Справа № 804/14515/15
Суддя: Олендер І.Я.
Дата ухвалення: 2018-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

23 жовтня 2018 року

Київ

справа №804/14515/15

адміністративне провадження №К/9901/33120/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Олендера І.Я.,

суддів: Гончарової І.А., Ханової Р.Ф.,

за участю секретаря судового засідання - Савченко А.А.,

учасники справи:

представник позивача - Баца К.В.,

представник відповідача - Павлович Д.М.,

розглянувши у судовому засіданні касаційну скаргу Західно-Донбаської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області на постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 24 січня 2017 року (судді: Сафронова С.В. (головуючий), Чепурнов Д.В., Мельник В.В.) у справі № 804/14515/15 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Санойл-Агро» до Західно-Донбаської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

У С Т А Н О В И В:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

1. Товариство з обмеженою відповідальністю «Санойл-Агро» (далі - позивач, Товариство) звернулось до суду з позовом до Західно-Донбаської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області (далі - відповідач, контролюючий орган) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення від № НОМЕР_1 від 09.09.2015, яким позивачу збільшено суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість (ПДВ) на загальну суму 201 420,00 грн, з яких 161 136,00 грн - основний платіж, 40 284,00 грн - штрафні (фінансові) санкції.

2. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оскаржуване податкове повідомлення - рішення контролюючим органом прийнято безпідставно з огляду на те, що податковий кредит позивачем було сформовано за реально здійсненими господарськими операціями з контрагентом та на підставі належним чином оформлених первинних документів, натомість висновки контролюючого органу про відсутність реальних правових наслідків за господарськими операціями є безпідставними та підтверджені належними доказами.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

3. Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 лютого 2016 року (суддя Турлакова Н.В.) у задоволенні позову відмовлено.

4. Рішення суду обґрунтовано тим, що сукупність наданих позивачем по справі доказів не підтверджують факт реальності здійснення господарських операцій з контрагентом ТОВ «Статус Агро», оскільки не надано актів приймання-передачі товару на складі, сертифікатів якості виробника насіння соняшника та карантинний сертифікат, подорожніх листів, документів про наявність складських приміщень (власних чи орендованих), договорів оренди, також контрагент відсутній за місцезнаходженням та згідно постанови Прокуратури Херсонської області від 02.06.2015 при розгляді кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000098 від 22.05.2015 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 212 Кримінального кодексу України, встановлено не підтвердження інформації щодо проведення фінансово-господарських взаємовідносин ТОВ «Статус Агро» з контрагентами-постачальниками та контрагентами-покупцями.

5. Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 24 січня 2017 року рішення суду першої інстанції скасовано та прийнято нове про задоволення позову Товариства, оскаржуване податкове повідомлення - рішення визнано протиправним та скасовано.

6. Суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що позивач мав право на формування податкового кредиту з ПДВ з огляду на реальність здійснення господарських операцій (від контрагента отримано товар ), натомість висновки контролюючого органу ґрунтуються виключно на припущеннях та не підтверджені належними доказами.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

7. Не погодившись із рішенням суду апеляційної інстанції, контролюючий орган подав касаційну скаргу, де посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 24 січня 2017 року та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

8. Касаційний розгляд справи проведено в судовому засіданні, відповідно до ст. 344 Кодексу адміністративного судочинства України.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

9. Судами попередніх інстанцій встановлено, що фактичною підставою для збільшення суми грошового зобов'язання з ПДВ, а також застосування штрафних (фінансових) санкцій стали висновки контролюючого органу, викладені в акті перевірки № 3/04-10-22-02/38548121 від 26.08.2015, оформленого за результатами проведеної документальної позапланової виїзної перевірки з питань дотримання Товариством вимог податкового законодавства з податку на додану вартість за період з 01.01.2014 по 30.04.2015 при взаємовідносинах з ТОВ «Статус Агро», під час якої було виявлено порушення позивачем вимог п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України, внаслідок чого завищено розмір податкового кредиту за перевіряємий період на загальну суму 161 136,00 грн.

Висновки фахівців контролюючого органу про порушення позивачем вимог податкового законодавства вмотивовано тим, що господарські операції з контрагентом з ТОВ «Статус Агро» не спричинили настання реальних правових наслідків, з огляду на те, що такі операції, на думку контролюючого органу, фактично не відбувались та мають формальний характер, оскільки отримання позивачем товарів не підтверджено належним чином оформленими первинними документами, зокрема відсутні акти приймання-передачі товару на складі, як під час приймання товару від контрагента-постачальника, так і під час передачі товару (насіння соняшника) на склад ФОП ОСОБА_8 для зберігання та подальшої переробки; сертифікати якості виробника насіння соняшника та карантинний сертифікат; подорожні листи, що є підтвердженням здійснення вантажних перевезень товару (насіння соняшника), що підтвердили б переміщення товару; документи про наявність складських приміщень (власних чи орендованих), договорів оренди, оскільки згідно пояснень керівника ТОВ «Санойл-Агро» основні засоби, в тому числі складські приміщення у товариства відсутні, у договорі про постачання сільськогосподарської продукції ТОВ «Статус Агро» не зазначено ні об'єми поставки, ні вид товару, ні ціна, ні якість, що не підтверджує господарську операцію, надані товарно - транспортні накладні не містять чітких адрес пунктів навантаження та розвантаження товару, що ставить під сумнів наявність економічної доцільності вчинення вказаних господарських операцій. Крім того, вказаний контрагент не має трудових та матеріальних ресурсів для проведення господарської діяльності. Також згідно постанови Прокуратури Херсонської області від 02.06.2015 при розгляді кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000098 від 22.05.2015 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 212 Кримінального кодексу України, встановлено не підтвердження інформації щодо проведення фінансово-господарських взаємовідносин ТОВ «Статус Агро» з контрагентами-постачальниками та контрагентами-покупцями за перевіряємий період, і за змістом якої основним постачальником сільськогосподарської продукції для ТОВ «Статус Агро» є підприємство ТОВ «АПК Схід», за яким згідно інформації відділу Держземагенства у Калачанському районі Херсонської області станом на 01.01.2013 не обліковуються земельні ділянки, що свідчить про відсутність у ТОВ «Статус Агро» можливості придбання сільськогосподарської продукції у ТОВ «АГІК Схід», і можливості продажу вказаної сільськогосподарської продукції в подальшому на користь контрагентів-покупців, в тому числі ТОВ «Санойл-Агро».

На підставі акту перевірки та вказаних висновків контролюючими органами прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення.

Судами встановлено, що позивач мав взаємовідносини з контрагентом ТОВ «Статус Агро» на підставі договору поставки № 28/07-С від 28.07.2014, за умовами якого ТОВ «Статус Агро» (постачальник) зобов'язувався поставити позивачу, а останній - прийняти та оплатити товар - соняшник.

Також судом апеляційної інстанції встановлено, що загальна вартість та якість товару була обумовлена в Додатковій угоді № 1к до Договору поставки від 28.07.2014 та зазначена в видаткових накладних по кожній партії товару.

Судами також встановлено, що позивачем в підтвердження реальності здійснення господарських операцій було надано копії первинних документів, зокрема договори, рахунки на оплату товару, видаткові та податкові накладні, товарно-транспортні накладні, банківські виписки, посвідчення про якість насіння соняшника.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що позивачем придбаний товар (соняшник) у ТОВ «Статус Агро» використано у власній господарській діяльності з метою отримання прибутку від здійснених господарських операцій, а саме здійснено переробку насіння соняшника (договір про переробку давальницької сировини, укладений з ФОП ОСОБА_8.) та продаж олії соняшникової та макухи контрагентам ТОВ «Укролія» та ТОВ Керуюча компанія «Гранд Дистрибюшн», згідно укладених з вказаними контрагентами договорів поставки.

Судом апеляційної інстанції встановлено і наявність правосуб'єктності сторін на час укладення та виконання спірного правочину, зокрема, контрагент позивача ТОВ «Статус Агро» на момент укладення договору та оформлення первинних документів, як і позивач, були належними учасниками цивільних та господарських правовідносин та були платниками ПДВ.

ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

10. У доводах касаційної скарги контролюючий орган перераховує порушення, які на його думку, було допущено позивачем та висновки, які вказані в акті перевірки. Касаційна скарга не містить жодного обґрунтування в чому саме полягає неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права. В касаційній скарзі контролюючий орган фактично просить здійснити переоцінку встановлених судами обставин справи.

11. Товариство надало заперечення на касаційну скаргу, в якому вказує на правильність висновків суду апеляційної інстанції про безпідставність тверджень контролюючого органу про порушення позивачем вимог податкового законодавства та просить залишити касаційну скаргу контролюючого органу без задоволення, а постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 24 січня 2017 року просить залишити без змін.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

12. Податковий кодекс України (у редакції на час виникнення спірних правовідносин):

12.1. Пункт 44.1 статті 44.

Для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, реєстрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків та зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

12.2. Пункт 198.3 статті 198.

Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

12.3. Пункт 198.6 статті 198.

Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

13. Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»:

13.1. Стаття 1.

13.1.1. Господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

13.1.2. Первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

13.2. Частина 1 статті 9.

Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

13.3. Частина 2 статті 9.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

14. Правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування податкового кредиту наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в своїй господарській діяльності, що пов'язані з рухом активів, зміною зобов'язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами.

15. Аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту. При цьому в первинних документах, які є підставою для бухгалтерського обліку, фіксуються дані лише про фактично здійснені господарські операції.

16. Наслідки для податкового обліку створює лише фактичний рух активів, що є обов'язковою умовою для формування податкового кредиту.

17. Суд зазначає, що наявність або відсутність окремих документів, як і деякі помилки чи неточності у їх оформленні, не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних випливає, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов'язаннях платника податків у зв'язку з його господарською діяльністю мали місце (відбулися), а певні недоліки в заповненні первинних документів носять оціночний характер.

18. Норми податкового законодавства не визначають місце знаходження платника податку (контрагента) та його звітування до контролюючих органів як критерій правового статусу платника податків (позивача), зокрема й щодо отримання податкової преференції у формі податкового кредиту.

19. Норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв'язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Порушення певними постачальниками товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування витрат та податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг)) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема у вигляді позбавлення права на формування податкового кредиту, за можливу неправомірну діяльність його контрагентів за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагентів та злагодженість дій між ними.

20. При вирішенні спорів щодо правомірності формування платниками податків своїх даних податкового обліку, необхідно враховувати, що відповідно до вимог ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції чинній на час вирішення спору судами) обов'язок доведення відповідних обставин у спорах між особою та суб'єктом владних повноважень покладається на суб'єкта владних повноважень.

Проте у разі надання контролюючим органом доказів, які свідчать, що платником податків допущено порушення вимог податкового законодавства, платник податків має спростовувати ці доводи. Наведене випливає зі змісту частини першої ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції до 15.12.2017), згідно з якою кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Оцінка доводів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанції

21. Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права (частина перша ст. 341 Кодексу адміністративного судочинства України).

22. Доводи касаційної скарги не містять інших обґрунтувань ніж ті, які були зазначені (наведені) акті перевірки, в поясненнях на апеляційну скаргу та з урахуванням яких суди попередніх інстанцій вже надавали оцінку встановленим обставинам справи.

23. У ході розгляду справи судом апеляційної інстанції було надано належну оцінку доказам у їх сукупності з дотриманням норм статей 70-72, 86 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції на час прийняття рішень судами першої та апеляційної інстанцій) та іншим обставинам, що спростовують позицію контролюючого органу про порушення позивачем вимог податкового законодавства щодо формування податкового кредиту. Зокрема, судами досліджено первинні документи, які згідно з п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України, є підставою для податкового обліку та які містять відомості які у повній мірі відображають суть господарських операцій та підтверджують їх фактичне здійснення.

Вказані документи, містять відомості які у повній мірі відображають суть господарських операцій, що відбулись між позивачем та його контрагентом.

Судом встановлено реальне здійснення господарських операцій між позивачем та його контрагентом ТОВ «Статус Агро», подальше використання придбаного товару у власній господарській діяльності (здійснено переробку та подальшу реалізацію товару), отримання прибутку від проведених господарських операцій. Встановлено також і фактичне перевезення придбаного товару від ТОВ «Статус Агро» до ФОП ОСОБА_8, який має відповідні матеріальні та трудові ресурси для зберігання та переробки соняшника, з яким позивач уклав договір про переробку давальницької сировини, та у якого (ФОП ОСОБА_8.) фактично і зберігався придбаний та доставлений товар. Отже суд апеляційної інстанції обґрунтовано не врахував доводи відповідача щодо відсутності у позивача складських приміщень.

При цьому також враховано і правосуб'єктність сторін на час укладення та виконання договору поставки, зокрема, контрагент позивача ТОВ «Статус Агро» був належним учасником цивільних та господарських правовідносин та був платником ПДВ.

24. Контролюючим органом всупереч вимог процесуального Закону не було надано і доказів, а судами як першої так і апеляційної інстанцій не встановлено фактів, які б свідчили про узгодженість дій між позивачем та ТОВ «Статус Агро» з метою незаконного отримання податкової вигоди або обізнаності позивача з будь-якими протиправними діями свого контрагента.

25. Колегія суддів не бере до уваги і посилання відповідача на податкову інформацію, що наявна в інформаційно - аналітичних базах відносно контрагентів позивача по ланцюгу постачання, а також податкову інформацію надану іншим контролюючим органами, оскільки така інформація носить виключно інформативний характер, не є належним доказом в розумінні процесуального Закону та сама по собі не доводить наявності податкових правопорушень на які посилається контролюючий орган.

26. Судом апеляційної інстанції обґрунтовано не взято до уваги посилання контролюючого органу на наявність вироку Суворовського районного суду в м.Херсоні від 24.09.2015, оскільки посадова особа ТОВ «Статус Агро» була засуджена за умисне ухилення від сплати податків (ст. 212 Кримінального кодексу України) шляхом завищення податкового кредиту з ПДВ, незаконно сформованого по взаємовідносинам з ТОВ «АПК Схід» за листопад 2014 року, що ніяким чином не стосується позивача по цій справі, оскільки судами встановлено, що господарські операції позивачем з вказаним господарюючим суб'єктом проведені в липні - серпні 2015 року, а не в листопаді 2014 року.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

27. Згідно зі ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

28. Судом апеляційної інстанції в повній мірі встановлено фактичні обставини справи, досліджено господарські операції позивача з вищезазначеним контрагентом, за якими Товариством було сформовано податковий кредит, та надано об'єктивний та обґрунтований їх аналіз з урахуванням доводів наведених контролюючим органом як в акті перевірки так і в поясненнях до апеляційної скарги, у зв'язку з чим, відсутні підстави вважати, що обставини справи встановлено не повно чи неправильно, а отже і наведені скаржником доводи в касаційній скарзі щодо цього не спростовують правильних по суті висновків суду апеляційної інстанції.

29. Колегія суддів приходить до висновку, що за конкретно встановлених обставин у справі на підставі оцінених доказів суд апеляційної інстанції не допустив неправильного застосування норм матеріального права та дійшов правильного висновку, що позивач має та надав суду відповідні належно оформлені первинні документи, які в сукупності беззаперечно свідчать про факт вчинення господарських операцій, натомість доводи контролюючого органу не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи.

30. Переглянувши судове рішення в межах касаційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом фактичних обставин справи та правильність застосування норм матеріального права, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, враховуючи норми Податкового кодексу України дійшов висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення, суд апеляційної інстанції не допустив неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які могли б бути підставою для скасування судового рішення, а тому касаційну скаргу Західно-Донбаської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області на постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 24 січня 2017 року слід залишити без задоволення.

31. Відповідно до п. 1 частини першої ст. 349 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій без змін, а скаргу без задоволення.

32. Суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій (частина перша ст. 350 Кодексу адміністративного судочинства України).

Керуючись статтями 341, 344, 349, 350, 355, 356, 359 пунктом 4 частини першої Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, Суд,

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Західно-Донбаської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області залишити без задоволення, а постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 24 січня 2017 року у справі № 804/14515/15 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Постанову в повному обсязі складено 29.10.2018.

...........................

...........................

...........................

І.Я.Олендер

І.А. Гончарова

Р.Ф. Ханова ,

Судді Верховного Суду