Справа № 334/1904/17
Суддя: Ісаков Д. О.
Дата ухвалення: 2018-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Дата документу 12.10.2018
Справа № 334/1904/17
Провадження № 2-а/334/48/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2018 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя

у складі: головуючого - судді Ісакова Д.О.,

при секретарі Кузьменко К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Запорізької митниці Державної фіскальної служби України, Державної казначейської служби України про визнання дій протиправними, скасування протоколу про порушення митних правил, стягнення моральної шкоди та витрат на правничу допомогу,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до Ленінського районного суду м.Запоріжжя з адміністративним позовом до Запорізької митниці Державної фіскальної служби України, Державної казначейської служби України, про визнання дій Запорізької митниця ДФС в частині складання протоколу про правопорушення митних правил № 0048/112/00000/17 від 24.02.2017 року та вилучення транспортного засобу Opel Zafira, НОМЕР_1, а також ключа запалення на зазначений транспортний засіб протиправними та незаконними та скасування протоколу про порушення митних правил № 0048/112/00000/17 від 24.02.2017 року, про зобов`язання Запорізьку митницю ДФС негайно повернути йому транспортного засобу Opel Zafira, НОМЕР_1 та ключ запалення на зазначений транспортний засіб, про стягнення з держави на його користь відшкодування моральної шкоди у сумі 1000,00 грн. шляхом списання коштів зі спеціально визначеного для цього рахунку Державного казначейства України для відшкодування шкоди, завданої органами державної влади чи їх службовими особами, стягнення витрат на оплату послуг адвоката у сумі 10000 грн.

В обґрунтування позову позивач вказав, що 24.02.2017 року Запорізькою митницею ДФС відносно нього складено протокол про порушення митних правил №0048/112000000/17, за ознаками ст. 484 МК України. З протоколу вбачається, що 24.02.2017 року Запорізькою митницею ДФС отримано рапорт Управління патрульної поліції в місті Запоріжжі ДПП НП України від 24.02.2017 року щодо зупинки транспортного засобу Opel Zafira, 2013 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, країна реєстрації ТЗ Росія, під керуванням ОСОБА_1 Під час проведення перевірки документів поліцейськими НП України було виявлено невідповідність номеру кузова зазначеному у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу Opel Zafira, р.н. НОМЕР_1, ідентифікаційному номеру. Виявлений при огляді номер кузова НОМЕР_2.

За даними Диспетчера ЗМК та Пасажирського пункту пропуску, наявними в АСМО «Інспектор» ДФС України, транспортний засіб засобу Opel Zafira, р.н. НОМЕР_1, з номером кузова НОМЕР_3, було ввезено на митну територію України ОСОБА_1 21.02.2017 в зоні діяльності митного поста «Щербаківка» Харківської митниці ДФС через пункт пропуску «Гоптівка-Нехотєєвка» з метою особистого користування в митному режимі «Тимчасове ввезення до 60 днів».

Згідно даних АСМО «Інспектор» та бази даних САІС ДФС України встановлено відсутність фактів перетину митного кордону України транспортним засобом Opel Zafira, з номером кузова НОМЕР_2.

Таким чином транспортний засіб Opel Zafira з номером кузова НОМЕР_2 ввезено на митну територію України поза митним контролем або з приховуванням від митного контролю.

Транспортний засіб та ключ запалення вилучено протоколом про порушення митних правил №0048/112000000/17 та з 24.02.2017 зберігається на складі митниці.

Позивач вважає дії Запорізької митниці ДФС України в частині складання протоколу протиправними та незаконними, з наступних підстав.

Транспортний засіб Opel Zafira, 2013 року випуску, ідентифікаційний номер VIN-код НОМЕР_3, реєстраційний НОМЕР_4 - виготовлений в Росії ТОВ «АВТОТОРТ» м.Калінінград, шляхом крупно вузлового збирання автомобілів марки Opel з комплектуючих деталей які надходять з німецького заводу Adam Opel AG.

Згідно до наданої виробником транспортного засобу довідки вих. № АТО/01-12/823 від 21.03.2017 року виявлений працівниками Управління патрульної поліції в м. Запоріжжя ДПП НП України номер НОМЕР_2 на кузові автомобіля, яким він керував не є ідентифікаційним номером автомобіля - VIN-кодом, а являє собою номер машинокомплекту, який був присвоєний німецьким виробником кузову з якого в подальшому російський виробник зібрав транспортний засіб з ідентифікаційним номером автомобіля VIN-кодом НОМЕР_3.

Структура і зміст VIN-коду визначаються міжнародним стандартом ISO 3779-1983, гармонізованим з державним стандартом України ДСТУ 3524-97 обовязковим до застосування в Україні.

Як правило, структура VIN-коду складається із 17 символів, перші три символи з яких визначають географічну зону, країну-виробника і виробника автотранспортного засобу, а одинадцятий символ містить інформацію про місце складання транспортного засобу.

Згідно до встановлених міжнародних стандартів позначення у VIN-коді транспортного засобу перших трьох символів «XWF» - належить російському підприємству - Обществу с ограниченной ответственностью «АВТОТОРТ», г. Калининград (мовою оригіналу), а позначення «WOL» - німецькому підприємству - Акціонерному товариству «Adam Opel AG».

Більш детально картину розкриває паспорт транспортного засобу №39 НР 322511, згідно до якого виробником автомобіля є ТОВ «АВТОТОРТ» (Росія), що цілком відповідає ідентифікаційному номеру VIN-коду НОМЕР_3 зазначеному в цьому ж технічному паспорті, а в особливих відмітках паспорту зроблено запис про номер машинокомплекту НОМЕР_2, про що зазначає сам виробник у наданій ним довідці вих. №АТО/01-12/823 від 21.03.2017 року «VIN НОМЕР_2 є номером машинокомплекта і відображається в паспорті транспортного засобу (ПТС) в графі «Особі відмітки».

«Пунктом 7.5 Інструкції про порядок здійснення підрозділами Державтоінспекції МВС державної реєстрації, перереєстрації та обліку транспортних засобів, оформлення і видачі реєстраційних документів, номерних знаків на них №379 від 11.08.2010 року встановлено, що графи «Марка», «Модель», «Номер шасі (кузова, рами)», «Обєм двигуна», «Тип пального», «Кількість сидячих місць з місцем водія», «Кількість стоячих місць» заповнюються згідно з документами, які є підставою для реєстрації, перереєстрації ТЗ.

Вказана інформація також вноситься до Єдиного державного реєстру МВС (НАІС), в тому числі VIN-код який є міжнародним ідентифікаційним номером транспортного засобу, без якого не можливо встановити виробника транспортного засобу(знову ж таки виробника транспортного засобу, а не виробника кузову). Ідентифікаційний номер розташований на незмінній частині кузова в місцях, найменш схильних до руйнування при ДТП і дублюється на табличці, розташованій в передній частині автомобіля. Також інформуємо, що номер кузова (шасі, рами) не завжди співпадає з номером VIN-код ТЗ.»

Останнє цілком відповідає інформації викладеній в наданій виробником ООО «АВТОТОРТ» (мовою оригіналу) довідці вих. №АТО/01-12/823 від 21.03.2017 року, «VIN НОМЕР_3 является идентификационным номером автомобиля, который нанесен на автомобиль в строгом соответствии с «Одобрением типа транспортного средства (ОТТС)» ОС «ПРОММАШ» №E-RU.АЯ04.В.00296 от 11.03.2011 г. и размещен: А) на табличке изготовителя в проеме передней правой двери на средней стойке кузова; Б) в нише багажного отделения с правой стороны; В) в ПТСе указывается в графе «Идентификационный номер (VIN).»

Листом від 26.04.2017 року № 02/01-30/475 (Вх. № 1004/11-24 від 26.04.2017 року) завод виробник ТЗ надав вичерпну відповідь Запорізькій митниці ДФС та надав розяснення, щодо фактів законного існування на ТЗ ідентифікаційного номеру та номеру машинокомплекту.

Автомобіль Opel Zafira, 2013 року випуску, ідентифікаційний номер VIN-код НОМЕР_3 придбаний позивачем 20.02.2014 року на підставі Договору купівлі-продажу №152109587/2014 в якому також відображена інформація аналогічна зазначеній в технічному паспорті.

На підставі паспорту транспортного засобу НОМЕР_6 та Договору купівлі-продажу №152109587/2014, автомобіль пройшов державну реєстрацію в Росії, за результатом якої позивачу було видано свідоцтво НОМЕР_5 в якому також зазначено, що транспортний засіб має ідентифікаційний номер - VIN-код НОМЕР_3.

Саме на цьому автомобілі він законно перетнув кордон України та був затриманий працівниками Управління патрульної поліції в м. Запоріжжя ДПП НП України, саме цей автомобіль має на своєму кузові маркування ідентифікаційного коду VIN-коду транспортного засобу НОМЕР_3 та коду машинокомплекту НОМЕР_2 та саме цей автомобіль був у нього вилучений.

Нормами чинного законодавства, а саме положеннями абз. 4, ч. 3, ст. 380 Митного кодексу України, встановлено, що громадяни-резиденти, які перебувають на тимчасовому консульському обліку в консульській установі України за кордоном, мають право тимчасово ввозити на митну територію України під письмове зобовязання про зворотне вивезення за умови письмового декларування в порядку, передбаченому законодавством України для громадян, один транспортний засіб особистого користування на строк, що не перевищує 60 днів протягом одного календарного року (який може бути як безперервним, так і з перервами), без сплати митних платежів, які відповідно до закону підлягають сплаті при імпорті таких транспортних засобів. Зазначені транспортні засоби можуть бути тимчасово ввезені на митну територію України за умови подання органу доходів і зборів документів, що підтверджують право власності громадянина на такі транспортні засоби та їх реєстрацію на території відповідної країни.

21.02.2017 року позивач, який перебуває на тимчасовому консульському обліку Генерального консульства України у Санкт-Петербурзі, було ввезено на митну територію України, під письмове зобовязання про зворотне вивезення, транспортний засіб Opel Zafira, 2013 року випуску, ідентифікаційний номер VIN-код НОМЕР_3, реєстраційний НОМЕР_4, країна реєстрації ТЗ Росія.

Під час проходження митного контролю у Харківській митниці ДФС, з метою належного оформлення митних документів, в порядку передбаченому нормами абз. 4, ч. 3, ст. 380 Митного кодексу України ним було подано органу доходів і зборів встановлені законом документи, а саме: Договір купівлі-продажу автомобіля №152109587/2014 від 20.02.2014 року, Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 від 03.02.2015 року та Паспорт транспортного засобу НОМЕР_6 від 23.05.2013 року.

Згідно до поданих документів, позивач володіє зареєстрованим на території Російської федерації транспортним засобом Opel Zafira, 2013 року випуску, ідентифікаційний номер VIN-код НОМЕР_3, реєстраційний НОМЕР_4.

Відповідно до листа Державної фіскальної служби України від 01.08.2016 № 26072/7/99-99-18-02-02-17 «Про надання інформації», до відомостей про походження транспортних засобів, що ввозяться на митну територію України громадянами, може бути віднесений їх ідентифікаційний номер VIN-код (Vehicle Identification Number), інформація про який зазначається у технічному паспорті на транспортний засіб.

Всі три документи подані органу доходів і зборів: Договір купівлі-продажу автомобіля № 152109587/2014 від 20.02.2014 року, Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 від 03.02.2015 року та Паспорт транспортного засобу НОМЕР_6 від 23.05.2013 року містили і містять інформацію про ідентифікаційний номер VIN-код автомобіля який зазначений у них як НОМЕР_3.

Зважаючи на це, аналогічний ідентифікаційний номер VIN-код транспортного засобу було зазначено працівниками органу доходів і зборів, і у «Зобовязанні про зворотне вивезення транспортного засобу» оформленого Харківською митницею ДФС, і у всіх супутніх процедурі реєстрах, а саме АСМО «Інспектор», бази даних ЄАІС ДФС України.

Автомобіль Opel Zafira, 2013 року випуску, ідентифікаційний номер VIN-код НОМЕР_3, реєстраційний НОМЕР_4, країна реєстрації ТЗ Росія належним чином пройшов митний контроль та на законних підставах ввезений на митну територію України, що підтверджується даними АСМО «Інспектор», бази даних ЄАІС ДФС України та листом Харківської митниці ДФС вих. № 102/ФОП/00-1/20-70-66 від 22.05.2017 року.

Крім того, відповідно до інформації за даними Диспетчера ЗМК та пасажирського пункту пропуску Автомобіль Opel Zafira, 2013 року випуску, ідентифікаційний номер VIN-код НОМЕР_3, реєстраційний НОМЕР_4, країна реєстрації ТЗ Росія, під керуванням позивача вчетверте перетинає митний кордон України на законних підставах.

Крім того, позивач вважає, що неправомірними діями Запорізької митниці ДФС йому спричинено матеріальну шкоду, оскільки було порушено його звичайний спосіб життя, він перебував у постійному стресі та пригніченому стані на загальний стан здоровя, а також інші моральні страждання, пов'язані зі справою про адміністративні правопорушення. Зокрема, у звязку з тим, що автомобіль вже тривалий час знаходиться на штрафному майданчику Запорізької митниці ДФС України, він змушений витрачати додаткові кошти, сили та час (дві доби) на дорогу, яка перевищує 2000 кілометрів, з місця постійного проживання його родини у м. Запоріжжі до місця постійної роботи за адресою: м. Окуловка, Новгородська область, Росія.

Позивач просив визнати дій Запорізької митниця ДФС в частині складання протоколу про правопорушення митних правил № 0048/112/00000/17 від 24.02.2017 року та вилучення транспортного засобу Opel Zafira, НОМЕР_1, а також ключа запалення на зазначений транспортний засіб протиправними та незаконними, скасувати протокол про порушення митних правил № 0048/112/00000/17 від 24.02.2017 року, зобов`язати Запорізьку митницю ДФС повернути йому транспортного засобу Opel Zafira, НОМЕР_1 та ключ запалення на зазначений транспортний засіб. Стягнути з держави на його користь відшкодування моральної шкоди у сумі 1000,00 грн. шляхом списання коштів зі спеціально визначеного для цього рахунку Державного казначейства України для відшкодування шкоди, завданої органами державної влади чи їх службовими особами, стягнення витрат на оплату послуг адвоката у сумі 10000 грн.

В судовому засіданні представник позивача відмовився від вимог в частині про зобов`язання Запорізької митниці ДФС повернути ОСОБА_1 транспортний засіб Opel Zafira, НОМЕР_1 та ключ запалення на зазначений транспортний засіб. В решті позовних вимог просив задовольнити.

Представником Запорізької митниці ДФС надано заперечення на адміністративний позов.

В судовому засіданні представник Запорізької митниці ДФС ОСОБА_2 позов не визнав, просив в задоволенні позову відмовити.

Представник Державної казначейської служби України в судове засідання не з`явився, надав суду відзив на позовну заяву, в якому просив в задоволенні позову відмовити.

Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до підпункту 10 пункту 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017) справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до ст. 3 КАС України адміністративне судочинство встановлюється Конституцією України, цим Кодексом та міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Згідно ст. 6 КАС України суд, при вирішенні справи керується, принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Судом встановлено, що 24.02.2017 року Запорізькою митницею ДФС відносно ОСОБА_1 складено протокол про порушення митних правил № 0048/112000000/17, за ознаками ст. 484 МК України, транспортний засіб та ключ запалення вилучені протоколом про порушення митних правил № 0048/112000000/17.

З протоколу вбачається, що 24.02.2017 року Запорізькою митницею ДФС отримано рапорт Управління патрульної поліції в м.Запоріжжі ДПП НП України від 24.02.2017 року щодо зупинки транспортного засобу Opel Zafira, 2013 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, країна реєстрації ТЗ Росія, під керуванням ОСОБА_1 Під час проведення перевірки документів поліцейськими НП України було виявлено невідповідність номеру кузова зазначеному у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу Opel Zafira, р.н. НОМЕР_1, ідентифікаційному номеру. Виявлений при огляді номер кузова НОМЕР_2.

За даними Диспетчера ЗМК та Пасажирського пункту пропуску, наявними в АСМО «Інспектор» ДФС України, транспортний засіб Opel Zafira, р.н. НОМЕР_1, з номером кузова НОМЕР_3, було ввезено на митну територію України ОСОБА_1 21.02.2017 в зоні діяльності митного поста «Щербаківка» Харківської митниці ДФС через пункт пропуску «Гоптівка-Нехотєєвка» з метою особистого користування в митному режимі «Тимчасове ввезення до 60 днів».

Згідно даних АСМО «Інспектор» та бази даних САІС ДФС України встановлено відсутність фактів перетину митного кордону України транспортним засобом Opel Zafira, з номером кузова НОМЕР_2.

Таким чином, Запорізька митниця ДФС вважає, що транспортний засіб Opel Zafira з номером кузова НОМЕР_2 ввезено на митну територію України поза митним контролем або з приховуванням від митного контролю.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 458 Митного кодексу України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред'явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Частиною 2 ст. 486 Митного кодексу України передбачено, що провадження у справі про порушення митних правил включає в себе виконання процесуальних дій, зазначених у статті 508 цього Кодексу, розгляд справи, винесення постанови та її перегляд у зв'язку з оскарженням.

Згідно з ч. 2 ст. 508 Митного кодексу України до процесуальних дій належить: 1) складення протоколу про порушення митних правил; 2) опитування осіб, які притягаються до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, свідків, інших осіб; 3) витребування документів, необхідних для провадження у справі про порушення митних правил, або належним чином завірених їх копій чи витягів з них; 4) тимчасове вилучення товарів, транспортних засобів, зазначених у пункті 3статті 461 цього Кодексу, та документів на них; 5) митне обстеження; 6) пред'явлення товарів, транспортних засобів і документів для впізнання; 7) експертиза; 8) взяття проб та зразків для проведення дослідження (аналізу, експертизи).

За приписами статті 495 МК України, доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються, зокрема протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів.

Зі змісту позовної заяви та доданих до неї матеріалів вбачається, що зазначений у позові спір виник у зв'язку зі складанням уповноваженою особою відповідача протоколу про порушення митних правил № 0048/112000000/17 від 24.02.2017 року щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ст.484 Митного кодексу України.

Зазначені обставини свідчать про те, що вказаний позов не є адміністративним, оскільки головним державним інспектором при складанні протоколу здійснювалися не владні повноваження, а процесуальні, які підлягають оцінці та врахуванню, як одного з доказів при розгляді справ про адміністративне правопорушення судом, або іншою уповноваженою особою.

Крім того, протокол про порушення митних правил не є рішенням суб'єкта владних повноважень, а складається уповноваженою особою за наслідками вчинення адміністративного правопорушення у порядку та випадках, встановлених Митним кодексом України. Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення, в розумінні ст. 495 Митного кодексу України є доказом по справі про порушення митних правил. Питання щодо правильності складання протоколу про порушення митних правил, встановлення наявності чи відсутності в діяннях особи складу адміністративного правопорушення, тощо, належить розглядати в порядку, визначеному Митним кодексом України та Кодексом України про адміністративні правопорушення. Тобто питання розгляду та надання оцінки всім доказам, в тому числі і самому протоколу про порушення митних правил здійснюється під час розгляду питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності на загальних підставах.

Протокол про порушення митних правил встановлює лише виявлення порушення, однак, не породжує будь-яких правових наслідків для позивача, не встановлює його прав і обов'язків, а тому не може бути предметом розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Таким чином, протокол про порушення митних правил та дії Запорізької митниці ДФС по його складанню самостійним предметом оскарження бути не можуть, оскільки не підпадають під положення ст. 19 Кодексу адміністративного судочинства України, якою визначено юрисдикцію адміністративних судів щодо вирішення адміністративних справ.

Постановою Ленінського районного суду м.Запоріжжя № №/334/1102/17 від 11.07.2017 року провадження по справі про адміністративне правопорушення за ст. 484 МК України відносно ОСОБА_1 закрито у звязку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Транспортний засіб Opel Zafira, 2013 року випуску, ідентифікаційний номер VIN-код НОМЕР_3, реєстраційний НОМЕР_4, країна реєстрації ТЗ Росія, особливі відмітки (номер машинокомплекту НОМЕР_2), та ключ запалення, які були вилучені протоколом про порушення митних правил №0048/112000000/17 повернуті ОСОБА_1.

Щодо вимог про стягнення коштів з держави для відшкодування моральної шкоди у розмірі 10000,00 грн., суд зазначає наступне.

Статтею 23 Цивільного кодексу України передбачено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливостей їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування шкоди враховуються вимоги розумності та справедливості. Відповідно до пункту 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди в позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких саме міркувань позивач виходив, визначаючи розмір шкоди, якими доказами це підтверджується. При вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди обовязковому зясуванню підлягають наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного звязку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях, а жодний нормативно-правовий акт не звільняє позивача від доказування підстав, обґрунтованості, розумності та доцільності висунутих їм вимог.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 - згідно ст.137 ЦПК у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Позивач у своєму адміністративному позові не надав доказів визначення розміру шкоди.

Відповідно до п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 - відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні.

Позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що діями Запорізької митниці ДФС йому була заподіяна моральна шкода. Надані копії довідок з медичного центру ТОВ "Центр Здоров`я" від 23.06.2017 року та медичного центру «Отрадное» та «Никопольськое» від 23.06.2017 року, отримані за межами України - на території Російської федерації у зв`язку з чим суд не має можливості встановити причинний зв`язок щодо захворювання позивача, яке виникло після спливу чотирьох місяців після складання протоколу.

Щодо стягнення витрат на правничу допомогу, суд виходить з такого.

У відповідності зі ст. 132 КАС України витрати на професійну правничу допомогу відносяться до судових витрат як витрати, пов`язані з розглядом справи.

Відповідно до ст. 134 КАС України витрати, повязані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат субєкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, повязану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що в задоволенні вимог позивача про визнання дій Запорізької митниці ДФС щодо складання протоколу про порушення митних правил протиправними, скасування протоколу про порушення митних правил, стягнення моральної шкоди та витрат на правничу допомогу, слід відмовити.

Підстави для розподілу судових витрат відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України відсутні.

Керуючись статтями 2, 5-8, 77, 122, 123, 241-246, 250, 255, 286, 293, КАС України, Перехідних положень КАС України, ст. 23, 1167 ЦК України, суд

в и р і ш и в :

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Запорізької митниці Державної фіскальної служби України, Державної казначейської служби України про визнання дій щодо складання протоколу про порушення митних правил протиправними, скасування протоколу про порушення митних правил, стягнення моральної шкоди та витрат на правничу допомогу - відмовити.

Рішення може бути оскаржене протягом 30 днів з дня його проголошення безпосередньо до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Д.О.Ісаков