Справа № 592/6348/14-а
Суддя: Берназюк Я.О.
Дата ухвалення: 2018-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

29 жовтня 2018 року

Київ

справа №592/6348/14-а

адміністративне провадження №К/9901/4971/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Берназюка Я.О., судді Гриціва М.І., судді Коваленко Н.В., розглянувши у письмовому провадженні у касаційному порядку адміністративну справу за позовом Українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта» в особі Сумської дирекції УДППЗ «Укрпошта» до Управління майна комунальної власності Сумської міської ради, третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «ІКС-ПРЕС» про скасування рішення за касаційною скаргою Українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта» в особі Сумської дирекції УДППЗ «Укрпошта» на постанову Харківського апеляційного адміністративного суду у складі колегії суддів: Бартош Н.С., Мельнікової Л.В., Донець Л.О. від 16 вересня 2015 року,

В С Т А Н О В И В :

У червні 2014 року Українське державне підприємство поштового зв'язку «Укрпошта» в особі Сумської дирекції УДППЗ «Укрпошта» (далі - ДП «Укрпошта», позивач) звернулось до суду з адміністративним позовом до Управління майна комунальної власності Сумської міської ради (далі - УМКВ СМР, відповідач), у якому просить визнати нечинним та скасувати наказ Управління майна комунальної власності Сумської міської ради від 25 грудня 2013 року № 09.01-09/303 «Про передачу в оренду нежитлових приміщень».

Позовні вимоги мотивовано тим, що оскаржуваний наказ прийнято УМКВ СМР без належних повноважень та всупереч вимогам нормативних документів, що визначають порядок розпорядження майном комунальної власності територіальної громади м. Суми. Зокрема, позивачем зазначається, що законом не передбачено повноважень УМКВ СМР видавати наказ про передачу в оренду нежитлових приміщень у випадку надходження заяви на отримання приміщень без проведення конкурсу, що є порушенням як положень Закону України «Про оренду державного та комунального майна», так і спеціального порядку, що визначає передачу майна комунальної власності в оренду. Також позивач вважає, що оспорюваний наказ УМКВ СМР прийнято не лише без достатніх процедурних повноважень, але й без наявності всіх необхідних документів для передачі в оренду приміщень комунальної власності без проведення конкурсу.

Постановою Ковпаківського районного суду м. Суми від 30 червня 2015 року позовні вимоги задоволено частково, зокрема: визнано нечинним та скасовано наказ Управління майна комунальної власності Сумської міської ради № 09.01-09/303 від 25 грудня 2013 року «Про передачу в оренду нежитлових приміщень», крім пункту 1.5 вказаного наказу.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що зі встановлених матеріалами справи обставин підтверджено відсутність у відповідача повноважень щодо прийняття рішення про передачу в оренду майна комунальної власності. Проте, позовні вимоги не підлягають задоволенню щодо пункту 1.5 вказаного наказу, яким вирішено передати в оренду ТОВ «ІКС-ПРЕС» нежитлове приміщення площею 341,6 кв. м у будинку № 24 по вул. Харківська в м. Суми, оскільки строк дії договору оренди № ФМ-206 від 09 листопада 1998 року, укладеного між позивачем та УМКВ СМР та предметом якого є вказане нежитлове приміщення, закінчився 16 січня 2012 року, тобто до прийняття оскаржуваного наказу, відтак, на думку суду, права позивача наведеним пунктом спірного наказу не порушено.

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 16 вересня 2015 року апеляційні скарги Управління майна комунальної власності Сумської міської ради та ТОВ «ІКС-ПРЕС» задоволено частково, постанову Ковпаківського районного суду м. Суми від 30 червня 2015 року скасовано у частині: визнання нечинними пунктів 1.2, 1.3 та 1.4 наказу від 25 грудня 2013 року № 09.01-09/303 Управління майна комунальної власності Сумської міської ради стосовно нежитлового приміщення за адресою: м. Суми, вул. Супруна, 9, та прийнято нову постанову про відмову в задоволенні позову в цій частині; у частині визнання нечинним та скасування пункту 1.1 наказу від 25 грудня 2013 року № 09.01-09/303 Управління майна комунальної власності Сумської міської ради стосовно нежитлового приміщення за адресою: по вулиці Петропавлівська, 53 в місті Суми, та прийнято нову постанову про відмову у задоволенні позову в цій частині; в іншій частині постанову Ковпаківського районного суду м. Суми від 30 червня 2015 року залишено без змін.

Частково задовольняючи апеляційні скарги, суд апеляційної інстанції виходив з того, що, приймаючи спірний наказ, відповідач діяв у межах повноважень і у відповідності до законодавства, що стосуються передачі в оренду нежитлових приміщень комунальної власності, відтак, відсутні підстави для визнання спірного наказу нечинним та скасування.

Не погоджуючись з постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 16 вересня 2015 року, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, ДП «Укрпошта» звернулося із касаційною скаргою до Вищого адміністративного суду України, у якій просить скасувати рішення апеляційного суду та повернути справу для нового розгляду до Харківського апеляційного адміністративного суду.

У касаційній скарзі скаржник зазначає, що судом апеляційної інстанції неправильно застосовано норми спеціального у даних спірних правовідносинах Закону України «Про оренду державного та комунального майна» та не надано належної правової оцінки тому, що рішення про передачу майна комунальної власності в оренду приймається у формі наказу конкурсної комісії, відтак, у відповідача відсутні повноваження щодо прийняття оскаржуваного наказу та передачі майна в оренду без проведення конкурсу. Крім того, скаржник зазначив, що апеляційний суд не повідомив позивача про час та місце розгляду справи, чим допустив порушення норм процесуального права.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 23 жовтня 2015 року відкрито касаційне провадження у справі № 592/6348/14-а, витребувано адміністративну справу та запропоновано сторонам надати заперечення на касаційну скаргу, однак розгляд справи цим судом не був закінчений.

Пунктом 6 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» встановлено, що Вищий адміністративний суд України діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду.

У відповідності з положенням пункту 11 частини другої статті 46, пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» Пленум Верховного Суду постановою від 30 листопада 2017 року № 2 визначив, що днем початку роботи Верховного Суду є 15 грудня 2017 року. З цієї дати набрав чинності також Закон України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, яким, зокрема, Кодекс адміністративного судочинства України від 06 липня 2005 року № 2747-IV (далі за текстом - КАС України) викладено у новій редакції.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16 січня 2018 року для розгляду цієї справи визначено новий склад колегії суддів, а саме: судді-доповідача Берназюка Я.О., суддів Гриціва М.І. та Коваленко Н.В.

Ухвалою Верховного Суду у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Берназюка Я.В. від 07 вересня 2018 року прийнято до свого провадження касаційну скаргу Українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта» в особі Сумської дирекції УДППЗ «Укрпошта» на постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 16 вересня 2015 року у справі за позовом Українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта» в особі Сумської дирекції УДППЗ «Укрпошта» до Управління майна комунальної власності Сумської міської ради, третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «ІКС-ПРЕС» про скасування рішення.

Судами попередніх інстанцій встановлено та матеріалами справи підтверджено, що УМКВ СМР прийнято наказ № 09.01-09/303 від 25 грудня 2013 року, яким вирішено передати ТОВ «ІКС-ПРЕС» в оренду терміном на два роки одинадцять місяців нежитлові приміщення:

пункт 1.1 - нежитлове приміщення, площею 51,4 кв. м у будинку № 53 по вул. Петропавлівська в м. Суми;

пункт 1.2 - нежитлове приміщення, площею 83,9 кв. м у будинку № 9 по вул. Супруна в м. Суми;

пункт 1.3 - нежитлове приміщення, площею 21,1 кв. м у будинку № 9 по вул. Супруна в м. Суми;

пункт 1.4 - нежитлове приміщення, площею 97,3 кв. м у будинку № 9 по вул. Супруна в м. Суми;

пункт 1.5 - нежитлове приміщення, площею 259,9 кв. м у будинку № 24 по вул. Харківська в м. Суми.

Попереднім орендарем вказаних приміщень було ПП «Укрпошта» згідно договорів оренди:

№ ФМ-126 від 30 січня 1998 року із змінами, на нежитлове приміщення площею 51,4 кв. м у будинку № 53 по вул. Петропавлівська в м. Суми із строком оренди до 30 січня 2018 року;

№ ФМ-367 від 30 січня 1998 року на нежитлове приміщення площею 95,7 кв. м у будинку № 9 по вул. Супруна в м. Суми із строком оренди до 30 січня 2018 року;

№ ФМ-206 від 09 листопада 1998 року із змінами, на нежитлове приміщення, площею 341,6 кв. м у будинку № 24 по вул. Харківська в м. Суми із строком оренди до 16 січня 2012 року.

Рішенням господарського суду Сумської області від 25 липня 2013 року у справі № 5021/1203/12 договір № ФМ-126 від 30 січня 1998 року, укладений між УМКВ СМР та УДП ПЗ «Укрпошта», достроково розірваний; постановою Харківського апеляційного господарського суду від 05 листопада 2013 року вказане рішення залишено без змін; постановою Вищого господарського суду України від 21 січня 2014 року вказана постанова Харківського апеляційного суду скасована, справу передано на новий розгляд до господарського суду Сумської області.

Рішенням господарського суду Сумської області від 15 квітня 2014 року договір № ФМ-126 від 30 січня 1998, укладений між УМКВ СМР та УДП ПЗ «Укрпошта», розірваний.

Рішенням господарського суду Сумської області від 25 липня 2013 року у справі № 5021/1163/12 договір № ФМ-367 від 30 січня 1998 року, укладений між УМКВ СМР та УДП ПЗ «Укрпошта», достроково розірваний; постановою Харківського апеляційного господарського суду від 29 жовтня 2013 року вказане рішення залишено без змін; постановою Вищого господарського суду України від 21 січня 2014 року вказана постанова Харківського апеляційного суду скасована, справу передано на новий розгляд до господарського суду Сумської області.

Рішенням господарського суду Сумської області від 27 серпня 2014 року договір № ФМ-367 від 30 січня 1998 року, укладений між УМКВ СМР та УДП ПЗ «Укрпошта», розірваний, ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 02 грудня 2014 року зазначене рішення скасовано, у задоволенні позову відмовлено.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам касаційної скарги, а також виходячи з меж касаційного перегляду справи, визначених статтею 341 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з положенням частини третьої статті 211 КАС України (у редакції, чинній на момент прийняття оскаржуваного рішення) та частини четвертої статті 328 КАС України (у редакції, чинній на момент винесення цієї постанови) підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 159 КАС України (у редакції, чинній на момент прийняття оскаржуваного рішення) та частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України (у редакції, чинній на момент винесення цієї постанови) судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Крім того, стаття 2 та частина четверта статті 242 КАС України (у редакції, чинній на момент винесення цієї постанови) встановлюють, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Зазначеним вимогам процесуального закону рішення апеляційного суду відповідає, а викладені у касаційній скарзі вимоги скаржника є неприйнятні з огляду на наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини третьої статті 2 КАС України (у редакції, чинній на момент винесення оскаржуваних судових рішень) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Тож суди мали перевірити, чи прийнято оскаржуваний наказ відповідача, зокрема, у межах повноважень, на законних підставах та з дотриманням встановленої процедури на засадах розумності, добросовісності та пропорційності.

Так, повноваження Управління майна комунальної власності Сумської міської ради у спірних правовідносинах визначені, зокрема, законами України «Про місцеве самоврядування в Україні», «Про оренду державного та комунального майна» (тут і далі - у редакціях, чинних на момент виникнення спірних правовідносин), Положенням про Управління майна комунальної власності Сумської міської ради, затвердженим рішенням Сумської міської ради від 31 липня 2013 року № 2570-МР (тут і далі - у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин; Положення № 2570).

Відповідно до статті 29 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать, зокрема, управління в межах, визначених радою, майном, що належить до комунальної власності відповідних територіальних громад.

Згідно з положеннями абзацу третього частини першої статті 5 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» орендодавцями є, зокрема, органи, уповноважені Верховною Радою Автономної Республіки Крим та органами місцевого самоврядування управляти майном, - щодо цілісних майнових комплексів підприємств, їх структурних підрозділів та нерухомого майна, яке відповідно належить Автономній Республіці Крим або перебуває у комунальній власності.

Відповідно до пунктів 1.1, 1.4 Положення № 2570 Управління майна комунальної власності Сумської міської ради є виконавчим органом Сумської міської ради, їй підзвітне та підконтрольне, підпорядковане виконавчому комітету Сумської міської ради та міському голові м. Суми, оперативно підпорядковане заступнику міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради згідно з розподілом обов'язків. Управління здійснює управління майном комунальної власності територіальної громади міста Суми у межах, визначених Сумською міською радою та цим Положенням, і є її уповноваженим органом з питань управління майном комунальної власності.

Згідно розділу ІІ Положення № 2570 начальник Управління видає в межах своєї компетенції накази, організовує та контролює їх виконання; підписує договори користування, оренди (крім цілісних майнових комплексів комунальних підприємств, їх структурних підрозділів сфери централізованого водо-, теплопостачання і водовідведення), купівлі-продажу майна комунальної власності.

Відповідно до розділу ІІІ Положення № 2570 основними завданнями Управління є: реалізація державної та міської політики в галузі управління майном комунальної власності; здійснення повноважень орендодавця майна комунальної власності, крім цілісних майнових комплексів комунальних підприємств, їх структурних підрозділів сфери централізованого водо-, теплопостачання і водовідведення.

Управління відповідно до покладених на нього завдань здійснює наступні функції: передає майно комунальної власності, у тому числі цілісні майнові комплекси підприємств, організацій, установ комунальної власності, їх структурних підрозділів (крім цілісних майнових комплексів комунальних підприємств, їх структурних підрозділів сфери централізованого водо-, теплопостачання і водовідведення), нерухоме та інше індивідуально визначене майно в оренду в установленому Сумською міською радою порядку, видає накази з цих питань, організовує проведення інвентаризації та оцінки майна (підпункт 3.2.12); укладає договори оренди майна комунальної власності (крім цілісних майнових комплексів комунальних підприємств, їх структурних підрозділів сфери централізованого водо-, теплопостачання і водовідведення), вносить до них зміни та доповнення, у т. ч. продовжує строк дії договорів у встановленому Сумською міською радою порядку (підпункт 3.2.15); здійснює контроль за дотриманням орендарями умов договорів оренди, у т. ч. виконанням договірних зобов'язань щодо сплати орендної плати до міського бюджету, вживає заходів щодо ліквідації заборгованості, у т. ч. здійснює претензійно-позовну роботу з примусового стягнення заборгованості, розірвання договорів оренди (користування), виселення (повернення приміщень та іншого майна) у судовому порядку (підпункт 3.2.17).

Відповідно до розділу ІV Положення № 2570 Управління має право укладати в установленому чинним законодавством порядку договори, набувати майнових і немайнових прав, бути позивачем, відповідачем, третьою особою в місцевих, апеляційних, вищих спеціалізованих судах та у Верховному Суді України.

Системний аналіз наведених правових норм дає підстави дійти до висновку про те, що УМКВ СМР має владні повноваження у сфері управління майном комунальної власності та може приймати рішення щодо передачі такого майна в оренду (за винятком цілісних майнових комплексів комунальних підприємств, їх структурних підрозділів сфери централізованого водо-, теплопостачання і водовідведення), здійснювати контроль за дотриманням умов договору оренди, приймати рішення про дострокове розірвання договору оренди тощо. Відповідне рішення оформлюється наказом, який підписується начальником управління.

Судами попередніх інстанцій встановлено та матеріалами справи підтверджено, що оскаржуване рішення відповідача прийняте у формі наказу № 09.01-09/303 від 25 грудня 2013 року за підписом начальника Управління майна комунальної власності Сумської міської ради Щербака В.І.

Абзацом четвертим частини четвертої статті 9 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» передбачено, що у разі надходження заяви про оренду майна на короткий строк або заяви від бюджетної установи, музею, підприємства чи громадської організації у сфері культури і мистецтв (у тому числі національної творчої спілки або її члена під творчі майстерні), релігійної організації для забезпечення проведення релігійних обрядів та церемоній, громадської організації ветеранів або інвалідів, реабілітаційних установ для інвалідів та дітей-інвалідів, державних та комунальних спеціалізованих підприємств, установ та закладів соціального обслуговування, що надають соціальні послуги відповідно до Закону України «Про соціальні послуги», Пенсійного фонду України та його органів, державних видавництв і підприємств книгорозповсюдження, вітчизняних видавництв та підприємств книгорозповсюдження, що забезпечують підготовку, випуск та (чи) розповсюдження не менш як 50 відсотків книжкової продукції державною мовою (за винятком видань рекламного та еротичного характеру), оголошення про намір передати майно в оренду не розміщується і договір оренди укладається з таким заявником без проведення конкурсу.

Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» договір оренди вважається укладеним з моменту досягнення домовленості з усіх істотних умов і підписання сторонами тексту договору.

Згідно з положеннями частини першої статті 13 цього ж Закону передача об'єкта оренди здійснюється у строки і на умовах, визначених у договорі оренди.

Із аналізу наведених правових норм вбачається, що законом встановлено чіткий перелік орендарів, яким об'єкти державної та комунальної власності можуть передаватися без проведення конкурсу. До таких, зокрема, віднесено вітчизняні видавництва та підприємства книгорозповсюдження, що забезпечують підготовку, випуск та (чи) розповсюдження не менш як 50 відсотків книжкової продукції державною мовою (за винятком видань рекламного та еротичного характеру).

Як встановлено судами попередніх інстанцій та підтверджено матеріалами справи, ТОВ «ІКС-ПРЕС» віднесено до категорії вітчизняних підприємств книгорозповсюдження, що забезпечують підготовку, випуск та (чи) розповсюдження не менш як 50 відсотків книжкової продукції державною мовою (за винятком видань рекламного та еротичного характеру), що підтверджується відповідними свідоцтвами: ДК № 3326 від 01 грудня 2008 року та ДК № 4729 від 03 червня 2014 року та довідками № 152 від 01 липня 2013 року, № 180 від 04 червня 2014 року.

Відповідно до статті 26 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» одностороння відмова від договору оренди не допускається. Договір оренди припиняється в разі: закінчення строку, на який його було укладено; приватизації об'єкта оренди орендарем (за участю орендаря); банкрутства орендаря; загибелі об'єкта оренди; ліквідації юридичної особи, яка була орендарем або орендодавцем.

Договір оренди може бути розірвано за погодженням сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірвано за рішенням суду у разі невиконання сторонами своїх зобов'язань та з інших підстав, передбачених законодавчими актами України.

Судами попередніх інстанцій встановлено та матеріалами справи підтверджено, що на момент прийняття оскаржуваного наказу (25 грудня 2013 року):

договір оренди № ФМ-126 від 30 січня 1998 року із змінами, на нежитлове приміщення площею 51,4 кв. м у будинку № 53 по вул. Петропавлівська в м. Суми достроково розірвано за рішенням господарського суду, яке набуло на момент прийняття наказу законної сили;

договір оренди № ФМ-367 від 30 січня 1998 року на нежитлове приміщення площею 95,7 кв. м у будинку № 9 по вул. Супруна в м. Суми достроково розірвано за рішенням господарського суду, яке набуло на момент прийняття наказу законної сили;

по договору оренди № ФМ-206 від 09 листопада 1998 року із змінами, на нежитлове приміщення площею 341,6 кв. м у будинку № 24 по вул. Харківська в м. Суми закінчився строк дії 16 січня 2012 року, тобто до прийняття спірного наказу.

На цій підставі суд апеляційної інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про відсутність підстав для визнання оскаржуваного наказу нечинним та його скасування, оскільки відповідний наказ прийнято на законних підставах, у межах повноважень відповідача та з дотриманням встановленої процедури; чинних договорів оренди щодо спірного майна на момент прийняття наказу не було. Колегія суддів погоджується з таким висновком апеляційного суду.

Доводи скаржника про те, що апеляційний суд не повідомив про час та місце розгляду справи не знайшли свого підтвердження, оскільки в матеріалах справи міститься поштове повідомлення про вручення судової повістки з відміткою про його отримання 04 вересня 2016 року, тож колегія суддів відхиляє зазначений довід.

За таких обставин, колегія суддів дійшла до висновку про те, що рішення суду апеляційної інстанції у цій справі є законним та обґрунтованим і не підлягає скасуванню, оскільки суд, всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права та при дотриманні норм процесуального права, у рішенні апеляційного суду повно і всебічно з'ясовані обставини в адміністративній справі з наданням оцінки всім аргументам учасників справи, а доводи касаційної скарги їх не спростовують.

Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов'язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (Заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява N 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v.) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Враховуючи, що касаційний суд залишає в силі рішення суду апеляційної інстанції, то у силу частини шостої статті 139 КАС України судові витрати новому розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України,

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта» в особі Сумської дирекції УДППЗ «Укрпошта» залишити без задоволення.

Постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 16 вересня 2015 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий Я.О. Берназюк

Судді: М.І. Гриців

Н.В. Коваленко