Справа № 541/2111/18
Суддя: Куцин В. М.
Дата ухвалення: 2018-11-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 541/2111/18
Провадження №2-а/541/70/2018
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

01 листопада 2018 року м. Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі:

головуючої судді Куцин В.М.,

секретаря судових засідань ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до поліцейського РПП №4 Глобинського ВП ОСОБА_3 про визнання дій відповідача незаконними, визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення

встановив:

18 вересня 2018 року позивач звернувся із вищевказаною позовною заявою, в якій просив визнати дії поліцейського РПП №4 Глобинського ВП старшого сержанта поліції ОСОБА_3 щодо складання постанови серії НК № 232740 від 05.09.2018 року про адміністративне правопорушення про накладення на адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 510 гривень за порушення ст. 132-1 КуПАП незаконними. Визнати постанову серії НК № 232740 від 05.09.2018 року про адміністративне правопорушення протиправною та скасувати її, а провадження по справі закрити.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, 05.09.2018 року о 12.55 год, він, перебуваючи на полі в комбайні CASE ІН 2388 Е, ДНЗ ВІ 24487 на території с.Пустовійтове Глобинського району, Полтавської області, отримав постанову серії НК №232740 від старшого сержанта поліції ОСОБА_3 Глобинського ВП №4 за керування комбайну CASE ІН 2388 Е, ДНЗ ВІ 24487 без узгодження маршруту руху, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене статтею 132-1 КУпАП. Він пояснив інспектору, що правил дорожнього руху не порушував, так як перебуваю не на дорозі загального користування, а знаходився на полі й комбайн не молотить а ремонтується, чим не може скоїти даного правопорушення. Не беручи до уваги зауваження, та усні пояснення, що були надані інспектору, було складено вищезгадану постанову та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн.

Вважає, що дана постанова є незаконною та підлягає скасуванню за таких підстав:

Під час зясування обставин, які мають значення для справи про адміністративне правопорушення, відповідачеві було надано пояснення, що порушення правил дорожнього руху не мало місця з наступних причин.

В п.22.5 ПДР зазначено, що за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах 4,35 м), за довжиною 22 м (для маршрутних транспортних засобів 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах до 46 т), навантаження на одиночну вісь 11т (для автобусів, тролейбусів 11,5 т), здвоєні осі 16 т, строєні 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь 11т, здвоєні осі 18 т, строєні 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м. Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м.

Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі понад 16 т, строєні осі понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі понад 18 т, строєні осі понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється.

Забороняється рух транспортних засобів з навантаженням на вісь понад 7 т або фактичною масою понад 24 т автомобільними дорогами загального користування місцевого значення.

Вага комбайну згідно з технічним паспортом складає 12 860 кг, що не суперечить пункту 22.5 ПДР. Також зазначає, що всі ці обмеження можуть діяти лише щодо транспортного засобу, який перебуває в русі, а також на дорогах загального користування. Тоді коли поле не відноситься до доріг загального користування.

Крім того в постанові відповідача відсутні посилання на конкретні документи, які б дозволили вважати, що спірний габаритно-ваговий контроль було здійснено, у тому числі, із дотриманням відповідної процедури. Відповідачем не було проведено фактичну перевірку розмірів транспортного засобу, не надано документів, які б підтвердили відповідність використовуваної рулетки чи іншого пристрою для вимірювання довжини, ширина та висоти ТЗ, яким проводилось вимірювання. Сама ж перевірка транспортного засобу була здійснена за відсутності стаціонарного чи пересувного пунктів габаритно-вагового контролю, лише за наявності автомобіля поліції. Так як виходячи із суті адміністративного правопорушення передбаченого частиною статті 132-1 КУпАП водій, керуючи комбайном повинен був узгодити маршрут руху перед початком руху. Інакше він би порушив п.22.5 ПДР України.

Відповідно до п. 25 Постанови № 30 від 18 січня 2001 року «Про проїзд великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами№, забороняється проїзд великогабаритних та великовагових транспортних засобів без дозволу, зазначеного у пункті 4 цих Правил, або документа, який підтверджує внесення плати за проїзд, що повинні знаходитися у водія і пред'являтися на вимогу уповноважених осіб.

Комбайн не використовував автомобільну дорогу навіть для того, щоб потрапити до даного поля, так як використовувалася виключно польова дорога та дорога, між земельними паями для їхнього обслуговування.

В судове засідання позивач ОСОБА_2 не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с. 21).

Відповідач поліцейський РПП №4 Глобинського ВП ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с. 22).

Суд, дослідивши письмові докази по справі, приходить до висновку що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

В силу ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Судом із копії оскаржуваної постанови встановлено, що 05 вересня 2018 року поліцейським РПП №4 Глобинського ВП ОСОБА_3 винесено постанову серії НК № 2327401 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 132-1 КУпАП України, та накладено стягнення у вигляді штрафу в сумі 510,00 грн. Згідно постанови позивач 05.09.2018 року о 12 год. 55 хв. в с. Пустовійтове Глобинського району керував комбайном CASE ІН 2388 Е, ДНЗ ВІ 24487 без узгодження маршруту руху, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене статтею 132-1 КУпАП .

Статтею 132-1 КУпАП України встановлюється відповідальність за порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами.

Згідно п. 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306 (далі ПДР), за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує, зокрема, за шириною 2,6 м.

У такому разі згідно п. п. 4, 25 постанови КМУ від 18.01.2001 року № 30 «Про проїзд великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами» рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - дозвіл), виданим перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів. Забороняється проїзд великогабаритних та великовагових транспортних засобів без дозволу, зазначеного у пункті 4 цих Правил, або документа, який підтверджує внесення плати за проїзд, що повинні знаходитися у водія і

Водночас, згідно п. 15 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2007 р. № 879 (ділі Порядок) контроль за наявністю у водіїв великовагових та великогабаритних транспортних засобів дозволу на рух здійснюють уповноважені підрозділи Національної поліції та територіальні органи Укртрансбезпеки, які здійснюють габаритно-ваговий контроль.

Відповідно до п. 16 Порядку габаритно-ваговий контроль включає документальний та/або точний контроль.

При цьому згідно п.п. 3, 5-1 п. 2 Порядку габаритно-ваговий контроль, контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів. Документальний габаритно-ваговий контроль - визначення загальної маси транспортного засобу шляхом додавання власної маси транспортного засобу та маси вантажу.

Згідно п. 17 Порядку у разі коли за допомогою автоматичних зважувальних пунктів виявлено факт перевищення встановлених габаритно-вагових параметрів, габаритно-ваговий контроль транспортного засобу здійснюється на найближчому стаціонарному та/або пересувному пункті габаритно-вагового контролю, за результатами чого водієві транспортного засобу видається довідка про здійснення габаритно-вагового контролю із зазначенням часу і місця його здійснення (п. 18 Порядку).

З огляду на викладене, належним та допустимим доказом порушення водієм п. 22.5 ПДР є довідка про здійснення габаритно-вагового контролю із зазначенням часу і місця його здійснення.

Зважаючи на те, що відповідач не надав таких доказів, та не спростував заперечення позивача, що подія відбулася не на автодорозі, а на полі в с. Пустовійтове Глобинського району, оскаржуване рішення прийнято не у спосіб, що передбачений законами України та без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Відповідно до ч. 1 ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частина перша статті 44, стаття 89, частина друга статті 106-1, частини перша, друга, третя, четверта і шоста статті 109, стаття 110, частина третя статті 114, частина перша статті 115, стаття 116-2, частина друга статті 117, частини перша і друга статті 119, частини перша, друга, третя, пята і шоста статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга, третя і пята статті 122, частина перша статті 123, 124-1, 125, частини перша, друга і четверта статті 126, частини перша, друга і третя статті 127, статті 128-129, стаття 132-1, частини перша, друга та пята статті 133, частини третя, шоста, восьма, девята, десята і одинадцята статті 133-1, частина друга статті 135, стаття 136 (за винятком порушень на автомобільному транспорті), стаття 137, частини перша, друга і третя статті 140, статті 148, 151, частини шоста і сьома статті 152-1, статті 161, 164-4, статтею 175-1 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статтями 176, 177, частини перша і друга статті 178, статті 180, 181-1, частина перша статті 182, статті 183, 192, 194, 195).

Згідно ч. 5 ст. 258 КУпАП, якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобовязана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Згідно рішення Конституційного суду України № 5-рп/2015 від 26 травня 2015 року у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 КУпАП, застосування посадовою особою процедури скороченого провадження в інших випадках, які не визначені законом, тобто розгляд справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення, а не за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про таке правопорушення, призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статтях 257, 268, 277, 278, 279, 280 КУпАП.

До випадків процедури скороченого провадження законом віднесено вчинення адміністративних правопорушень, передбачених статтями 70, 77, частиною третьою статті 85, статтею 153, якщо розмір штрафу не перевищує трьох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, частиною першою статті 85, якщо розмір штрафу не перевищує семи неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, статтею 107 (у випадках вчинення правопорушень, перелічених в частині третій статті 238) частиною третьою статті 109, статтями 110, 115, частинами першою, третьою і пятою статті 116, частиною третьою статті 116-2, частинами першою і третьою статті 117 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження на місці вчинення правопорушення), статтями 118, 119, статтями 134, 135, частинами першою, другою, третьою і пятою статті 185-3, статтею 197 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження), статтею 198 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження), а також статтями 202-203-1, 204-2, 204-4 (у випадках виявлення цих правопорушень у пунктах пропуску (пунктах контролю) через державний кордон України чи контрольних пунктах вїзду-виїзду) цього Кодексу, якщо особа не оспорює допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, а також у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі (ч. ч. 1, 2 ст. 258 КУпАП).

Протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, а також порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису).

А тому, зважаючи на притягнення позивача до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 132-1 КУпАП, зафіксованого не у автоматичному режимі, відповідач повинен був скласти протокол про адміністративне правопорушення та розглянути відповідну справу за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення у межах його територіальної юрисдикції згідно з адміністративно-територіальним устроєм України, зокрема, у приміщенні Управління патрульної поліції. Недотримання відповідної умови призвело до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статтях 257, 268, 277, 278, 279, 280 КУпАП.

За таких обставин, оскаржувана постанова прийнята не у спосіб, що передбачений законами, необґрунтовано, без урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, а тому є протиправною та підлягає скасуванню.

Відповідно до ст. 284 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу; 3) про закриття справи. Постанова про закриття справи виноситься, зокрема, при наявності обставин, передбачених статтею 247 цього Кодексу.

Власне, стаття 247 КУпАП встановлює, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин, як відсутність події і складу адміністративного правопорушення; закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу, зокрема, адміністративне стягнення може бути накладено не пізніше як через два місяці з дня вчинення правопорушення.

Беручи до уваги те, що відповідач не надав доказів на підтвердження події і складу правопорушення в діях позивача, справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю, а позов задоволенню.

Відповідно до ст. 139 КАС України, з огляду на те, що позивач звільнений від сплати судового збору, судові витрати належить компенсувати за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України.

Оскільки відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення передбачені ст. 132-1 КУпАП, тому в частині позовних вимог про визнання дій поліцейського РПП №4 Глобинського ВП старшого сержанта поліції ОСОБА_3 щодо складання постанови серії НК № 232740 від 05.09.2018 року про адміністративне правопорушення про накладення на адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 510 гривень за порушення ст. 132-1 КуПАП незаконними необхідно відмовити.

На підставі ст.ст. 132-1, 247, 251, 257, 258, 268, 277, 278, 279, 280, 284 КУпАП, керуючись ст. ст. 2, 3, 5, 10-11, 77, 241-246, 251, 271-272, 286 КАС України, суд

ухвалив:

Позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову поліцейського РПП №4 Глобинського ВП ОСОБА_3 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК № 232740 від 05 вересня 2018 року.

Справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_2 за ст. 132-1 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КпАП України.

В частині позовних вимог про визнання дій поліцейського РПП №4 Глобинського ВП старшого сержанта поліції ОСОБА_3 щодо складання постанови серії НК № 232740 від 05.09.2018 року про адміністративне правопорушення про накладення на адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 510 гривень за порушення ст. 132-1 КуПАП незаконними відмовити.

Судові витрати компенсувати за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України.

Копію судового рішення невідкладно надіслати учасникам справи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обовязки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, шляхом подачі апеляційної скарги Харківському апеляційному адміністративному суду через Миргородський міськрайонний суд Полтавської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_4