Справа № 826/16425/18
Суддя: Добрівська Н.А.
Дата ухвалення: 2018-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

30 жовтня 2018 року м. Київ№ 826/16425/18

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Добрівська Н.А., ознайомившись з позовною заявою та доданими до неї матеріалами

за позовом Громадянки Ісламської Республіки Іран ОСОБА_1, яка діє в своїх інтересах та в інтересах своїх неповнолітніх дітей ОСОБА_2, ОСОБА_3
доДержавної міграційної служби України
третя особа:Управління Державної Міграційної Служби України у Волинській області
про визнання неправомірним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

Громадянка Ісламської Республіки Іран ОСОБА_1, яка діє в своїх інтересах та в інтересах своїх неповнолітніх дітей ОСОБА_2, ОСОБА_3 звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Державна міграційна служба України, третя особа: Управління Державної Міграційної Служби України у Волинській області про:

- визнання неправомірним та скасування рішення Державної міграційної служби України №204-18 від 15.06.2018 року про відмову у визнанні громадянки Республіки Іран ОСОБА_1 та її неповнолітніх дітей ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1 р.н.), ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_2 р.н.) біженцями або особами, які потребують додаткового захисту;

- зобов'язання Державної міграційної служби України повторно розглянути заяву громадянки Республіки Іран ОСОБА_1 та її неповнолітніх дітей ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1 р.н.), ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_2 р.н.) про визнання біженцями або особами, які потребують додаткового захисту, відповідно до вимог чинного законодавства.

Одночасно з позовною заявою позивачем подано клопотання про поновлення строку звернення до суду, у якому позивач вказала, що 26.06.2018 року отримала Повідомлення Управління ДМС України у Волинській області №17 від 26.06.2018 року про відмову у визнанні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту. Однак, позивачем зазначено, що вона належить до вкрай вразливої категорії населення в Україні - шукачів притулку. Позивач разом зі своїми неповнолітніми дітьми втекла із країни свого походження та приїхала до України в надії отримати тут притулок та захист. Позивач не володіє українською або російською мовами, не була належним чином ознайомлена із законодавством України та своїми правами щодо оскарження, а також не мала можливості звернутися за безоплатною правовою допомогою. Також, позивачем зазначено, що вона не тільки фактично позбавлена можливості працевлаштуватися та забезпечувати себе та свою родину, а й не забезпечена ані безоплатною правовою допомогою, ані грошовою допомогою, яка б могла сприяти їй у отриманні оплачуваної правової допомоги. Внаслідок чого, позивач змогла отримати всебічну безоплатну правову допомогу лише 05.10.2018 року.

При цьому, судом встановлено, що у липні 2018 року громадянин Ісламської республіки Іран ОСОБА_2 та громадянка Ісламської республіки Іран ОСОБА_1 звернулись з позовом до Державної міграційної служби України, Управління ДМС України у Волинській області про визнання протиправним та скасування рішення про відмову у визнанні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту №16 від 26.06.2018 року ОСОБА_2, визнання протиправним та скасування рішення про відмову у визнанні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту №17 від 26.06.2018 року ОСОБА_1 та зобов`язання повторно розглянути заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 16.07.2018 року у справі №0340/1344/18 зазначену позовну заяву повернуто.

З огляду на зазначене, суд вертає увагу та те, що вказана обставина спростовує доводи позивача щодо неможливості звернення до суду у встановлений законодавством строк.

Також судом встановлено, що ухвалами Львівського апеляційного адміністративного суду від 25.09.2018 року відкрито апеляційне провадження у справі №0340/1344/18 та призначено її до розгляду в поряду письмового провадження.

17.10.2018 року справу №0340/1344/18 разом із апеляційною скаргою на ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 16.07.2018 року зареєстровано у Восьмому апеляційному адміністративному суді у зв'язку з їх передачею відповідно до ч.3 ст.29 КАС України, як визначеному ч.6 ст.147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суду, якому передаються справи Львівського апеляційного адміністративного суду, що ліквідований згідно з Указом Президента України від 29.12.2017 року №455/2017 «Про ліквідацію апеляційних адміністративних судів та утворення апеляційних адміністративних судів в апеляційних округах».

Відповідно до ухвали Восьмого апеляційного адміністративного суду від 19.10.2018 року справу №0340/1344/18 прийнято до провадження суду та призначено до апеляційного розгляду у судовому засіданні.

Отже, станом на час винесення даного рішення ухвала Волинського окружного адміністративного суду від 16.07.2018 року справі №0340/1344/18 законної сили не набрала, оскільки триває розгляд апеляційної скарги на вказане судове рішення.

Одночасно, суд звертає увагу на те, що у даній справі громадянка Ісламської Республіки Іран ОСОБА_1, яка діє в своїх інтересах та в інтересах своїх неповнолітніх дітей ОСОБА_2, ОСОБА_3 оскаржує рішення Державної міграційної служби України №204-18 від 15.06.2018 року та просить зобов'язати Державну міграційну службу України повторно розглянути заяву про визнання біженцями або особами, які потребують додаткового захисту, відповідно до вимог чинного законодавства.

При цьому, у справі №0340/1344/18 громадянкою Ісламської республіки Іран ОСОБА_1 заявлені вимоги до Державної міграційної служби України, Управління ДМС України у Волинській області про визнання протиправним та скасування рішення про відмову у визнанні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту №17 від 26.06.2018 року та зобов`язання повторно розглянути заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

Суд зауважує, що оскаржуваним у справі №0340/1344/18 рішенням №17 від 26.06.2018 року повідомлялось позивачу про відмову у визнанні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту відповідно до рішення, оскаржуваного у даній справі - №204-18 від 15.06.2018 року.

А отже, суд зазначає про наявність у провадженні іншого суду справи про спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, якщо у провадженні цього або іншого суду є справа про спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Беручи до уваги вищезазначене, суд дійшов висновку про наявність підстав для залишення позовної заяви Громадянки Ісламської Республіки Іран ОСОБА_1, яка діє в своїх інтересах та в інтересах своїх неповнолітніх дітей ОСОБА_2, ОСОБА_3 - без розгляду.

Керуючись ст.ст.3, 5-11, 73-77, 90, п.3 ч.1 ст.240, ст.ст.241-243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва,

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов Громадянки Ісламської Республіки Іран ОСОБА_1, яка діє в своїх інтересах та в інтересах своїх неповнолітніх дітей ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Державної міграційної служби України, третя особа: Управління Державної Міграційної Служби України у Волинській області про визнання неправомірним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії - залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили відповідно до ст.256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції у порядку та строки, встановлені ст.ст.293-297 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням положень підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України в редакції згідно з Законом України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII.

Суддя: Н.А. Добрівська