Справа № 813/3354/18
Суддя: Затолочний Віталій Семенович
Дата ухвалення: 2018-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2018 рокуЛьвів№ 857/469/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Затолочного В.С.,

суддів: Бруновської Н.В., Матковської З.М.,

з участю секретаря судового засідання Гнатик А.З.,

позивача ОСОБА_1,

представника третьої особи ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_3 на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 31 липня 2018 року з питань забезпечення позову у справі № 813/3354/18 за адміністративним позовом ОСОБА_1, ОСОБА_3 до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м.Львові третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_4 про визнання незаконними дій, зобов'язання вчинити дії (ухвала суду першої інстанції прийнята суддею Сакалош В.М. в м. Львові Львівської області, 31.07.2018 року), -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, ОСОБА_3 (далі - ОСОБА_1, ОСОБА_3.) звернулися із адміністративним позовом до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Львові (далі відповідач, Інспекція) про визнання незаконними відмов, наданих Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у м. Львові ОСОБА_1 від 14.03.2018 № 0006-849, ОСОБА_3 від 23.05.2018 № 0006-1792 та № від 19.07.2018 0006-2552; зобов'язання Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Львові скасувати право на початок виконання будівельних робіт, набуте третьою особою ОСОБА_4 (далі третя особа, ОСОБА_4.) на підставі Повідомлення «Про початок виконання будівельних робіт» від 20.03.2013 № ЛВ40 шляхом видачі відповідного розпорядчого акта.

Крім того, позивачами подано заяву про забезпечення позову, в якій вони просять постановити ухвалу про забезпечення позову, якою:

- зупинити дію Повідомлення про початок будівельних робіт № ЛВ40, яке стосується індивідуального житлового будинку, АДРЕСА_1 до вирішення справи по суті;

- заборонити Інспекції до вирішення справи по суті реєструвати Декларацію про закінчення будівництва індивідуального житлового будинку, АДРЕСА_1.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 31 липня 2018 року в забезпеченні позову відмовлено.

Не погодившись із вказаною ухвалою, її оскаржили позивачі, які покликаючись на те, що вказана ухвала є незаконною та прийнятою з порушенням норм матеріального і процесуального права, з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, просять прийняти постанову, якою ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 31 липня 2018 року з питань забезпечення позову скасувати, заявлені вимоги задовольнити.

В обґрунтування апеляційних вимог покликаються на те, що ОСОБА_4 до закінчення розгляду справи може скористатися своїм правом подачі Декларації про завершення будівництва. До такої декларації не долучається Повідомлення про початок виконання будівельних робіт, а відповідач сам має перевірити у реєстрі дозвільних документів наявність такого повідомлення. Якщо таку декларацію зареєструє відповідач, то ОСОБА_4 на підставі неї зможе зареєструвати через державного реєстратора або нотаріуса свої права на об'єкт будівництва у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Таким чином, представник позивача стверджує, що ОСОБА_4, подавши на реєстрацію Декларацію про закінчення будівництва, має безперешкодну можливість зареєструвати її, після чого, отримавши у державного реєстратора або нотаріуса витяг про реєстрацію прав власності на об'єкт будівництва, який підтвердить наявність у першого достатнього обсягу прав для розпорядження вказаним майном, у тому числі й під час розгляду даної справи у суді, зможе відчужити його у будь-який спосіб, що, на думку позивача, суттєво утруднить виконання рішення суду у виконавчому провадженні або взагалі унеможливить таке.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Апеляційним судом встановлено, що Інспекцією в 2016, 2018 році було організовано проведення перевірки об'єкта «Будівництво індивідуального житлового будинку на АДРЕСА_1», однак, відповідно до даних акту перевірок, провести перевірку не вдалось через відсутність суб'єкта містобудування на об'єкті будівництва. Таким чином, підстав для скасування повідомлення про початок виконання будівельних робіт виявлено не було.

Окрім цього, 13.07.2018 Інспекцією було складено акт № 1/401-пп, яким встановлено, що Інспекцією ДАБК у Львівській області винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення від 16.07.2013р № 1ф-240-ф та притягнуто до відповідальності гр. ОСОБА_4 за внесення недостовірних даних у повідомлення про початок виконання будівельних робіт з будівництва індивідуального житлового будинку на АДРЕСА_1 та початок будівельних робіт без виготовлення проектної документації або ж будівельного паспорта та влаштування фундаменту будинку на відстані 1,3 м. від господарської будівлі на суміжній земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_2. Оскільки Інспекцією ДАБК у Львівській області в 2013 році вже було встановлено порушення норм містобудівного законодавства під час будівництва, то в Інспекції відсутні підстави для того, щоб розпочати провадження в справі про адміністративне правопорушення за фактом порушень вимог законодавства під час будівництва, оскільки КУпАП виключає можливість повторного притягнення до відповідальності за вчинення такого ж діяння, а компетентним органом відповідний факт правопорушення вже розглянуто по суті.

Підстави забезпечення позову передбачені ч. 2 ст. 150 КАС України, а саме, невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності субєкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Відповідно до частин 1 та 2 ст. 151 КАС України позов може бути забезпечено:

1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

3) встановленням обовязку відповідача вчинити певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;

5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

У відповідності до частини 6 ст. 154 та частини 1 ст. 248 КАС України, в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку, зокрема, про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача у справі, а також вказати ознаки, які свідчать про очевидність протиправності рішення субєкта владних повноважень.

Враховуючи доводи сторони позивача з питання забезпечення позову, колегія суддів приходить до висновку, що не встановлено з наявних матеріалів справи підстав, які б свідчили про очевидну небезпеку заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі.

Крім того, Повідомлення про початок будівельних робіт № ЛВ40, яке стосується індивідуального житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 подано замовником за формою встановленого зразка та не є індивідуальним актом або нормативно-правовим актом, зупиненням дії якого може бути забезпечено позов відповідно до частини 1 ст.151 КАС України. Разом з тим, питання щодо достовірності даних, зазначених у такому повідомленні, наявності чи відсутності права на початок виконання підготовчих робіт може бути вирішено лише за результатами розгляду справи по суті, а не на стадії забезпечення позову.

Заборона відповідачу до вирішення справи по суті реєструвати Декларацію про закінчення будівництва індивідуального житлового будинку, АДРЕСА_1 жодним чином не повязана з предметом спору у даній справі.

Суд апеляційної інстанції зауважує, що заходи забезпечення позову в адміністративній справі, можуть застосуватися лише у звязку з рішеннями, діями чи бездіяльністю відповідача, які є предметом спору у справі, і не можуть застосовуватися щодо прав, які не порушені, тим більше якщо вони не стосуються предмету спору, оскільки захист прав - це передбачені законом способи їх охорони у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення, поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника таких прав проводиться за допомогою матеріально-правових заходів примусового характеру, які закріплені законом.

Оскільки захисту підлягають порушені, а не ілюзорні права, в задоволенні заяви про забезпечення позову слід відмовити.

Також, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що право власності має фундаментальний характер, захищається згідно з нормами національного законодавства з урахуванням принципів ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка згідно з ч.2 ст.6 КАС України та ст.17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» застосовується судами разом з практикою ЄСПЛ як джерело права.

Держави-учасниці Конвенції зобов'язані поважати право кожного на мирне володіння своїм майном та гарантувати його захист передусім на національному рівні.

Складовою захисту права особи на мирне володіння своїм майном, гарантованого ст.1 Першого протоколу, є превентивні способи захисту права власності. Превентивний захист права власності допускається в разі існування загрози порушення права, яка має носити реальний характер і бути доведена в кожному конкретному випадку.

З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, а також відсутня невідповідність висновків суду обставинам справи.

У п.58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, повязаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобовязує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обовязок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що судом першої інстанції ухвалено обґрунтоване та законне судове рішення з додержанням норм процесуального та матеріального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому таке скасуванню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 241, 308, 311-313, 315, 316, 321, 325, 328, 370 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_3 залишити без задоволення, ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 31 липня 2018 року з питань забезпечення позову у справі № 813/3354/18 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя В. С. Затолочний
судді Н. В. Бруновська
З. М. Матковська
Повний текст складено 01.11.2018