Справа № 751/9592/16-а
Суддя: Гриців М.І.
Дата ухвалення: 2018-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
Іменем України
30 жовтня 2018 року

Київ

справа №751/9592/16-а

адміністративне провадження №К/9901/6851/18

№К/9901/6853/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого Гриціва М.І.,
суддів: Берназюка Я.О., Коваленко Н.В.,
розглянув у попередньому судовому засіданні касаційні скарги ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 13 грудня 2016 року (судді Вівдиченко Т.Р., Мамчур Я.С., Сорочко Є.О.), Міністерства оборони України (далі Міноборони) на постанову Новозаводського районного суду м. Чернігова від 07 листопада 2016 року (суддя Овсієнко Ю.К.) та на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 13 грудня 2016 року (судді Вівдиченко Т.Р., Мамчур Я.С., Сорочко Є.О.) у справі № 751/9592/16-а за позовом ОСОБА_1 до Міноборони, третя особа ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі Військкомат), про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії,
встановив:
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Міноборони, третя особа Військкомат, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив: визнати неправомірними дії щодо повернення на доопрацювання його заяви з доданими документами про призначення та виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням ІІІ групи інвалідності, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії; скасувати Протокол засідання комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби від 10 червня 2016 року № 46, затверджений 17 червня 2016 року, в частині повернення його документів щодо призначення одноразової грошової допомоги на адресу Військкомату; зобов`язати повторно розглянути заяву про призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням йому ІІІ групи інвалідності, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії та додані до неї документи і прийняти відповідне рішення, яке передбачене частиною другою статті 13 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975 (далі Порядок).

Новозаводський районний суд м. Чернігова постановою від 07 листопада 2016 року адміністративний позов задовольнив.

Київський апеляційний адміністративний суд постановою від 13 грудня 2016 року це рішення скасував в частині задоволення позовної вимоги ОСОБА_1 про скасування Протоколу засідання комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби від 10 червня 2016 року № 46, затвердженого 17 червня 2016 року, в частині, а саме: пункту 142 про повернення документів ОСОБА_1 щодо призначення одноразової грошової допомоги на адресу Військкомату та прийняв в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні.

В решті постанову Новозаводського районного суду м. Чернігова від 07 листопада 2016 року залишив без змін.

ОСОБА_1 не погодився із рішенням суду апеляційної інстанції і звернувся із касаційною скаргою про його скасування в частині скасування рішення суду першої інстанції про задоволення позовної вимоги щодо скасування Протоколу засідання комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби від 10 червня 2016 року № 46, затвердженого 17 червня 2016 року.

Міноборони не погодилося з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій і звернулося з касаційною скаргою про їх скасування та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Покликається на те, що розгляд справи відбувся неповажним судом, про порушення судами норм матеріального права.

У цій справі суди попередніх інстанцій встановили, що ОСОБА_1 проходив строкову військову службу в лавах Збройних Сил колишнього Радянського Союзу з 11 листопада 1981 року по 19 жовтня 1983 року, в тому числі в період з 30 квітня 1982 року по 19 жовтня 1983 року брав участь в бойових діях в Республіці Афганістан.

29 січня 2015 року ОСОБА_1 отримав посвідчення учасника бойових дій серії НОМЕР_1 .

Відповідно до витягу з протоколу № 1093 від 25 березня 2015 року Центральної військово-лікарської комісії Міноборони по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв ОСОБА_1 : «множинні вогнепальні осколкові поранення, ЗЧМТ-контузія головного мозку, мінно-вибухова травма (МВТ) і захворювання, так, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії».

Згідно з висновком спеціаліста у галузі судово-медичної експертизи № 251/ж від 13 лютого 2015 року, описані рубці є наслідком загоєння ран, які виникли внаслідок розривної дії снаряду, могли бути спричинені у зазначений строк, тобто у 1983 році.

Крім цього, згідно з Довідкою до акта огляду медико-соціальною комісією серії від 08 квітня 2016 року АВА № 025659 ОСОБА_1 вперше встановлена ІІІ група інвалідності з причини поранення, ЗЧМТ-контузія головного мозку, МВТ, захворювання, пов`язаних із виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.

12 квітня 2016 року ОСОБА_1 отримав посвідчення інваліда ІІІ групи серії НОМЕР_2 .

19 квітня 2016 року ОСОБА_1 звернувся з заявою на адресу військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_2 , де перебуває на обліку, про виплату одноразової грошової допомоги, у зв`язку з встановленням ІІІ групи інвалідності.

20 квітня 2016 року Чернігівський об`єднаний міський військовий комісаріат за вих. № 1475 заяву направив на адресу Військкомату.

21 квітня 2016 року за вих. № 5/1627с Військкомат відповідно до пункту 13 Порядку, направив заяву та додані до неї документи на адресу Департаменту фінансів Міноборони для прийняття відповідного рішення щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги із зазначенням того, що командування вважає, що ОСОБА_1 має право на отримання вказаної грошової допомоги у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності.

10 червня 2016 року, відповідно до пункту 142 Протоколу № 46 засідання комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби, який був затверджений 17 червня 2016 року, Міноборони, розглянувши подані документи щодо призначення та виплати одноразової допомоги, ухвалило рішення про повернення на доопрацювання документів ОСОБА_1 , оскільки відсутні документи, що свідчать про причину та обставини поранення (контузії, травми та каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, як це передбачено пунктом 11 Порядку.

Про вказане рішення Військкомат повідомив ОСОБА_1 листом від 20 липня 2016 року № 5/2966с.

Не погоджуючись із такими діями відповідача, позивач звернувся до суду з цим адміністративним позовом.

Верховний Суд переглянув судові рішення судів попередніх інстанцій у межах касаційної скарги, з`ясував повноту фактичних обставин, встановлених судами, та правильність застосування норм матеріального та процесуального права і дійшов висновку про таке.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначені Законом № 2011-ХІІ.

Соціальний захист військовослужбовців це діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом (стаття 1 Закону № 2011-XII).

За частиною другою статті 162 зазначеного Закону (у редакції, чинній на час звернення позивача до Військкомату) одноразова грошова допомога у випадках, зазначених у підпунктах 5-9 пункту 2 статті 16 цього Закону, призначається і виплачується залежно від встановленої військовослужбовцю, військовозобов`язаному або резервісту інвалідності та ступеня втрати ним працездатності у розмірі, визначеному Кабінетом Міністрів України.

На виконання цієї статті Закону Кабінет Міністрів України постановою від 25 грудня 2013 року № 975 затвердив Порядок.

Пунктом 3 цього Порядку передбачено, що днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є у разі встановлення інвалідності дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

Одноразова грошова допомога призначається і виплачується військовослужбовцю, інвалідність якого настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок зазначених причин, у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, у разі встановлення інвалідності ІII групи (підпункт 1 пункту 6 Порядку).

За положенням пункту 11 Порядку військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст, якому виплачується одноразова грошова допомога у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, подає уповноваженому органу такі документи:

заяву про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності чи часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності;

довідку медико-соціальної експертної комісії про встановлення групи інвалідності або відсотка втрати працездатності із зазначенням причинного зв`язку інвалідності чи втрати працездатності.

До заяви додаються копії:

постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання;

документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження;

сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації;

документа, що засвідчує реєстрацію фізичної особи у Державному реєстрі фізичних осіб платників податків, виданого органом доходів і зборів (для фізичної особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, офіційно повідомила про це відповідний орган доходів і зборів та має відмітку в паспорті громадянина України, - копію сторінки паспорта з такою відміткою).

Відповідно до пункту 13 Порядку керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 10 і 11 цього Порядку.

Розпорядник бюджетних коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або у разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови.

Проте, всупереч приписам вказаного Порядку Міноборони не прийняло передбаченого рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги. Натомість прийняло рішення про направлення документів на доопрацювання, яке Порядком не передбачено.

Таким чином, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли правильного висновку щодо протиправності рішення Міноборони про повернення документів позивача на доопрацювання.

Суд апеляційної інстанції слушно указав, що протокол засідання комісії за видом не є рішенням, що містить певний обов`язковий припис, а документальною формою фіксації подій та ухвалених рішень. Така правова оцінка протоколу засідання комісії не дає підстав для визнання незаконним рішення суду апеляційної інстанції і втручання в нього.

Доводи касаційної скарги не містять належних та обґрунтованих міркувань, які б спростовували наведені висновки судів.

У ній також не наведено інших міркувань, які б не були предметом перевірки судів першої та апеляційної інстанцій та щодо яких не наведено мотивів відхилення наведеного аргументу.

За наведених обставин колегія суддів визнає, що суди першої й апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень, тому касаційні скарги ОСОБА_1 та Міноборони слід залишити без задоволення, а рішення судів попередніх інстанцій без змін.

З огляду на викладене, керуючись статтями 341, 342, 345, пунктом 1 частини першої статті 349, статтями 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду,

постановив:
Касаційні скарги ОСОБА_1 , Міністерства оборони України залишити без задоволення, а постанову Новозаводського районного суду м. Чернігова від 07 листопада 2016 року та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 13 грудня 2016 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий М.І. Гриців
Судді: Я.О. Берназюк
Н.В. Коваленко