересня 2014 року виконує обов`язки начальника науково-дослідного центру ЗСУ «Державний океанаріум», якій з 2016 року входить до складу ВМС ЗСУ. Він є вдівцем, має сина 2002 року народження та доньку 1999 року народження, має інвалідність ІІ гр. (т.1 а.с.28-32).

05.05.2018 року Командувачем ВМС ЗСУ ОСОБА_2 виданий наказ №67 «Про результати перевірки стану службового (несекретного) діловодства військової частини НОМЕР_2 », яким на ОСОБА_1 накладено дисциплінарне стягнення догана (т.1 а.с.80-81).

25.05.2018 року Командувачем ВМС ЗСУ виданий наказ №100 від 25.05.2018 року, пп.3.2 якого визначено, що вважати таким, що вибув у чергову відпустку за 2018 рік полковника ОСОБА_1 , командира військової частини НОМЕР_2 , з проведенням відпустки у м. Одеса. Термін відпустки:37 діб (друга частина з урахуванням святкових днів) з 26 травня 2018 року по 01.07.2018 року. Допустити до тимчасового виконання обов`язків командира військової частини НОМЕР_2 капітана 1 рангу ОСОБА_3 , заступника командира військової частини НОМЕР_2 , та вважати таким, що з 26 травня 2018 року до тимчасового виконання обов`язків приступив. Підстава: графік щорічних відпусток за 2018 рік. З наказом позивач ознайомлений 29.05.2018 року (т.1 а.с.73).

Позивач 29.05.2018 року подав рапорт на ім`я Командувача ВМС ЗСУ ОСОБА_2 , яким доповів про неможливість виконання п.3.2 наказу від 25.05.2018 року №100 з огляду на те, що він суперечить чинному законодавству. Позивач просив скасувати наказ №100 від 25.05.2018 року (т.1 а.с.77-78).

31.05.2018 року листом за №154/11/1671 позивач повідомлений, що відповідно до ст.30 Статуту внутрішньої служби ЗСУ, одним з принципів будівництва і керівництва ЗСУ є, зокрема, надання командирові (начальникові) права одноособово приймати рішення, віддавати накази. Підлеглий зобов`язаний беззастережно виконувати накази начальника, крім випадків, віддання явно злочинного наказу, і ставитися до нього з повагою. Ураховуючи викладене позивачу запропоновано виконати наказ №100 від 25.05.2018 року, та у зв`язку з тим, що наказ було доведено 29.05.2018 року, до наказу 100 внесено зміни, та термін відпустки рахуватиметеся з 01.06.2018 року (т.1 а.с.75)

Пунктом 5 наказу №103 від 31.05.2018 року внесені зміни до наказу від 25.05.2018 року, а саме абзаци третій та четвертий пп.3.1 п.3 викласти в наступній редакції «полковника ОСОБА_1 , командира військової частини НОМЕР_2 , з проведенням відпустки у м. Одеса. Термін відпустки:36 діб (друга частина з урахуванням святкового дня) з 01 червня 2018 року по 06 липня 2018 року. Допустити до тимчасового виконання обов`язків командира військової частини НОМЕР_2 капітана 1 рангу ОСОБА_3 , заступника командира військової частини НОМЕР_2 , та вважати таким, що з 01 червня 2018 року до тимчасового виконання обов`язків приступив. Підстава: лист командувача ВМС ЗСУ від 31.05.2018 року №154/11/1671 (т.1 а.с.74).

01.06.2018 року листом за №154/11/1703 позивач повідомлений вдруге про відсутність підстав для скасування наказу №100 від 25.05.2018 року та вимагається виконати наказ в частині убути у чергову відпустку (т.1 а.с.76).

06.06.2018 року Командуванням ВМС ЗСУ виданий наказ №180/АГЧ «Про преміювання військовослужбовців за травень 2018 року», яким вирішено виплатити премію за травень 2018 року командирам військових частин ВМС ЗСУ безпосереднього підпорядкування за їх особистий внесок у загальні результати служби (додаток 2). Згідно з додатком 2 ОСОБА_1 встановлений розмір премії 13,8%. Пунктом 6 Наказу визначено, що на підставі п.6 Тимчасового порядку встановлення щомісячного розміру премії військовослужбовцям ЗСУ, затвердженого МОУ 17.02.2016 року, становити премію за травень 2018 року полковнику ОСОБА_1 , командиру військової частини НОМЕР_2 , у розмірі 60% від максимальної суми премії (дисциплінарні стягнення «Догана» - наказ від 05.05.2018 року №67, «сурова догана» - наказ від 24.05.2018 року №167/АГЧ (т.1 а.с.84).

Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши та проаналізувавши надані ними докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог позивача.

Спірні правовідносини виникли між сторонами з приводу проходження позивачем публічної служби в частині надання та вибуття його у відпустку, а також отримання відповідного розміру місячної премії.

Право на відпустку військовослужбовців та порядок їх надання регламентовані розділом VIII Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 року №1153/2008 (далі Положення №1153/2008), Законом України від 20.12.1991 року №2011-ХІІ «Про соціальний захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі Закон України №2011-ХІІ), Законом України від 15.11.1996 року № 504/96-ВР «Про відпустки».

Пунктом 180 розділу VIII Положення №1153/2008 встановлено, що військовослужбовці мають право на відпустки. Надання військовослужбовцям відпусток та відкликання з них здійснюється відповідно до порядку, встановленого Законом України №2011-ХІІ. Військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, надаються: щорічні відпустки: основна, додаткові, передбачені законом, творчі відпустки, соціальні відпустки.

Відповідно до ст.10-1 Закону України №2011-ХІІ військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, надаються щорічні основні відпустки із збереженням грошового, матеріального забезпечення та наданням грошової допомоги на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення. Військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки та соціальні відпустки надаються відповідно до Закону України «Про відпустки».

Зокрема, згідно з п. 5 ч.13 ст.10 Закону України «Про відпустки» щорічні відпустки за бажанням працівника в зручний для нього час надаються одинокій матері (батьку), які виховують дитину без батька (матері).

Згідно з п. 186 розділу VIII Положення №1153/2008 щорічна основна відпустка надається згідно з графіком відпусток на наступний рік, що до 1 грудня затверджується командиром (начальником), який має право надавати відпустки військовослужбовцям, і доводиться під підпис до відома кожного військовослужбовця. Щорічна основна відпустка надається військовослужбовцю з урахуванням необхідності підтримання постійної бойової готовності та проведення заходів з підготовки військових частин, часу використання відпусток у попередньому році, побажань і сімейних обставин військовослужбовця, висновку (постанови) військово-лікарської комісії.

Пунктом 188 Положення визначено, що облік відпусток, що надаються військовослужбовцям, та постійний контроль за наданням відпусток згідно із затвердженими графіками відпусток здійснюються штабами військових частин. Накази командирів (начальників) військових частин про надання щорічних основних відпусток видаються не пізніше ніж за два тижні до встановленого графіком відпусток строку на підставі рапорту військовослужбовця, розглянутого його прямим начальником.

Судом достовірно встановлено, що позивач рапорт на відпустку не подавав, наказ №100 від 25.05.2018 року про вибуття у відпустку позивача з 26.05.2018 року, та зміни внесені до нього наказом №103 від31.05.2018 року про вибуття у відпустку позивача з 01.06.2018 року видані з порушенням вимог п.188 розділу VIII Положення №1153/2008 щодо необхідності видання його не пізніше ніж за два тижні до встановленого графіком відпусток строку. Представником відповідачів також не надані належні та допустимі докази в спростовання доводів позивача, що він по графіку повинен був відбути у відпустку в серпні-вересні 2018 року, а також в спростування того факту, що позивач не вибув у відпустку, а знаходився на службі та виконував свої обов`язки командира військової частини НОМЕР_2 ., тобто наказ №100 від 25.05.2018 року (зі змінами внесеними до нього наказом №103 від31.05.2018 року) не був реалізованим.

При цьому суд також враховує, що позивач є одиноким батьком, який виховує дитину без матері та відповідно до п. 5 ч.13 ст.10 Закону України «Про відпустки» має право на щорічну відпустку за бажанням в зручний для нього час.

Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги позивача про визнання протиправними дії щодо незаконного відправлення у другу частину чергової відпустки на 2018 рік, та залишення виконання обов`язків ОСОБА_1 , командира військової частини НОМЕР_2 , на не уповноважену на те особу, та зобов`язання Командування ВМС ЗСУ скасувати наказ (по стройовій частині) від 25.05.2018 року № 100 (та зміни до нього: наказ Командування ВМС ЗСУ (по стройовій частині) від 31.05.2018 року № 103) підлягають частковому задоволенню шляхом скасування наказу Командування ВМС ЗСУ від 25.05.2018 року №100 та наказу Командування ВМС ЗСУ від 31.05.2018 року №103 про внесення змін до наказу від 25.05.2018 року № 100, оскільки у даному випадку дій у розумінні КАС України відповідач не здійснював, а видав акт індивідуальної дії.

Не підлягають задоволенню вимоги позивача про визнання протиправними дії щодо незаконного зменшення премії в частині грошового забезпечення (заробітної плати) та зобов`язання скасувати наказ (внести зміни до наказу) Командування ВМС ЗСУ від 06.06.2018 року №180/АГЧ "Про преміювання військовослужбовців за травень 2018 року" та викласти у редакції про преміювання його розмір премії - 20%.

Відповідно до пп.2 п.5 постанови КМУ №704 від 30.08.2017 року «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу та деяких інших осіб» керівникам державних органів у межах асигнувань, що виділяються на їх утримання/ надано право здійснювати преміювання військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу відповідно до їх особистого внеску в загальний результат служби у межах фонду преміювання, утвореного в розмірі не менш як 10 відсотків посадових окладів та економії фонду грошового забезпечення.

Відповідно до п.31.1, п.31.2 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям та деяким іншим особам, затвердженої Наказом МОУ №260 від 11.06.2008 року, яка діяла на час видання наказу №1890/АГЧ від 06.06.2018 року та втратила чинність на підставі наказу МОУ №260 від 07.06.2018 року, командири (начальники) військових частин, військових навчальних закладів, установ та організацій Збройних Сил України мають право преміювати осіб офіцерського складу, осіб рядового, сержантського та старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, за їх особистий внесок у загальні результати служби. Командир військової частини має право позбавляти військовослужбовців премії повністю або частково.

Преміювання здійснюється згідно з інструкцією про преміювання військовослужбовців, яка розробляється у військових частинах виходячи зі специфіки та особливостей виконання завдань конкретної військової частини і затверджується вищим командуванням. Конкретні показники позбавлення військовослужбовців премії повністю або частково встановлюються в межах випадків, передбачених пунктом 31.5 цієї Інструкції.

Розміри премії, але не менше 10 відсотків посадових окладів, установлюються за рішенням Міністра оборони України виходячи з наявного фонду грошового забезпечення, передбаченого в кошторисі Міністерства оборони України, та особливостей проходження служби.

Командир військової частини позбавляє премії частково за календарний місяць, у якому накладено дисциплінарне стягнення, або за місяць, у якому у військову частину надійшло повідомлення про накладання дисциплінарного стягнення вищим командиром (начальником).

Таким чином, наявність у позивача дисциплінарних стягнень свідчить про відповідність наказу №1890/АГЧ від 06.06.2018 року вимогам законодавства, що не оспорюється позивачем, враховуючи залишення без розгляду його вимог щодо скасування наказу від 05.05.2018 року №67, яким на нього накладено дисциплінарне стягнення у вигляді догани.

Статтею 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно з положеннями ст.ст.72-76 КАС України надані докази повинні бути належними, допустимими та достовірними.

Статтею 76 КАС України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Враховуючи встановлені обставини суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2,3,6,7,9,12,13, 241-246 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України (пров. Штабний, 1, м.Одеса, 65063, ), Командувача Військово-Морських Сил Збройних Сил України адмірала ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Скасувати наказ Командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України (по стройовій частині) від 25.05.2018 року №100 та наказ Командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України (по стройовій частині) від 31.05.2018 року №103 «Про внесення змін до наказу Командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України (по стройовій частині) від 25.05.2018 року № 100».

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили у порядку ст.255 КАС України.

Рішення може бути оскаржене у порядку та строки встановлені ст.295-297 КАС України.

Суддя Е.В. Катаєва

.