Справа № 0440/6207/18
Суддя: Дєєв Микола Владиславович
Дата ухвалення: 2018-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2018 року Справа № 0440/6207/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі судді Дєєва М.В. розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу
за позовом ОСОБА_1
до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області
про визнання протиправним рішення та зобовязання вчинити певні дії, -
16.08.2018 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому позивач просить:
- визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області оформлене листом від 26.06.2018 № 377/03.8-15;
- зобовязати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській зарахувати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, в пільговий трудовий стаж для призначення пенсії за віком на пільгових умовах Список 2 період роботи електрозварником в Спеціалізованому управлінні № 12 тресту «Укртрубопроводстрой» (правонаступник ПАТ «Укргазбуд») з 06.12.1983 року по 04.02.1992 року та призначити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2, з 08.03.2018 року.
В обґрунтування позовних вимог вказано, що позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах, проте відповідачем було відмовлено, у звязку з відсутністю необхідного пільгового стажу. Позивач вважає вказану відмову необґрунтованою та такою, що не відповідає вимогам чинного законодавства, у звязку з чим просив суд позовні вимоги задовольнити.
22.08.2018 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду було відкрито спрощене позовне провадження у справі.
04.09.2018 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого вказано, що надана відповідачем відмова є обґрунтованою та прийнята у відповідності до вимог чинного законодавства, у звязку з відсутністю необхідного пільгового стажу та не надано документів, які підтверджують стаж, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, у звязку з чим просив відмовити у задоволенні позовних вимог.
Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, зясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав.
Судом встановлено, що 18.05.2018 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
26.06.2018 року Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області листом №377/03.8-15 відмовило позивачу у призначенні пенсії на пільгових умовах відповідно до статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», у звязку з відсутністю необхідного пільгового стажу роботи та вказано про неможливість зарахування до пільгового стажу період роботи в Спеціалізованому управлінні №12 АТФ «Укргазбуд» з 06.12.1983 року по 16.04.1992 року.
Позивач не погоджується із вказаною відмовою та вважає її такою, що не відповідає вимогам законодавства, що і стало підставою для звернення з даним позовом до суду.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Відповідно до ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці - за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом ОСОБА_2 України.
Порядком застосування списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України №383 від 18 листопада 2005 року встановлено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються списки, що були чинні на період роботи особи.
Згідно зі статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом ОСОБА_2 України.
У пунктах 1, 2, 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету ОСОБА_2 України від 12 серпня 1993 року № 637 зазначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків. За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
При цьому, пунктом 10 Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Мінпраці від 18 листопада 2005 року №383 передбачено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету ОСОБА_2 України від 12.08.1993 №637.
Так, пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній передбачено, що у довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.
Зазначену довідку видає підприємство, установа чи організація, де працювала особа. Якщо підприємство в стадії ліквідації, то уточнюючу довідку надає ліквідатор або його правонаступник на підставі первинних документів за час виконання робіт.
Відомості трудової книжки БТ-І № 7623265 містять записи про те, що Позивач працював на посадах, які дають право на призначення пільгової пенсії за Списком №2, а саме:
- з 01.09.1978 року по 30.06.1981 року навчався в середньому професійно-технічному училищі № 11 м. Дніпропетровська за спеціальністю електрогазозварювальник 3 розряду;
- з 22.07.1981 року прийнятий в паросиловий цех Дніпропетровського заводу металургійного обладнання електрозварником (газозварником) 3 розряду (наказ № 959 від 20.07.1981 р.) - 23.10.1981 року звільнений у звязку з призивом на службу до ОСОБА_3
- з 18.11.1981 року по 14.11.1983 року служба в ОСОБА_3;
- з 06.12.1983 року (наказ № 297 к від 28.11.1983р.) по 16.04.1992 року (наказ № 27к від 16.04.1992) працював електрозварником 3-го, 4-го, 5-го, 6-го розряду в Спеціалізованому управлінні № 12 тресту «Укртрубопроводстрой» ( в подальшому ПАТ «Укргазбуд»);
- з 25.05.1992 року (наказ № 32-к від 25.05.1992 р.) по 05.10.1993 року (наказ № 97-к від 01.10.1993 року) працював електрозварником 6-го розряду в Дніпропетровському орендному будівельному управлінні № 1 по газифікації;
- з 13.06.1994 року (наказ № 13 к від 13.06.1994 року) по 02.09.1996 року (наказ № 87 к від 02.09.1996 року) працював електрозварником в приватному підприємстві «Агробудмонтаж»;
- з 03.09.1996 року (наказ № 15 від 03.09.1996 року) по 08.02.2001 року (наказ № 4-к від 08.02.2001 року) працював газоелектрозварником в НВО «Газифікатор»;
- з 01.10.2001 року (наказ № 9-к від 01.10.2001 року) по 01.07.2003 року (наказ № 26-к від 27.06.2003 року) працював електрогазозварником в ТОВ НВО «Енергоресурс»;
- з 25.07.2003 року (наказ № 90 від 21.07.2003 року) по 10.03.2011 року (наказ 31 від 09.03.2011 року) працював електрогазозварником 5-го розряду ДП «Дніпропетровській річковий порт».
- з 24.05.2017 року (наказ № 52 від 23.05.2017 року) по 28.02.2018 року (наказ № 26 від 28.02.2018 року) працював матросом дільниці резервного флоту Філії «Дніпропетровський річковий порт».
Згідно Довідки від 14 грудня 2005 року № 12/225 уточнюючій пільговий характер роботи, позивач працював в Спеціалізованому управлінні № 12 АТФ «Укргазстрой» з 06.12.2983 року по 16.04.1992 року на посаді електрозварника ручної електродугової зварки, яка передбачена розділом XXXII «Загальні професії» Списку № 2, затвердженого ОСОБА_4 ОСОБА_2 СРСР 22.08.1956 № 1173 за виключенням періодів з 05. по 20.02.1992р., з 21.02. по 21.03.1992р., з 23.03. по 16.04.1992р. - відпустки без збереження заробітної плати,
Не зараховуючи зазначений період роботи позивача до пільгового стажу відповідач зазначив, що довідка від 14 грудня 2005 року № 12/225 не відповідає вимогам пункту 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005р. № 383, згідно якому, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи.
Крім того, відповідно до вищезазначеної довідки зазначено, що позивач працював повний робочий день, та стаж роботи позивача в шкідливих умовах за Списком № 2.
Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком проведення атестації та розробленими на виконання постанови № 442 Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України (далі Мінпраці) від 1 вересня 1992 року № 41 (далі Методичні рекомендації).
Основна мета атестації, як випливає із зазначених нормативних актів, полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.
Згідно з пунктом 4 Порядку проведення атестації та підпунктом 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій періодичність проведення атестації робочих місць визначається безпосередньо колективним договором підприємства і проводиться не рідше одного разу на 5 років.
Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства чи організації.
Результати атестації використовуються при встановленні пенсій за віком на пільгових умовах, пільг і компенсацій за рахунок підприємств та організацій, обґрунтуванні пропозицій про внесення змін і доповнень до списків № 1 і 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення, а також для розробки заходів щодо поліпшення умов праці та оздоровлення працюючих.
У пункті 4.2 зазначеного Порядку застосування списків йдеться про те, що результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умов і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація.
Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.
Суд звертає увагу на те, що атестація має проводитися у передбачені п. 4 Порядку проведення атестації строки, а відповідальність за своєчасність та якість її проведення покладається на керівника підприємства, організації, а тому непроведення такої атестації у визначені законодавством строки не може позбавити громадян їх конституційного права на соціальний захист, зокрема на пенсію за віком на пільгових умовах.
Суд зазначає, що якщо атестація не була проведена або проведена з порушенням строків, передбаченим п. 4 Порядку проведення атестації, а працівник до її проведення виконував роботу, яка дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, цей період його роботи має бути зарахований до пільгового стажу.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 16 вересня 2014 року (справа № 21-307а14).
Згідно з п. п. 4, 23 ч. 1 Європейської соціальної хартії від 03.05.1996 року, ратифікованої Закону України Про ратифікацію Європейської соціальної хартії (переглянутої) № 137-V від 14.09.2006 р. усі працівники мають право на справедливу винагороду, яка забезпечить достатній життєвий рівень для них самих та їхніх сімей та кожна особа похилого віку має право на соціальний захист.
Статтею 64 Конституції України визначено, що конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.
Відповідно до Розділу ІІ Конституції України право на соціальний захист віднесено до основоположних прав і свобод. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням і забезпечується ч. 2ст. 22 Конституції України.
Відповідачем не надано суду доказів стосовно правомірності прийнятого ним рішення.
Враховуючи, що позивачем наданими документами підтверджено зайнятість протягом повного робочого часу на роботах в шкідливих і важких умовах, суд дійшов висновку, що пенсійний орган, за наявності належним чином оформленої трудової книжки позивача та уточнюючої довідки підприємства про пільговий стаж позивача, не мав правових підстав відмовляти позивачу у призначенні пенсії на пільгових умовах.
Суд зазначає, що відмова відповідача у зарахуванні вищевказаного періоду роботи позивача до його пільгового стажу носить формальний характер і не відповідає вимогам пенсійного законодавства.
Щодо позовної вимоги про зобовязання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2, з 08.03.2018 року, суд зазначає наступне.
Так, дискреційне повноваження суб'єкта владних повноважень може полягати у виборі діяти, чи без діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору із будь-ким.
Дискреційне повноваження надається у спосіб його закріплення в оціночному понятті, відносно-визначеній нормі, альтернативній нормі, нормі із невизначеною гіпотезою. Для позначення дискреційного повноваження законодавець використовує, зокрема, терміни «може», «має право», «за власної ініціативи», «дбає», «забезпечує», «веде діяльність», «встановлює», «визначає», «на свій розсуд». Однак наявність такого терміну у законі не свідчить автоматично про наявність у суб'єкта владних повноважень дискреційного повноваження.
При реалізації дискреційного повноваження суб'єкт владних повноважень зобов'язаний поважати основоположні права особи, додержуватися: конституційних принципів; принципів реалізації відповідної владної управлінської функції; принципів здійснення дискреційних повноважень; змісту публічного інтересу; положень власної компетенції; вказівок, викладених у інтерпретаційних актах; фахових правил, закріплених у нормативних актах; адміністративної практики; судової практики; процедурних вимог.
Комітетом ОСОБА_2 Європи розроблено принципи здійснення дискреційних повноважень, а саме - мета дискреційного повноваження; об'єктивність та неупередженість; рівність перед законом; пропорційність; розумний час; застосування вказівок; відкритість вказівок; відступ від вказівок; характер контролю; утримання правоохоронного органу від дій; повноваження контрольних органів щодо отримання інформації тощо.
З огляду на вищевказане, суд зазначає, що вказані позовні вимоги є дискреційним повноваженням.
Відповідно до частини 2 статті 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших субєктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку субєктів владних повноважень.
Враховуючи наведене, суд вважає, що для повного захисту порушених прав позивача необхідно зобовязати відповідача повторно розглянути заяву позивача від 18.05.2018 року (дати звернення) про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно п. «б» частини 1 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», з урахуванням встановлених обставин у справі.
При цьому, суд не обраховує дійсний пільговий стаж роботи позивача, що виключає можливість зобовязання відповідача призначити позивачеві пільгову пенсію.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Згідно із ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.
З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що даний адміністративний позов підлягає частковому задоволенню.
Згідно частин 1, 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати субєкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
Відповідно до ч.1 ст.132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем ОСОБА_1 при зверненні до суду понесені судові витрати, пов'язані зі сплатою судового збору за подання адміністративного позову до суду в розмірі 704,80 грн., що документально підтверджується квитанцією №558209 від 16.08.2018 року.
Враховуючи, що адміністративний позов задоволено частково, частина судових витрат пов'язана зі сплатою судового збору за подання адміністративного позову до суду підлягає стягненню в сумі 352,40 грн., що становить 50 відсотків від суми сплаченого судового збору.
Керуючись ст.ст. 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, -
Визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області оформлене листом від 26.06.2018 № 377/03.8-15.
Зобовязати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 18.05.2018 року (дати звернення) про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», з врахуванням в пільговий трудовий стаж для призначення пенсії за віком на пільгових умовах Список 2 період роботи електрозварником в Спеціалізованому управлінні № 12 тресту «Укртрубопроводстрой» (правонаступник ПАТ «Укргазбуд») з 06.12.1983 року по 04.02.1992 року.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені ст. ст.295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя ОСОБА_5