Справа № 823/2146/18
Суддя: Безименна Наталія Вікторівна
Дата ухвалення: 2018-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 823/2146/18 Суддя (судді) першої інстанції: Гайдаш В.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2018 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Безименної Н.В.

суддів Аліменка В.О. та Кучми А.Ю.

за участю секретаря судового засідання Цюпка Б.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 03 серпня 2018 року (повний текст виготовлено 07 серпня 2018 року) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Національної поліції в Черкаській області про визнання рішення протиправним та зобов'язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернулась до Черкаського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Черкаській області, в якому просила визнати протиправним рішення відповідача, оформлене листом від 17 квітня 2018 року №29/С-118 про відмову позивачу у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги в зв'язку з встановленням інвалідності ІІІ групи внаслідок захворювання, пов'язаним з проходженням служби в поліції, зобов'язати відповідача призначити та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу в розмірі 70-ктратного прожиткового мінімуму (виходячи із розміру прожиткового мінімуму на 01 січня 2018 року), встановленого законом для працездатних осіб, як інваліду ІІІ групи.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 03 серпня 2018 року у задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі. На думку апелянта, рішення суду першої інстанції ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального та порушенням норм процесуального права. Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані тим, що позивачу в межах встановленого законом строку, а саме через 3 місяці після звільнення зі служби, було встановлено ІІІ групу інвалідності з причиною захворювання, пов'язане з проходженням служби у поліції, а тому у неї наявне право на отримання одноразової грошової допомоги, що передбачено п.4 ч.1 ст.97 Закону України «Про Національну поліцію».

Відповідач надав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, зазначаючи, що звільнення позивача відбулось за п.7 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію» (за власним бажанням), тобто не з підстав, зазначених у пунктах ст.97 вказаного Закону, а тому начальник ГУНП в Черкаській області правомірно прийняв рішення про відмову у затвердженні висновку в призначенні одноразової грошової допомоги.

Сторони в судове засідання не з'явилися, хоча про день, час та місце судового розгляду справи повідомлені належним чином.

Від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи без його участі.

Враховуючи, що відповідно до ч.2 ст.313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, колегія суддів визнала можливим проводити розгляд заяви за відсутності сторін.

Згідно з ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Статтею 242 КАС України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 з 29 квітня 2002 року проходила службу в органах внутрішніх справ, з яких була звільнена 06 листопада 2015 року та з 07 листопада 2015 року прийнята на службу до поліції відповідно до наказу ГУНП від 07 листопада 2015 року №1о/с, що підтверджується копією трудової книжки позивача (а.с.12).

Згідно з довідкою Медичної (військово-лікарської) комісії №333 від 09 жовтня 2017 року (а.с.14) встановлено, що захворювання ОСОБА_2, так, пов'язані з проходженням служби в поліції.

Наказом ГУНП в Черкаській області від 13 жовтня 2017 року №274о/с (а.с.11) відповідно до Закону України «Про Національну поліцію» звільнено зі служби в поліції за п.7 (за власним бажанням) ч.1 ст.77 підполковника поліції ОСОБА_2 - начальника режимного сектору управління карного розшуку ГУНП в Черкаській області, 13 жовтня 2017 року, на підставі рапорту ОСОБА_2 та подання УКР ГУНП.

Відповідно до довідки до акта огляду МСЕК серії 12ААА №879305 (а.с.15 зворот) за наслідками первинного огляду 13 березня 2018 року позивачу з 18 січня 2018 року встановлено ІІІ групу інвалідності із причиною інвалідності - захворювання, так, пов'язані з проходженням служби в поліції.

ОСОБА_2 звернулась до ГУНП в Черкаській області із заявою від 29 березня 2018 року (а.с.35) про виплату ОГД у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності, в якій вона просила виплатити їй одноразову грошову допомогу у зв'язку з тим, що їй встановлено ІІІ група інвалідності внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням служби в поліції.

Згідно висновку про призначення одноразової грошової допомоги від 12 квітня 2018 року (а.с.36) позивач не набула права на отримання грошової допомоги та відповідно до п.2 р.IV наказу МВС України від 11 січня 2016 року №4 одноразову грошову допомогу не призначено.

Листом від 17 квітня 2018 року №29/С-118 (а.с.37) позивача повідомлено, що необхідною умовою призначення та виплати їй одноразової грошової допомоги є звільнення з поліції у зв'язку з хворобою, а згідно наказу від 13 жовтня 2017 року №274о/с ОСОБА_2 звільнено зі служби в поліції за п.7 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію» - за власним бажанням, у зв'язку з чим відсутні правові підстави для призначення та виплати позивачу одноразової грошової допомоги.

Вважаючи вказану відмову протиправною, позивач звернулась до суду з даним позовом.

Суд першої інстанції відмовляючи в задоволенні позовних вимог, дійшов висновку, що однією з умов для призначення та виплати одноразової грошової допомоги відповідно до п.4 ч.1 ст.97 Закону України «Про Національну поліцію» є дотримання звільнення особи з поліції саме внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ або поліції, тобто згідно п. 2 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» (через хворобу - за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції) та оскільки позивача звільнено зі служби в поліції за п.7 (за власним бажанням) ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію», а не за п.2 (через хворобу) ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію», правові підстави для задоволення позову відсутні.

За наслідками перегляду рішення суду першої інстанції в порядку апеляційного провадження, колегія суддів доходить наступних висновків.

Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Конституцією України, Законом України «Про Національну поліцію», який визначає правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України.

В силу вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.2 ст.97 Закону України «Про Національну поліцію» порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України №4 від 11 січня 2016 року, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 29 січня 2016 року за №163/28293, затверджено Порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, пп.4 п.4 р.І якого передбачено випадки, за яких призначається ОГД у разі загибелі (смерті), інвалідності чи втрати працездатності поліцейського, зокрема, пов'язаного з проходженням служби в поліції, органах внутрішніх справ (пункт 4 частини першої статті 97 Закону) - обставина, яка виникла внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), пов'язаних з проходженням ним служби в органах внутрішніх справ або поліції, крім випадків, зазначених у підпунктах 1, 2 цього пункту.

Згідно з пп.2 п.1 р.ІІ цього Порядку днем виникнення права на отримання ОГД є у разі встановлення поліцейському інвалідності - дата, з якої встановлено інвалідність, що зазначена в довідці до акта огляду медико-соціальної експертної комісії, у разі відсутності дати, з якої встановлено інвалідність, - дата видачі довідки до акта огляду медико-соціальної експертної комісії.

Пунктом 2 р.ІІ вказаного Порядку встановлено, що ОГД у разі загибелі (смерті) поліцейського чи втрати працездатності поліцейського призначається та виплачується у випадках та в розмірах, визначених Законом України «Про Національну поліцію», особам, які мають право на її отримання, відповідно до цього Закону.

Відповідно до п.3 р.ІІІ цього Порядку заява (рапорт) про виплату ОГД у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського (додаток 1) подається керівнику органу поліції, навчального закладу за останнім місцем проходження служби поліцейським або за останнім місцем проходження поліцейським служби перед відрядженням до інших органів (далі - останнім місцем проходження служби).

Перелік документів, які подаються поліцейським для виплати ОГД у разі визначення інвалідності визначений п.5 р.ІІІ Порядку.

Згідно з п.п.1, 2, 7 р.IV наведеного Порядку висновок про призначення ОГД складається працівником фінансового підрозділу і підписується керівниками фінансового та кадрового підрозділів органу поліції, навчального закладу, в якому поліцейський проходить (проходив) службу.

Висновок про призначення ОГД затверджує/відмовляє у територіальних органах поліції, міжрегіональних територіальних органах Національної поліції, закладах та установах, що належить до сфери управління Національної поліції України - керівник відповідного органу, закладу, установи або особа, на яку покладено виконання таких функцій.

ОГД виплачується в порядку черговості відповідно до дати прийняття рішення про її призначення, але не пізніше двох місяців із дня прийняття зазначеного рішення, а в разі надходження коштів пізніше цього терміну - протягом п'яти робочих днів після їх надходження, в межах та за рахунок коштів, передбачених державним бюджетом на утримання органів поліції або навчальних закладів.

З аналізу наведених норм вбачається, що призначенню та виплаті одноразової грошової допомоги передує складання та затвердження висновку про її призначення, що здійснюється після встановлення наявності у особи права на отримання ОГД відповідно до Закону України «Про Національну поліцію».

Відповідно до п.4 ч.1 ст.97 Закону України «Про Національну поліцію» одноразова грошова допомога в разі загибелі (смерті), визначення втрати працездатності поліцейського (далі - одноразова грошова допомога) є соціальною виплатою, гарантованою допомогою з боку держави, яка призначається і виплачується особам, які за цим Законом мають право на її отримання, у разі визначення поліцейському інвалідності внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), пов'язаних з проходженням ним служби в органах внутрішніх справ або поліції, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті.

Таким чином, обов'язковими умовами для виплати одноразової грошової допомоги за п.4 ч.1 ст.97 Закону України «Про Національну поліцію» є визначення поліцейському не пізніше 6 місяців після звільнення з поліції інвалідності внаслідок захворювання, пов'язаного зі службою в поліції. При цьому, підставою для звільнення з поліції має бути саме відповідне захворювання, поранення (контузія, травма або каліцтво).

Тобто, для набуття права на отримання одноразової грошової допомоги за п.4 ч.1 ст.97 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейського має бути звільнено на підставі п.2 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію» через хворобу - за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, позивача було звільнено з поліції наказом ГУНП в Черкаській області від 13 жовтня 2017 року №274о/с за п.7 (за власним бажанням) ч.1 ст.77 Закону України «Про національну поліцію», що не передбачає виникнення у позивача права на призначення та виплати одноразової грошової допомоги за п.4 ч.1 ст.97 Закону України «Про Національну поліцію», а тому відповідачем було правомірно відмовлено у затвердженні висновку про призначення ОСОБА_2 одноразової грошової допомоги внаслідок встановлення їх ІІІ групи інвалідності внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням служби в поліції.

Колегія суддів відхиляє посилання апелянта на правову позицію, викладену Верховним Судом при розгляді справ №554/155/17, №822/360/17, №822/1666/16, оскільки правовідносини, які досліджувались касаційним адміністративним судом Верховного Суду у даних справах стосувались призначення одноразової грошової допомоги саме працівникам міліції при визначенні їм інвалідності внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням служби у міліції, які регулювались іншими нормативно-правовими актами, які не підлягають застосуванню до спірних правовідносин, зокрема, Законом України «Про міліцію» та постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року №850, якою затверджено Порядок та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції.

З огляду на викладені обставини, з урахуванням наведених норм права, за наслідком перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку, що у позивача не виникло право на отримання одноразової грошової допомоги за п.4 ч.1 ст.97 Закону України «Про Національну поліцію», а тому відповідачем правомірно відмовлено у призначенні та виплаті ОСОБА_2 одноразової грошової допомоги у зв'язку з встановленням їй ІІІ групи інвалідності внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням служби в поліції, оскільки зі служби в поліції її було звільнено не за п.2 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію» (через хворобу - за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції), а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

На підставі вищенаведеного, приймаючи до уваги, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, рішення суду ґрунтується на засадах верховенства права, є законним і обґрунтованим, висновки суду першої інстанції доводами апелянта не спростовані, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для його зміни або скасування.

Керуючись ст.ст.243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 03 серпня 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів, з урахуванням положень ст.329 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 29 жовтня 2018 року.

Головуючий суддя Н.В.Безименна

Судді В.О.Аліменко

А.Ю.Кучма