Справа № 489/3016/18
Суддя: Семенюк Г.В.
Дата ухвалення: 2018-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 жовтня 2018 р.м.ОдесаСправа № 489/3016/18

Категорія: 10.2.4 Головуючий в 1 інстанції: Гордієнко Т. О. час і місце ухвалення: письмове провадження, м. Миколаїв

П'ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Семенюк Г.В.

суддів: Потапчук В.О. , Шляхтицький О.І.

при секретаріВишневській А.В.

за участю сторін:
ПФУЮрін А.В. (довіреність)

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Пятого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Інгульського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області на Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 24 липня 2018 року по справі за позовом ОСОБА_4 до Інгульського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області про визнання протиправним та скасування рішення та зобовязання вчинити дії, -

встановиВ:

Позивач, звернувся до суду з позовом до Інгульського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області, про визнання протиправним та скасування рішення вих. № 29/1 про відмову в призначенні дострокової пенсії за віком як матері дитини інваліда з дитинства та зобовязання призначити дострокову пенсію за віком як матері дитини інваліда з дитинства з дати звернення за призначенням пенсії, мотивуючи його тим, що відповідач протиправно відмовив у призначенні позивачу дострокової пенсії за віком як матері дитини інваліда з дитинства за наявності підстав для її призначення.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 24 липня 2018 року позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення Інгульського обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області вих. № 29/1 про відмову в призначенні дострокової пенсії ОСОБА_4 за віком як матері дитини інваліда з дитинства. Зобовязано Інгульське обєднане управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області призначити дострокову пенсію ОСОБА_4 за віком як матері дитини інваліда з дитинства з дати звернення за призначенням пенсії.

Не погодившись з Рішенням суду першої інстанції, Інгульське об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області подало апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати Рішення суду та прийняти нову постанову, якою у задоволенні вимог позивача відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що задовольняючи позов, суд першої інстанції не врахував, що сина позивачки визнано саме дитиною-інвалідом до 16 років, а тому відповідно до п. 2.18 Порядку № 22-1 для призначення пенсії матері особи інваліда з дитинства необхідний висновок лікарсько-консультаційної комісії про те, що син позивачки мав медичні показання для визначення його дитиною-інвалідом до досягнення шестирічного віку та при розгляді справи суд першої інстанції мав врахувати вищевказані положення Порядку, що стосуються саме дитини-інваліда, а не особи інваліда з дитинства.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що скарга частково підлягає задоволенню, з огляду на наступне:

Судом першої інстанції встановлено, що позивач звернулася до відповідача з заявою про призначення дострокової пенсії за віком як матері інваліда з дитинства. До заяви позивач додала: свідоцтво про народження сина ОСОБА_5 1989 року, паспорт громадянина України, ідентифікаційний номер, довідку, що позивач народила, виховала та проживає з сином з часу його народження, трудову книжку (відповідно до якої страховий стаж позивача складає понад 15 років), корінець медичного висновку від 01.07.2002 року № 23 про встановлення ОСОБА_5 - сину позивача патологічного захворювання епіфізеоліз головки кості стегна зліва, пенсійне посвідчення сина, відповідно до якого позивач була отримувачем його пенсії до досягнення сином 16 років, документи на підтвердження того, що син позивача став інвалідом дитинства у віці 13 років.

Рішенням № 29/1 від 04.04.2018 відповідач відмовив у призначенні дострокової пенсії за віком як матері інваліда з дитинства у звязку з відсутністю документів, що підтверджують визнання дитини інвалідом з дитинства до шестирічного віку.

Не погоджуючись із вищевказаним рішенням, позивач звернувся до суду.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що умови для призначення пенсії матері "дитини-інваліда" та "інваліда з дитинства" різні, а тому наявні всі підстави для скасування протиправного рішення.

Пятий апеляційний адміністративний суд частково погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне:

Як встановлено ст. 17 Закону України «Про пенсійне забезпечення» - жінки, які народили пятеро або більше дітей і виховали їх до восьмирічного віку, і матері інвалідів з дитинства, які виховали їх до цього віку, мають право на пенсію за віком після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 15 років із зарахуванням до стажу часу догляду за дітьми (пункти «є» і «ж» статті 56). При цьому до числа інвалідів з дитинства належать також діти-інваліди віком до 16 років, які мають право на одержання соціальної пенсії (стаття 94).

Відповідно до пункту 3 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» жінки, які народили пятеро або більше дітей і виховали їх до шестирічного віку, і матері інвалідів з дитинства, які виховали їх до цього віку, мають право на призначення дострокової пенсії за віком після досягнення 50 років та за наявності не менше 15 років страхового стажу. При цьому до числа інвалідів з дитинства належать також діти-інваліди віком до 16 років.

Підпунктом 5 п. 2.1. Постанови правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 «Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» (в редакції чинній на момент звернення позивача з заявою про призначення пенсії) передбачено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи: документи, які засвідчують особливий статус особи: документи про народження дитини, виховання її до шестирічного віку, про визнання дитини заявника інвалідом з дитинства або дитиною-інвалідом (при призначенні пенсії згідно з абзацом четвертим пункту 3 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону).

Відповідно до п. 2.18 цієї Постанови визнання особи інвалідом з дитинства або дитиною-інвалідом засвідчується випискою з акта огляду в МСЕК, медичним висновком закладів охорони здоровя, посвідченням одержувача допомоги, довідкою органу, що призначає допомогу, про період призначення допомоги. У разі якщо дитина визнана дитиною-інвалідом після досягнення шестирічного віку або інвалідом з дитинства після досягнення вісімнадцятирічного віку, надається відповідно висновок лікарсько-консультаційної комісії про те, що вона мала медичні показання для визнання її дитиною-інвалідом до досягнення шестирічного віку, та/або висновок МСЕК про можливість настання інвалідності до досягнення особою 18-ти років (висновок про час настання інвалідності).

Аналіз наведених норм дає підстави дійти висновку про те, що законодавством розмежовано поняття інваліда з дитинства та дитини-інваліда.

Згідно із цим Порядком необхідність подання висновку про те, що дитина мала медичні показання для визнання її дитиною-інвалідом до досягнення шестирічного віку, передбачено лише для інвалідів з дитинства, які визнані такими після досягнення вісімнадцятирічного віку.

Матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_5 визнаний інвалідом з дитинства без переогляду, відповідно до довідки до акту огляду МСЕК (а.с. 12).

Підтвердження наявності медичних показань для визнання дитиною-інвалідом до досягнення шестирічного віку, у разі якщо дитина визнана дитиною-інвалідом після досягнення шестирічного віку, стосується саме категорії дітей-інвалідів, а не інвалідів з дитинства, яким є ОСОБА_5

Таким чином, оскільки на момент звернення до УПФУ із заявою про призначення пенсії позивачка досягла 50-річного віку, мала стаж роботи не менше 15 років, її сина було визнано інвалідом з дитинства, то колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відмова відповідача в призначенні пенсії позивачу з причини відсутності підтвердження факту визнання дитини інвалідом з дитинства до 6-ти річного віку є необґрунтованою, відтак адміністративний позов підлягає задоволенню.

Посилання апелянта на правову позицію, висловлену у постанові Верховного Суду від 13.02.2018 року у справі № 295/7276/17 колегією суддів не приймається до уваги, оскільки спірні правовідносини не є тотожними. У постанові Верховного Суду відмовлено позивачу в зв'язку з ненаданням висновку ЛКК про те, що дитина мала медичні показання для визнання її "дитиною-інвалідом" до досягнення шестирічного віку. Відтак, при наданні такого висновку, позивач міг повторно звернутись за призначенням пенсії. Крім того, у справі зазначено про "дитину-інваліда".

Інші доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Згідно з ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Інгульського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області, - залишити без задоволення.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 24 липня 2018 року по справі № 489/3016/18, - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст Постанови складено - 31 жовтня 2018 року.

Суддя-доповідач: Семенюк Г.В.
Судді Потапчук В.О. Шляхтицький О.І.