Справа № 539/3077/18
Суддя: Алтухова О. С.
Дата ухвалення: 2018-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 539/3077/18
Провадження №2-а/539/106/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.10.2018 року м. Лубни

Лубенський міськрайонний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді Алтухової О.С.,

за участю секретаря Гусак А.О.,

представника позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Лубенського міськрайонного суду адміністративну справу позовом ОСОБА_2 до Бориспільського відділу поліції ГУНП в Київській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ВР №052548, -

ВСТАНОВИВ:

28.08.2018 року позивач ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_1) звернувся до суду з позовною заявою до Бориспільського відділу поліції ГУНП в Київській області (місцезнаходження: м. Бориспіль, вул. Сергія Камінського, буд. 4) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ВР №052548, в якій просив:

- скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ВР №052548 від 23.08.2018 року, винесену лейтенантом поліції Гавриленком Б.Ю. інспектором роти батальйону патрульної поліції в м. Бориспіль Управління патрульної поліції в Київській області;

- закрити провадження в справі.

В обгрунтування своїх вимог вказав, що 23.08.2018 року близько 16:00 години лейтенантом поліції Гавриленком Б.Ю. було зупинено його автомобіль у звязку з тим, що під час руху він, як вказав патрульний, користувався засобом звязку, тримаючи його в руці, чим порушив п. 2.9 ПДР, але з вказаним він не погодився, оскільки автомобіль обладнано спеціальною гарнітурою, яка дозволяє не відволікатися від керування транспортним засобом і відповідати на дзвінки без допомоги рук. Крім цього, послався на те, що під час складання постанови про адміністративне правопорушення були допущені наступні порушення, а саме:

- відповідач незаконно розглянув справу без його участі, зясування фінансового стану, надання можливості залучити адвоката, не надав жодного доказу щодо порушення ним правил дорожнього руху і не за місцем знаходження органу, який уповноважений розглядати справу;

- відповідач позбавив його можливості скористатися правами, передбаченими ст. 268 КУпАП;

- відповідач порушив вимоги щодо процедури розгляду справи, бо проігнорував порядок, встановлений статтями 278, 279 КУпАП.

Ухвалою суду від 29.08.2018 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі, судовий розгляд якого призначений у порядку, передбаченому статтею 286 КАС України.

Позивач у судове засідання не зявився, по час та мысце розгляду справи повыдомлявся належним чином.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, надав пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві, наполягав на задоволенні позову.

Відповідач, належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду справи, явку свого повноважного представника у судове засідання не забезпечив, надіслав відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача просив у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. Вказав, що на відео з нагрудної камери інспектора (№…1357 час: 16 год.48 хв.30 с.) зафіксовано, що ОСОБА_2 підтверджує, що дійсно сказав своїй доньці по телефону, що передзвонить пізніше, але таку коротку розмову не вважає порушенням правил дорожнього руху. Зауважив, що пояснення, які надав на окремому аркуші ОСОБА_2 не можна брати до уваги, адже вони були надані вже після розгляду справи та прийняття рішення по ній. В той же час доказом скоєння ОСОБА_2 правопорушення є рапорт поліцейського. Зазначив, що позивач у своєму позові не заперечує того факту, що дійсно не увімкнув аварійну світлову сигналізацію після зупинки поліцейським, а тому ця обставина не підлягає доказуванню.

Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши надані докази у їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

З копії постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ВР №052548від 23.08.2018 року, складеної інспектором батальйону патрульної поліції в м. Бориспіль Управління патрульної поліції в Київській області лейтенантом поліції Гавриленком Б.Ю., вбачається, що справа розглядалася відносно ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, який має посвідчення водія серії НОМЕР_2. Даною постановою встановлено, що 23.08.2018 року о 16 год. 50 хв. на автодорозі Київ-Харків на 78 км в бік м. Харкова водій ОСОБА_4, керуючи автомобілем АУДІ, державний номерний знак НОМЕР_1, користувався засобами звязку, а саме: розмовляв по мобільному телефону, тримаючи його в руці, чим порушив п. 2.9 д) Правил дорожнього руху України, а також не ввімкнув світлову аврійну сигналізацію під час зупинки на вимогу поліцейського, чим порушив п. 9.9 б) Правил дорожнього руху України, та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП, за що його було притягнуто до адміністративної відповідальності та до нього застосоване адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 425,00 грн.

Копію постанови позивачем було отримано 23.08.2018 року, про що свідчить наявність його власноручного підпису на ній, а з позовною заявою до суду він звернувся 28.08.2018 року, тобто у межах строків, передбачених ч. 2 ст. 286 КАС України.

Приписами ч. 2 ст. 122 КУпАП, зокрема, передбачено відповідальність за користування під час руху транспортного засобу засобами звязку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання).

Відповідно до п. 2.9 д) Правил дорожнього руху, водієві забороняється під час руху транспортного засобу користуватися засобами зв'язку, тримаючи їх у руці (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання).

Дослідивши матеріали справи та встановивши на їх підставі обставинами справи, суд вважає необхідним перейти до оцінки доводів позивача, вказаних ним у якості обґрунтування свої позовних вимог.

Щодо порушення порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення та обмеження позивача можливості скористатися своїми процесуальними правами суд бере до уваги нижчевикладене.

При вирішенні спорів про правомірність розгляду органами Національної поліції справ про адміністративне правопорушення одразу після їх вчинення та складання постанов про притягнення до адміністративної відповідальності одразу після складення протоколу про адміністративне правопорушення на місці вчинення правопорушення, а також правомірність винесення органами Національної поліції постанови про накладення адміністративного стягнення без складання протоколу про адміністративне правопорушення у скороченому провадженні існують розбіжності.

Розбіжності виникли через різне розуміння змісту словосполучення "на місці вчинення правопорушення", використане в статті 258 КУпАП, якою встановлено випадки, коли протокол про адміністративне правопорушення не складається, а на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення, та словосполучення "за місцем його вчинення", вжитого в частині першій статті 276 цього Кодексу, яка визначає місце розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Зазначену проблему аналізував Конституційний Суд України у своєму рішенні від 26.05.2015 № 5-рп/2015 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 КУпАП.

У пункті 2.4 мотивувальної частини цього рішення зазначено, що підстав для ототожнення місця вчинення адміністративного правопорушення з місцем розгляду справи про таке правопорушення немає, а словосполучення "на місці вчинення правопорушення" і "за місцем його вчинення", які містяться у статтях 258, 276 Кодексу, мають різне цільове спрямування і різний правовий зміст. Зокрема, словосполучення "за місцем його вчинення", застосоване у положенні частини першої статті 276 Кодексу, за якою "справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення", вказує на місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення у межах його територіальної юрисдикції згідно з адміністративно-територіальним устроєм України. Таким чином, Конституційний Суд України дійшов висновку, що словосполучення "за місцем його вчинення", яке міститься в положенні частини першої статті 276 Кодексу, визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Тому, винесення постанов у справі про адміністративне правопорушення, уповноваженими на те особами одразу після складення протоколу про адміністративне правопорушення на місці вчинення правопорушення, у справах про притягнення до адміністративної відповідальності, де КУпАП не передбачено процедуру скороченого провадження, є неправомірним і призводить до порушення прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статті 268 КУпАП, зокрема право користуватися юридичною допомогою адвоката, заявляти клопотання, подавати докази по справі тощо.

Разом із тим, слід враховувати, що Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху" від 14.07.2015 № 596-VIII, який був прийнятий після винесення рішення Конституційним Судом України 26.05.2015 по справі № 5-рп/2015, внесено зміни до ст. 258 КУпАП та передбачено скорочене провадження у справах про адміністративне правопорушення у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, а саме відсутність необхідності складати адміністративний протокол, застосовується і до правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції.

Скорочене провадження у справах про зазначені адміністративні правопорушення передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення. Застосування посадовою особою процедури скороченого провадження в інших випадках, які не визначені законом, тобто розгляд справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення, а не за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про таке правопорушення, призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статтях 257, 268, 277, 278, 279, 280КУпАП.

В мотивувальній частині вказаного рішення Конституційний Суд України зазначив, що у частинах 1, 2 ст. 258 Кодексу визначено випадки, коли протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення, якщо особа не оспорює допущеного нею порушення і адміністративного стягнення, що на неї накладається, а розмір штрафу не перевищує передбаченого у Кодексі неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом.

Разом з тим, зміни до ст. 258 КУпАП, якими надано можливість працівникам Національної поліції не складати протоколи про адміністративні правопорушення, та Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 № 1395, якою урегульовано порядок оформлення адміністративних правопорушень саме у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, набрали чинності пізніше, ніж було прийняте вищевказане рішення Конституційного Суду України.

Отже, приписи рішення Конституційного Суду України по справі № 5-рп/2015 від 26.05.2015 повинні застосовуватись з урахуванням законодавчих змін, що відбулися у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, внесених Законом України від 14.07.2015 № 596-VІІПро внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення дорожнього руху та вищевказаною Інструкцією.

Суд не заперечуючи наявності у працівників органів Національної поліції повноважень виносити в окремих випадках постанову про адміністративне правопорушення без складення протоколу, вважає що правопорушення (у разі його вчинення) повинно бути належним чином зафіксоване. Відсутність протоколу про адміністративне правопорушення повинно компенсуватись іншими належними та допустимими доказами вчинення правопорушення, оскільки протокол є, зокрема, не лише засобом фіксації вчинення правопорушення, а й доказом дотримання (недотримання) посадовою особою, яка його складає, процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Згідно п. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративне правопорушення обов'язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст. 251 Кодексу України про адміністративне правопорушення доказами в справі про адміністративні правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах субєкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Так, відповідачем в якості доказу правомірності винесення постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, надано запис з нагрудної камери поліцейського, який був переглянутий в судовому засіданні.

Запис починається з 16 год.24 хв. під час розяснення поліцейським права на оскарження постанови в судовому порядку. При цьому в оскаржуваній постанові зазначено час скоєння адміністративного правопорушення як 16 год. 50 хв., тобто в цей час позивач ніяк не міг вчинити адміністративне правопорушення, оскільки перебував в автомобілі, який був зупинений на вимогу поліцейського. Відповідач у відзиві зазначає, що позивачем було визнано факт короткої телефонної розмови з донькою, доказом чого є запис о 16 год.48 хв.30 с., однак, судом встановлено, що о 16 год.48 хв.30 с. працівник поліції стверджує вказану обставину, в той час як позивач заперечує це. Також запис з нагрудної камери інспектора спростовує факт порушення ОСОБА_2 п. 9.9 б) Правил дорожнього руху України, оскільки на відеозапису, наданому суду, чітко видно, що на автомобілі позивача увімкнена світлова аварійна сигналізація.

Оцінюючи в якості доказу рапорт інспектора Яловчука Є.О., суд відмічає, що при дослідженні відеозапису встановлено, що даний рапорт було написано інспектором після того як позивач почав вимагати надання йому доказів скоєння ним адміністративного правопорушення, при цьому в рапорті зазначено, що водій транспортного засобу AUDI д.н.з. ВІ 9992ВК користувався засобом звязку, а саме розмовляв по мобільному телефону під час руху, при цьому п. 2.9 д) ПДР України встановлює заборону користуватися засобами звязку, тримаючи їх в руці, а про порушення водієм п. 9.9 б) ПДР України в рапорті взагалі не зазначено.

Згідно п.1 ст.247 Кодексу України про адміністративне правопорушення провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, оскаржувана постанова від 23.08.2018 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 3. ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності суд має право скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 122 КУпАП відносно позивача підлягає закриттю.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 122, 229, 241-246,255,286 КАС України, ст. 293 КУпАП, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 - задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ВР №052548 від 23.08.2018 року, винесену лейтенантом поліції Гавриленком Б.Ю. інспектором роти батальйону патрульної поліції в м. Бориспіль Управління патрульної поліції в Київській області, та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Харківського апеляційного адміністративного суду з урахуванням положень п.п. 15.5) Перехідних положень КАС України.

Відповідно до ст. 286 КАС України апеляційну скаргу на судове рішення може бути подано протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено та підписано 01.11.2018 року.

Суддя О.С.Алтухова