Справа № 201/7924/18
Суддя: Федоріщев С. С.
Дата ухвалення: 2018-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 201/7924/18
Провадження № 2-а/201/191/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2018 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

У складі: головуючого судді - Федоріщева С.С,

при секретарі - Кияшко Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до адміністративної комісії при виконавчому комітеті Дніпровської міської ради про скасування постанови про у справі адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

До Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська 20 липня 2018 року надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до адміністративної комісії при виконавчому комітеті Дніпровської міської ради про скасування постанови про у справі адміністративне правопорушення.

У поданому позові ОСОБА_1 просить визнати протиправною та скасувати постанову адміністративної комісії при виконавчому комітеті Дніпровської міської ради про адміністративне правопорушення № 207 від 07 лютого 2018 року щодо притягнення до адміністративної відповідальності та накладення штрафу у розмірі 1700 грн. на ОСОБА_1, а також покласти на відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1300 грн.

В обґрунтування доводів позову ОСОБА_1 вказує на те, що 07 лютого 2018 року адміністративною комісією при виконавчому комітеті Дніпровської міської ради винесено постанову № 207 у справі про адміністративне правопорушення, відповідно до якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 152 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1700 грн. за те, що вона не вжила заходів щодо утримання прилеглої території у належному стані у зимовий період, чим порушила Правила благоустрою території м. Дніпра. Указану постанову позивач вважає незаконною та такою, що підлягає скасуванню. Так позивач зазначає, що на засідання адміністративної комісії вона не була запрошена, а також з матеріалами справи вона не ознайомлена. Лише під час ознайомлення із матеріалами виконавчого провадження, позивач дізналася про винесену постанову. Також позивач вказує на те, що відповідачем не встановлено належного суб'єкта правопорушення, оскільки вона є керівником відділення банку, яке не є юридичною особою. Окрім того, позивач вважає, що у відповідачем не зазначено, яке саме правопорушення у відповідності до Правил скоєно суб'єктом.

Представник позивача надала до суду заяву, в якій просила розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Суд, вивчивши матеріали провадження, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно із ст. 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Згідно із ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Статтею 293 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: 1) залишає постанову без зміни, а скаргу без задоволення; 2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; 3) скасовує постанову і закриває справу; 4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Європейський Суду з прав людини у справі «Корнєв і Карпенко проти України» від 21.10.2010 року (Заява № 17444/04), зазначив, що вимоги п. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод слід розглядати як конкретний аспект права на справедливий судовий розгляд, гарантований п. 1 ст. 6 Конвенції, що передбачає право мати час та можливості, необхідні для підготовки свого захисту, що означає, що підготовка основного захисту в його інтересах охоплює все, що є «необхідним» для підготовки основного розгляду справи. Обвинувачений повинен мати можливість організувати свій захист належним чином і без обмежень можливості надання суду, який розглядає справу, всіх відповідних аргументів захисту і, таким чином, вплинути на результат провадження. Питання адекватності часу та можливостей, наданих обвинуваченому, слід вирішувати в контексті обставин кожної конкретної справи. Обмеження зазначених прав є порушенням п. 3 ст. 6 Конвенції, взятого в поєднанні з п. 1 ст. 6 Конвенції.

Судом встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що 22 січня 2018 року провідним спеціалістом Комунального підприємства «Управління контролю за благоустроєм міста» Дніпровської міської ради Новохатьком С.Г. було складено протокол про адміністративне правопорушення № 36 про вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ст. 152 КУпАП, п. 2.5 Правил благоустрою території м. Дніпропетровськ, затверджених рішенням міської ради від 27 листопада 2013 року № 44/43, а саме: не вжила заходів щодо утримання прилеглої території у належному стані у зимовий період, а саме не очищено від снігу та не посипано тротуар протиожиледною сумішшю за адресою: місто Дніпро, пр. Героїв, буд. 30.

За результатами засідання адміністративної комісії при виконавчому комітеті Дніпровської міської ради винесено постанову № 207 у справі про адміністративне правопорушення від 07 лютого 2018 року, відповідно до якої позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 152 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1700 грн. за те, що вона не вжила заходів щодо утримання прилеглої території у належному стані у зимовий період, чим порушила Правила благоустрою території м. Дніпропетровська, затверджені рішенням сесії міської ради від 27 листопада 2013 року року № 44/43 (п. 7.3; п. 9.8).

Позивач не погодившись із постановою адміністративної комісії при виконавчому комітеті Дніпровської міської ради оскаржила її до суду.

Відповідно до ст. 34 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» Правила благоустрою території населеного пункту - це нормативно-правовий акт, яким установлюються вимоги щодо благоустрою території населеного пункту.

Статтею 42 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» передбачено, що до відповідальності за порушення законодавства у сфері благоустрою населених пунктів притягаються особи, винні у порушенні правил благоустрою територій населених пунктів.

Рішенням міської ради від 27 листопада 2013 року № 44/43 затверджено Правила благоустрою території м. Дніпропетровськ, які встановлюють та регулюють права і обов'язки учасників правовідносин у галузі благоустрою території міста, визначають комплекс заходів, необхідних для забезпечення чистоти і порядку в місті.

Пунктом 2.5 Правил благоустрою території м. Дніпропетровськ визначені права та обов'язки підприємств, установ, організацій, ФОП зокрема щодо утримання в належному стані об'єктів благоустрою (їх частини), будівлі (їх частини), споруди, що перебувають у їх власності або користуванні, а також визначену розділом 23 цих Правил прилеглої території.

Пункт 7.1 Правил визначено, що власники або балансоутримувачі об'єктів благоустрою вулично-дорожньої мережі міста забезпечують планування, фінансування, розробку і затвердження проектно-кошторисної документації, організацію та проведення робіт з ремонту та утримання вулиць і доріг міста відповідно до таких нормативно-технічних документів. Власник або балансоутримувач об'єкта благоустрою вулично-дорожньої мережі міста забезпечує утримання такого об'єкта з необхідною кількістю машин, механізмів, спеціалізованої техніки, посипних матеріалів та реагентів.

Зимове утримання вулично-дорожньої мережі визначено у п. 7.3 Правил. Зокрема до зимового утримання вулично-дорожньої мережі належать такі види робіт: очищення твердого покриття від снігу, сколювання криги, видалення снігу та льоду, ліквідація ожеледі та боротьба зі слизькістю.

В силу ст. 152 КУпАП порушення державних стандартів, норм i правил у сфері благоустрою населених пунктів, правил благоустрою територій населених пунктів - тягнуть за собою накладення штрафу на громадян від двадцяти до вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян i на посадових ociб, громадян-суб'єктів підприємницької діяльності - вiд п'ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів дoxoдiв громадян.

Разом з тим у судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 займає посаду керівника відділення «Центр обслуговування платників № 338 в місті Дніпрі ПАТ «Акцент-Банк».

Згідно із п. 1.1 Положення про відділення «Центр обслуговування клієнтів № 338 в м. Дніпро» ПАТ «Акцент-Банк» відділення не є юридичною особою. Відділення утворюється на балансі банку і підпорядковується банку. Відповідно до п.п. 3.1, 3.2 безпосереднє керівництво відділенням здійснюється керівником. Керівник відділення керує діяльністю відділення; забезпечує своєчасність та якість здійснення операцій; достовірність та своєчасність складання передбаченої звітності банку; несе відповідальність за збереження всіх цінностей, переданих у користування відділення; несе відповідальність за порушення діючого законодавства при здійсненні відділенням операцій.

Таким чином, відповідачем не встановлено належного суб'єкта правопорушення.

Також при складанні протоколу про адміністративне правопорушення було зазначено про порушення позивачем п. 2.5 Правил благоустрою території м. Дніпропетровськ, тоді як у постанові адміністративної комісії виконкому міської ради № 207 від 07 лютого 2018 року вже зазначено про порушення ОСОБА_1 п. 7.3, 9.8 Правил.

Згідно із ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вимоги до змісту постанови встановлені ст.283 КУпАП.

Отже, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, виходячи з його правової природи та завдання, уповноважена особа має всебічно, повно і об'єктивно з'ясувати обставини справи, зокрема на підставі належних доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов'язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 цього Кодексу.

Згідно із ч. 1, 2, 5 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Згідно із протоколом про адміністративне правопорушення від 22 січня 2018 року та оскаржуваною постановою № 207 від 07 лютого 2018 року, підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності стало порушення Правил благоустрою території м. Дніпропетровська, що виразилось не вжитті заходів щодо прибирання снігу та не посипанні тротуару протиожиледною сумішшю.

Разом з тим, під час розгляду справи відповідачем у відповідності до вимог ст. 77 КАС України не надано суду жодних доказів, які б свідчили по вчинення позивачем дій, що підпадають під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст.152 КУпАП. Не наведено наявності таких доказів і в протоколі про адміністративне правопорушення та оскаржуваній постанові.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях притримується позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18.01.1978 у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the UnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Відповідно до ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може гуртуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

З огляду на наведені обставини, суд приходить до висновку, що факт вчинення позивачем порушення п. 7.3, 9.8 Правил благоустрою території м. Дніпропетровська, відповідальність за яке передбачено ст. 152 КУпАП, не підтверджено в ході судового розгляду справи, що свідчить про неправомірність притягнення позивача до адміністративної відповідальності та наявність підстав для скасування спірної постанови.

Згідно із ч. 1 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 3 зазначеної статті до витрат, пов'язаних з розглядом справи, також належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст. 134 КАС України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб'єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з ч.1, 7ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Як встановлено матеріалами справи, на підтвердження здійснення судових витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги на суму 1300, позивачем надано до суду договір про надання правової допомоги від 11 липня 2018 року, акт надання послуг № 01-07/18 та розрахункову квитанцію № 01-07/18 від 11 липня 2018 року.

Враховуючи викладене, суд вважає, що вимоги позивач про стягнення з відповідача на її користь витрат, пов'язаних з наданням правничої допомоги на суму 1300 грн., підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 9, 14, 73, 74, 77, 90, 242-246, 286 КАС України, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до адміністративної комісії при виконавчому комітеті Дніпровської міської ради про скасування постанови про у справі адміністративне правопорушення задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову адміністративної комісії при виконавчому комітеті Дніпровської міської ради про адміністративне правопорушення № 207 від 07 лютого 2018 року про притягнення до адміністративної відповідальності на накладення штрафу у розмірі 1700 грн. та ОСОБА_1.

Стягнути з адміністративної комісії при виконавчому комітеті Дніпровської міської ради на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1300 грн.

Апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених статтею 286 КАС України, можуть бути подані протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя С.С. Федоріщев