Справа № 1540/3995/18
Суддя: Стефанов С. О.
Дата ухвалення: 2018-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 1540/3995/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2018 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Стефанова С.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Ізмаїльського обєднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області про зобовязання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (надалі по тексту позивач) звернувся до суду із позовом до Ізмаїльського обєднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області (надалі по тексту - відповідач), в якому просить суд зобовязати відповідача визначити розмір пенсії згідно заробітку за пять років 1980-1985 р.р. на його користь.

В обґрунтування позовних вимог позивач в цілому зазначив, що листом від 22.01.2018 року відповідач надав йому розяснення щодо правомірності визначення розміру пенсії, в якому зазначено, що середній заробіток з 01.09.1980 року по 31.08.1985 року шляхом оптимізації за 132 місяці. При ознайомленні з пенсійною справою не виявлено розрахунку середнього заробітку за пять років трудового стажу. Позивач вказує, що неможливо визначити чи враховані відсотки за трудовий стаж 10 років, більше ніж 25 років стажу, оскільки стаж складає 35 років, у листі відповідача зазначено 34 роки. Позивач вказує, що за його розрахунками розмір пенсії повинен бути вищий ніж йому встановлено. З огляду на викладене, він звернувся до суду із зазначеним позовом.

Ухвалою судді від 04 вересня 2018 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Перше судове засідання призначено на 25 вересня 2018 року о 09:20 годині.

21 вересня 2018 року представником відповідача через канцелярію суду подано відзив на позов (вхід № 27870/18), відповідно до якого відповідач позивні вимоги не визнає та просить суд відмовити в задоволенні позову, посилаючись в цілому на те, що Управлінням правомірно обчислено пенсію ОСОБА_1 у розмірі, який відповідає мінімальному розміру пенсії за віком в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом і є таким, що відповідає діючому Закону. Щодо твердження позивача, що при огляді пенсійної справи ним не було виявлено розрахунку середнього заробітку за пять років (1980-1985 роки), відповідач зазначає, що вони не відповідають дійсності та надає як доказ копії розрахунку заробітної плати та Розпорядження № 160997 від 12.09.2017 року. З наданих документів вбачається, що після оптимізації невигідного заробітку для обчислення розміру пенсії брався середньомісячний заробіток 3048,17 грн., сума коефіцієнтів зарплат за 132 місяці 133,29527, коефіцієнт стажу 0,34333.

У судове засідання позивач, його представник та представник відповідача не зявилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Від представника відповідача надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутністю.

З урахуванням зазначених обставин, суд вирішив розглянути справу у письмовому провадженні.

Розглянувши матеріали та з'ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 04.07.2015 року перебуває на обліку в Ізмаїльському обєднаному управлінні Пенсійного фонду України Одеської області та отримує пенсію за віком призначену відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» (зі змінами). Загальний стаж роботи позивача складає 35 років 05 місяців 17 днів, розмір пенсії з 01.07.2018 року становить 1435,00 грн.

Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» статтю 26 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058) викладено у новій редакції, згідно з якою особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення 60 років.

Розмір пенсій за віком у всіх випадках визначається індивідуально для кожної особи окремо за нормами Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» та залежить від: тривалості страхового стажу; величини заробітку, з якого були сплачені страхові внески; коефіцієнту страхового стажу; коефіцієнту заробітку; часу виходу на пенсію.

Згідно ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. За кожний повний рік страхового стажу понад 35 років чоловікам і 30 років жінкам пенсія за віком збільшується на 1 відсоток розміру пенсії, обчисленої відповідно до статті 27 цього Закону, але не більш як на 1 відсоток мінімального розміру пенсії за віком, передбаченого абзацом першим цієї частини. Наявний в особи понаднормовий страховий стаж не може бути обмежений.

Згідно ч. 2 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» з 1 січня 2018 року для осіб, які досягли віку 65 років, мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі 40 відсотків мінімальної заробітної плати, визначеної законом про Державний бюджет України на відповідний рік, але не менше прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Згідно ч. 3 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» за наявності страхового стажу меншої тривалості, ніж передбачено абзацом першим частини першої цієї статті, мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі, пропорційному до наявного страхового стажу, виходячи з прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв (ст. 40 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»).

Заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

Якщо сума страхових внесків, сплачена виходячи з розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на місяць, за який отримано дохід (прибуток), до заробітної плати для обчислення пенсії враховується розмір мінімальної заробітної плати.

Заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою (ст. 40 Закону): Зп = Зс х (Ск : К), де:

Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях;

Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Тимчасово, з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року, заробітна плата (дохід) для призначення пенсії визначається із середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016 та 2017 роки;

Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кзі + Кз2 + КзЗ + ... + Кзп);

К- страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

Коефіцієнт заробітної плати (доходу) застрахованої особи за кожний місяць страхового стажу, який враховується при обчисленні пенсії, визначається за формулою:

Кз = Зв : Зс, де:

Кз - коефіцієнт заробітної плати (доходу) застрахованої особи;

Зв - сума заробітної плати (доходу) застрахованої особи, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до Закону враховується для обчислення пенсії за місяць, за який розраховується коефіцієнт заробітної плати (доходу);

Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії, за місяць, за який розраховується коефіцієнт заробітної плати (доходу), а в разі одноразової сплати єдиного внеску відповідно до частини пятої статті 10 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування» - за місяць, в якому укладено договір про добровільну участь.

До основного розміру пенсій за віком можуть встановлюватися (якщо є на те підстави) доплати, надбавки, підвищення.

Основний розмір пенсії за віком розраховується за формулою (стаття 27 Закону) П = Зп * Кс, де: П - розмір пенсії, у гривнях; Зп - заробітна плата застрахованої особи (відповідно до статті 40 цього Закону); Кс - коефіцієнт страхового стажу застрахованої особи (відповідно до статті 25 цього Закону).

З матеріалів пенсійної справи, судом встановлено, що після проведення пенсійної реформи та осучаснення пенсії відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсії» від 03.10.2017 року №2148 з 01.07.2018 року в розрахунок пенсії позивача включено: середньомісячний заробіток 3875,71 грн. (сучасний показник заробітної плати (доходу) на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено внески працівників за 2016 рік у розмірі 3764,40 та індивідуальний коефіцієнт заробітної плати, який складає 1,02957, тобто 3764,40*1,02957=3875,71 грн.) та коефіцієнт страхового стажу 0,35417, тобто 3875,71 грн. * 0,35417 = 1372,66 грн. - розмір пенсії за віком позивача.

Однак, згідно Закону України «Про Державний Бюджет України на 2018 рік» прожитковий мінімум на одну особу для осіб, які втратили працездатність з 01.07.2018 року становить 1435 грн.

Розмір пенсії 1372,66 грн. не відповідав вимогам Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік», ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», тому держава піклуючись про непрацездатних осіб надає державну адресну допомогу позивачеві в розмірі 62,34 грн. (доплата до прожиткового мінімуму) (1372,66+62,34 =1435 грн.).

Пунктом 11 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсії» у частині першій статті 25 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» друге речення абзацу пятого викладено в такій редакції: «За період участі в системі загальнообовязкового державного пенсійного страхування величина оцінки одного року страхового стажу дорівнює 1%».

Ст. 46 Конституції України передбачає, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообовязковим державним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створення мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Згідно з пунктом 6 частини 1 статті 96 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами.

Законом України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» визначено, що законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з законів, якими встановлюються умови пенсійного забезпечення, а також з нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні. Виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються умови участі в пенсійній системі; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат. Загальнообовязкове державне пенсійне страхування здійснюється за принципами: законодавчого визначення умов і порядку здійснення загальнообовязкового державного пенсійного страхування: заінтересованості кожної працездатної особи у власному матеріальному забезпеченні після виходу на пенсію; рівноправності застрахованих осіб щодо отримання пенсійних виплат.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» у разі якщо сукупність виплат, зазначених у ч. 1 цієї статті, разом з пенсійними виплатами із системи пенсійного забезпечення та іншими доходами не досягають розміру прожиткового мінімуму, визначеного законом для непрацездатних громадян, такі громадяни мають право на отримання державної соціальної допомоги в порядку, розмірах та за рахунок коштів, визначених законом ( у позивача така доплата становить 62,34 грн.).

Також, Кабінетом Міністрів України установлено, що у разі, коли щомісячний розмір пенсійних виплат, державної соціальної допомоги особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, сум індексації та інших доплат, встановлених законодавством, крім пенсій за особливі заслуги перед Україною), не досягає прожиткового мінімуму, встановленого законом для осіб, які втратили працездатність, таким особам надається щомісячна державна адресна допомога у сумі, що не вистачає до зазначеного розміру.

Однак, з 01.11.2011 року збільшено страховий стаж, який дає право на встановлення мінімального розміру пенсії за віком в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Так, абзацами першим і другим частини першої статті 28 Закону №1058 передбачено, що мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу, встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. За кожний повний рік страхового стажу понад 35 років чоловікам і 30 років жінкам пенсія за віком збільшується на 1 відсоток розміру пенсії, обчисленої відповідно до статті 27 цього Закону, але не більш як на 1 відсоток мінімального розміру пенсії за віком, зазначеного в абзаці першому цієї частини.

Комплексний аналіз норм пенсійного забезпечення дає право зробити висновок, що норми пенсійного законодавства містять поняття як «мінімальна пенсія» так і «мінімальний розмір пенсії за віком в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом».

З огляду на викладене суд приходить до висновку, що управлінням правомірно обчислено пенсію ОСОБА_1 у розмірі, який відповідає мінімальному розміру пенсії за віком в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом і є таким, що відповідає діючому Закону.

Щодо твердження позивача, що при огляді пенсійної справи ним не було виявлено розрахунку середнього заробітку за пять років (1980-1985 роки) судом встановлено, що вони не відповідають дійсності, що підтверджується копіями розрахунку заробітної плати та Розпорядження № 160997 від 12.09.2017 року. З наданих документів вбачається, що після оптимізації невигідного заробітку для обчислення розміру пенсії брався середньомісячний заробіток у розмірі 3048,17 грн., сума коефіцієнтів зарплат за 132 місяці 133,29527, коефіцієнт стажу 0,34333.

Як зазначив відповідач, після проведення пенсійної реформи цей заробіток недоцільно брати для обчислення пенсії, що підтверджується копіями Розпорядження № 160997 від 06.09.2018 року та розрахунку заробітної плати.

Крім того, згідно ст. 40 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» за вибором особи, яка звернулася за призначенням пенсії, з періоду, за який враховується заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії, виключаються періоди до 60 календарних місяців страхового стажу, з урахуванням будь-яких періодів незалежно від перерв, що включаються до страхового стажу згідно з абзацом третім частини першої статті 24 цього Закону, та будь-якого періоду страхового стажу підряд за умови, що зазначені періоди в сумі складають не більш як 10 відсотків тривалості страхового стажу, врахованого в одинарному розмірі. Додатково за бажанням особи можуть бути виключені періоди строкової військової служби, навчання, догляду за особою з інвалідністю І групи або дитиною з інвалідністю віком до 16 років, за пенсіонером, який за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, за період з 1 липня 2000 року до 1 січня 2005 року, а також періоди, коли особа підлягала загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню відповідно ДО пунктів 7, 8 і 9 статті 11 цього Закону. У всіх випадках, крім випадку, передбаченого абзацом другим цієї частини, період, за який враховується заробітна плата, не може бути меншим, ніж 60 календарних місяців.

Разом із тим, субєкт владних повноважень при зверненні до нього із заявою про призначення та перерахунок пенсії, приймає рішення про призначення чи перерахунок пенсії або відмову у призначенні чи перерахунку пенсії.

Судом встановлено, що позивач з жодною заявою щодо здійснення перерахунку його пенсії до Ізмаїльського обєднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області не звертався, а тому відсутнє відповідне рішення субєкта владних повноважень за заявою про перерахунок/осучаснення пенсії, яке, у випадку незгоди з ним, могло б бути оскаржене позивачем до суду.

Зі змісту позовної заяви не вбачається, в чому конкретно полягає порушення особистих прав, свобод та інтересів позивача з боку Ізмаїльського обєднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області та яким чином дії або бездіяльність відповідача впливають на його права та обов'язки як безпосереднього суб'єкта правовідносин.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що Ізмаїльське обєднане управління Пенсійного фонду України Одеської області не порушувало прав, свобод та інтересів позивача, а діяло лише на підставі норм діючого законодавства України, а тому у суду відсутні відповідні правові підстави для задоволення заявлених вимог позивача.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частинами першою та другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що адміністративний позов ОСОБА_1 не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 139, 242-246 КАС України, суд,-

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Ізмаїльського обєднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області про зобовязання вчинити певні дії відмовити.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляд справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

При цьому, відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу УІІ «Перехідні положення» КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Суддя С.О. Cтефанов