Справа № 826/18148/13-а
Суддя: Гімон М.М.
Дата ухвалення: 2018-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

30 жовтня 2018 року

м. Київ

справа №826/18148/13-а

адміністративне провадження №К/9901/16708/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого судді - Гімона М.М. (суддя-доповідач),

суддів: Мороз Л.Л., Бучик А.Ю.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Державної архітектурно-будівельної інспекції України на ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 21 грудня 2016 року (суддя Горяйнов А.М.) про відмову у відкритті апеляційного провадження за скаргою на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 7 червня 2016 року у справі №826/18148/13-а за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвест-Регіон» до Державної архітектурно-будівельної інспекції України про визнання протиправною та скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 7 червня 2016 року адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвест-Регіон» задоволено. Визнано протиправною та скасовано постанову Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Києві (правонаступником є Державна архітектурно-будівельна інспекція України) про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності від 17.10.2013 № 454/13/1.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, 29 червня 2016 року Державна архітектурно-будівельна інспекція України подала апеляційну скаргу у цій справі.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 8 липня 2016 року апеляційну скаргу залишено без руху, у зв'язку з її невідповідністю вимогам ст.187 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме: до апеляційної скарги не додано документ про сплату судового збору. Судом надано строк для усунення недоліків (сплати судового збору у розмірі 5359,20грн.) - протягом десяти днів з дня отримання копії цієї ухвали суду.

На виконання вимог ухвали суду про залишення апеляційної скарги без руху відповідач 25 липня 2016 року подав клопотання, до якого приєднав платіжне доручення №3674 від 15 липня 2016 року про сплату судового збору в сумі 504,69грн. та просив продовжити строк для сплати решти суми судового збору до 15 серпня 2016 року. Вказане клопотання було обґрунтоване тим, що на відповідний рахунок не надійшли кошти, передбачені для сплати судового збору.

Ухвалою суду від 29 липня 2016 року відповідачу був продовжений строк усунення недоліків апеляційної скарги на 20 днів з моменту одержання копії ухвали.

Державна архітектурно-будівельна інспекція України 29 серпня 2016 року повторно подала клопотання про продовження строку на усунення недоліків до 19 вересня 2016 року. Зазначене клопотання також було обґрунтоване тим, що на відповідний рахунок не надійшли кошти, передбачені для сплати судового збору.

Ухвалою суду від 9 вересня 2016 року у задоволенні клопотання про продовження строку усунення недоліків було відмовлено, повернуто апеляційну скаргу, а також повернуто судовий збір у розмірі 504 грн. 69 коп., який був сплачений відповідно до платіжного доручення №3674 від 15 липня 2016 року.

Відповідач 20 жовтня 2016 року повторно подав апеляційну скаргу на постанову суду від 7 червня 2016 року. До апеляційної скарги були додані платіжні доручення №4636 від 13 вересня 2016 року про сплату судового збору в сумі 5359,20грн. та №3674 від 15 липня 2016 року про сплату судового збору в сумі 504,69грн.. Також додана заява про поновлення строку апеляційного оскарження, яка обґрунтована тим, що на рахунку Державної архітектурно-будівельної інспекції України були відсутні кошти для сплати судового збору у повному обсязі.

Ухвалою суду від 4 листопада 2016 року вказану заяву було визнано необґрунтованою з тих підстав, що Державна архітектурно-будівельна інспекція України, посилаючись на відсутність коштів для сплати судового збору, як на підставу для поновлення строку апеляційного оскарження, не надала письмових доказів на підтвердження того, що на час подачі апеляційної скарги та закінчення строку для усунення недоліків майновий стан відповідача унеможливлював сплату судового збору. Доводи відповідача про відсутність коштів для сплати судового збору у повному обсязі були визнані також необґрунтованими, оскільки з клопотанням про розстрочення сплати судового збору у порядку, встановленому ст. 88 КАС України, Державна архітектурно-будівельна інспекція України не зверталася.

Апеляційну скаргу Державної архітектурно-будівельної інспекції України залишено без руху. Запропоновано Державній архітектурно-будівельній інспекції України протягом тридцяти днів з моменту отримання ухвали про залишення апеляційної скарги без руху подати до суду заяву про поновлення строку апеляційного оскарження та докази сплати судового збору у розмірі 504 грн. 69 коп.

8 грудня 2016 року на виконання ухвали суду від 4 листопада 2016 року Державна архітектурно-будівельна інспекція України надала квитанцію № від 08.12.2016р. про сплату судового збору у розмірі 504,69грн. та заяву про поновлення строку, яка обґрунтована тим, що відповідно до листів Управління Державної казначейської служби України у Дніпровському районі м. Києва від 19, 25 липня, 9, 17 серпня та 8 вересня 2016 року до списання коштів за виконавчими документа не будуть проводитися платежі за платіжними дорученнями Державної архітектурно-будівельної інспекції України за всіма кодами класифікації видатків та кредитування державного бюджету та економічної класифікації бюджету, крім захищених видатків, визначених Бюджетним кодексом України.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 21 грудня 2016 року у відкритті апеляційного провадження відмовлено. Суд визнав необгрунтованими наведені заявником підстави для поновлення строку, оскільки відповідно до вищенаведених листів Управління Державної казначейської служби України у Дніпровському районі м. Києва було зупинено операції на рахунках Державної архітектурно-будівельної інспекції України на строк, що не перевищую п'яти робочих днів з дати надходження повідомлення. Апеляційна скарга на постанову суду від 7 червня 2016 року вперше була подана 29 червня 2016 року, а повернута відповідачу - 9 вересня 2016 року. Відтак, обставини, на які посилається позивач у заяві про поновлення строку апеляційного оскарження, носили тимчасових характер, а не безперервно тривали у період з 29 червня по 9 вересня 2016 року.

З цих підстав суд дійшов висновку, що тимчасове зупинення операцій на рахунках Державної архітектурно-будівельної інспекції України не створювало об'єктивних непереборних перешкод для сплати відповідачем судового збору протягом періоду, який тривав із 29 червня по 9 вересня 2016 року.

Не погодившись з вказаною ухвалою суду апеляційної інстанції, Державна архітектурно-будівельна інспекція України подала касаційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати та направити справу до апеляційного суду для вирішення питання про відкриття провадження. Касаційна скарга обґрунтована тим, що Держархбудінспекція була позбавлена об'єктивної можливості вчасно сплатити судовий збір.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судом апеляційної інстанцій норм процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до частини третьої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України, провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ст.189 Кодексу адміністративного судочинства, в редакції діючій на час постановлення оскарженої ухвали суду, апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 186 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом тридцяти днів з моменту отримання ухвали про залишення апеляційної скарги без руху особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строків або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку апеляційного оскарження будуть визнані неповажними, суддя-доповідач відмовляє у відкритті апеляційного провадження.

Незалежно від поважності причини пропуску строку апеляційного оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга прокурора, органу державної влади, органу місцевого самоврядування чи іншого суб'єкта владних повноважень подана після спливу одного року з моменту оголошення оскаржуваного судового рішення.

Отже, законодавством передбачено, як дії суду при подачі апеляційної скарги після закінчення строків, установлених статтею 186 Кодексу, так і дії суду у разі неподання у встановлений судом строк заяви про поновлення цього строку або визнання судом підстав для поновлення строку, вказаних у заяві, неповажними.

Як вбачається з оскаржуваної ухвали суду, апеляційним судом на підставі наданих скаржником документів прийнято до уваги той факт, що вперше апеляційна скарга була подана вчасно, проте заявником не було сплачено судовий збір в порядку та розмірах установлених законодавством, що стало підставою для залишення апеляційної скарги без руху та надання достатнього часу для усунення виявлених недоліків. Цей строк продовжувався, що свідчить про надання судом можливості виконати вимоги ухвали суду. Проте, виявлені недоліки усунуті не були. Повторна апеляційна скарга подана 20 жовтня 2016 року, тобто з пропуском строків апеляційного оскарження.

Колегія суддів погоджується з висновками суду апеляційної інстанції про відсутність підстав для поновлення такого строку, оскільки відсутність на рахунках суб'єкта владних повноважень коштів для сплати судового збору не може бути підставою для надання йому певних процесуальних переваг перед іншими учасниками судового процесу, зокрема, позивачем, який сплатив відповідний збір при подачі позову.

Відповідно до ст.129 Конституції України та ст.7 КАС України, однією із засад судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у рішенні від 15 травня 2008 року "Надточій проти України" принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище у порівнянні з опонентом.

Обов'язок сплати судового збору слугує гарантуванню принципу рівності всіх осіб у правах щодо доступу до суду. При цьому, судовий збір виконує не тільки фіскальну, а й дисциплінуючу функцію. Він є одним із способів стимулювання належного виконання учасниками відповідних правовідносин (у тому числі органами державної влади) своїх прав та обов'язків, передбачених законами України.

Слід зазначити, що гарантоване законодавством право апеляційного та касаційного оскарження судових рішень кореспондується із дотриманням особами порядку такого оскарження, зокрема, шляхом дотримання ними строків, що відповідає принципу правової визначеності та рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про безпідставність посилань відповідача на листи Управління Державної казначейської служби України у Дніпровському районі м. Києва від 19, 25 липня, 9, 17 серпня та 8 вересня 2016 року та пункт 30 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, оскільки за змістом цього пункту не проводяться платежі за платіжними дорученнями боржника за всіма кодами програмної класифікації видатків та кредитування державного бюджету (кодами тимчасової класифікації видатків та кредитування місцевих бюджетів) та економічної класифікації видатків бюджету, крім захищених видатків, визначених Бюджетним кодексом України, лише на період встановлення даних, зазначених у пункті 29 цього Порядку (у разі недостатності поданих документів для визначення кодів програмної класифікації видатків та кредитування державного бюджету (кодів тимчасової класифікації видатків та кредитування місцевих бюджетів) та економічної класифікації видатків бюджету або рахунків, з яких проводиться безспірне списання коштів, орган Казначейства у робочий день, що настає після закінчення строку, зазначеного у пункті 28 цього Порядку, надсилає до боржника запит для встановлення відповідних даних із зазначенням строку надання відповіді).

Тобто, як правильно зазначив апеляційний суд, обставини, на які посилався відповідач у заяві про поновлення строку апеляційного оскарження, носили тимчасових характер, а не безперервно тривали у період з 29 червня по 9 вересня 2016 року.

Враховуючи те, що заявником не було наведено поважних причин для поновлення строків апеляційного оскарження, а наведені - не є поважними, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про відмову у відкритті апеляційного провадження.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків суду апеляційної інстанції.

Відповідно до частини першої статті 350 КАС суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що судом апеляційної інстанції виконано всі вимоги процесуального законодавства, у зв'язку з чим касаційна скарга, в межах її доводів, не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 345, 350, 355, 356 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Державної архітектурно-будівельної інспекції України залишити без задоволення.

Ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 21 грудня 2016 року про відмову у відкритті апеляційного провадження у справі №826/18148/13-а залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

М.М. Гімон

Л.Л. Мороз

А.Ю. Бучик ,

Судді Верховного Суду