Справа № 287/7/18-а
Суддя: Охрімчук І.Г.
Дата ухвалення: 2018-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 287/7/18-а Головуючий у 1-й інстанції: Панкеєва Вікторія Анатоліївна

Суддя-доповідач: Охрімчук І.Г.

29 жовтня 2018 року м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Охрімчук І.Г.

суддів: Капустинського М.М. Мацького Є.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Ємільчинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 02 травня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Ємільчинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправною бездіяльності, стягнення компенсації втрати частини доходів у розмірі 33 195,86 грн.,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність Ємільчинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо ненарахування і невиплати йому компенсації втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строку виплати перерахунку пенсії з 01.09.2010 та доплати до пенсії з 01.12.2010;

- стягнути з відповідача на його користь компенсацію втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків її виплати у розмірі 33 195,86 грн.

В обґрунтування позову зазначено, що рішенням Олевського районного суду Житомирської області у справі № 2-а-732/11 від 30.05.2011року зобов'язано УПФ в Олевському районі провести перерахунок та виплату пенсії позивачу як інваліду третьої групи захворювання пов'язаного з наслідками аварії на Чорнобильській АЕС, передбачену ст.50 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Постановою Олевського районного суду Житомирської області у справі № 2-а-1387/11 від 23.08.2011 зобов'язано УПФ в Олевському районі провести перерахунок та доплату пенсії як особі, що проживає на території радіоактивного забруднення відповідно до ст.39 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Позивач стверджує, що постанови суду частково виконано, проведено перерахунок, однак суми пенсії виплачені лише 19.08.2017. З метою реалізації своїх прав, позивач звернувся до відповідача з заявою про компенсацію втрати частини доходів. Листом від 17.01.2018 позивачу відмовлено у задоволенні заяви про компенсацію втрати частини доходів. Позивач вважає таку бездіяльність протиправною, та такою, що порушує його права.

Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду від 27 березня 2018 року відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи.

Зважаючи на незначну складність справи, суд першої інстанції розглянув справу в порядку п.2 ч.1 ст.263 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 02.05.2018 року позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Ємільчинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул.Свято-Миколаївська,31, м.Олевськ, Житомирська обл., 11001, ) щодо ненарахування і невиплати ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, інд. код НОМЕР_1) компенсації втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строку виплати перерахунку пенсії з 01.09.2010 по 28.02.2011 та доплати до пенсії з 01.12.2010 по 31.05.2011. Зобов'язано Ємільчинське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_2 компенсації втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків виплати сум перерахованої пенсії з 01.09.2010 по 28.02.2011 та доплати до пенсії з 01.12.2010 по 31.05.2011 відповідно до Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати" від 19.10.2000 № 2050-ІІІ та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 159 від 21.02.2001. В решті позову відмовлено.

Не погоджуючись зрішенням суду першої інстанції відповідач подав апеляційну скаргу в які просить суд скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове пр відмову у задоволенні позову, мотивуючи вимоги апеляційної скарги відсутністю вини УПФ у затримці виплати позивачу належних по рішенню суду коштів які мають бути виплачені з Державного бюджету органами Держказначейства.

Справа розглянута в порядку письмового провадження у відповідності до приписів ст.311 КАС України.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, прийшла до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії (а.с.45).

Постановою Олевського районного суду Житомирської області у справі№ 2-а-732/11 від 30.05.2011, що набрала законної сили 30.01.2012 року, зобов'язано Управління Пенсійного Фонду України в Олевському районі Житомирської області провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_2 як інваліду 3-ї групи захворювання, пов'язаного з наслідками аварії на Чорнобильській АЕС відповідно до ст.50, ч.4 ст.54 ,ч.3 ст.67 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", тобто пенсії по інвалідності в розмірі 6 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоров'ю у розмірі 50 % мінімальної пенсії за віком, за період з 01 вересня 2010 року по 28 лютого 2011 року, з урахуванням проведених виплат (а.с.37-39).

Постановою Олевського районного суду Житомирської області у справі № 2-а- 1387/11 від 23.08.2011, що набрала законної сили 27.02.2012 зобов'язано управління Пенсійного фонду України в Олевському районі Житомирської області провести перерахунок та виплату доплати до пенсії позивачу як особі, яка проживає на території радіоактивного забруднення відповідно до ст.39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", встановивши її на рівні однієї мінімальної заробітної плати визначених законодавством, щомісячно, за період з 01 грудня 2010 року по 31 травня 2011 року (а.с.40).

Згідно виписки по картковому рахунку ОСОБА_2 № НОМЕР_2 від 08.12.2017, 19 серпня 2017 року надійшли кошти у сумі 19725,86 грн та 5633,80 грн (а.с.44).

Позивач із заявою від 21.12.2017 звернувся до Ємільчинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про нарахування і виплату компенсації втрат частини доходів у зв'язку з порушенням строків виплати суми перерахунку пенсії та доплати до пенсії (а.с.41).

Листом від 10.01.2018 № 1051/Р-8 відповідач відмовив позивачу у задоволенні вимог його заяви. Відповідь вмотивована тим, що відповідно до діючого законодавства судове рішення виконано у повному обсязі, а судом не було зазначено, що стягнення необхідно здійснювати через органи Казначейства шляхом списання з відповідного рахунку, на який такі кошти зараховані.

Вважаючи таку бездіяльність протиправною, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи даний спір суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність зобов'язати відповідача здійснити нарахування та виплату ОСОБА_2 компенсації втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків виплати сум перерахованої пенсії з 01.09.2010 по 28.02.2011 та доплати до пенсії з 01.12.2010 по 31.05.2011 відповідно до Закону України № 2050-ІІІ та Постанови КМУ № 159.

Судова колегія погоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступних підстав.

Питання, пов'язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати" № 2050-ІІІ (далі - Закон № 2050-ІІІ) та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 159 (далі - Порядок № 159).

Згідно зі статтями 1, 2 Закону № 2050-ІІІ підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), така компенсація провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Із наведеного вбачається, що дія зазначених нормативних актів поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендія, заробітна плата).

Основною умовою для виплати громадянину передбаченої статтею 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", статтею 2 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати" та Порядком № 159 компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії). При цьому компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією (у цій справі - пенсійним органом) добровільно чи на виконання судового рішення.

Згідно з пунктом 2 Порядку № 159 компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру: пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, щомісячної державної грошової допомоги та компенсаційних виплат).

Виходячи з вищенаведеного першої інстанції дійшов правильного висновку, що основною умовою для виплати громадянину передбаченої статтею 2 Закону №2050-ІІІ та Порядком компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії). При цьому компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах від 24 жовтня 2011 року № 6-38цс-11, від 18 листопада 2014 року № 21-518а14, від 11 липня 2017 року № 21-2003а16 та постанові Верховного Суду від 05.10.2018 року.

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Відповідно до пунктів 21, 24 рішення у справі "Федоренко проти України" (№ 25921/02) Європейський суд з прав людини, здійснюючи прецедентне тлумачення статті 1 Першого Протоколу до Конвенції сформулював правову позицію про те, що право власності може бути "існуючим майном" або "виправданими очікуваннями" щодо отримання можливості ефективного використання права власності чи "законними сподіваннями" отримання права власності. Аналогічна правова позиція сформульована Європейським судом з прав людини і в справі Стреч проти Сполучного Королівства ("Stretch - United Kingdom" № 44277/98).

У межах вироблених Європейським судом з прав людини підходів до тлумачення поняття "майно", а саме в контексті статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, це поняття охоплює як "наявне майно", так і активи включаючи право вимоги, з посиланням на які заявник може стверджувати, що він має принаймні законні очікування стосовно ефективного здійснення свого "права власності" (пункт 74 рішення Європейського суду з прав людини "Фон Мальтцан та інші проти Німеччини"). Суд робить висновок, що певні законні очікування заявників підлягають правовому захисту, та формує позицію для інтерпретації вимоги як такої, що вона може вважатися "активом": вона повинна мати обґрунтовану законну підставу, якою, зокрема є чинна норма закону, тобто встановлена законом норма щодо виплат (пенсійних, заробітної плати, винагороди, допомоги) на момент дії цієї норми є "активом", на який може розраховувати громадянин як на свою власність ("Von Maltzan and Others v. Germany" № 71916/01, № 71917/01 та № 10260/02).

За таких обставин, колегія суддів апеляційного адміністративного суду приходить до висновку про те, що рішення суду першої інстанції у цій справі є законним та обґрунтованим і не підлягає скасуванню, оскільки суд, всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права та при дотриманні норм процесуального права, в них повно і всебічно з'ясовані обставини в адміністративній справі з наданням оцінки всім аргументам учасників справи, а доводи апеляційної скарги їх не спростовують.

Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 159 КАС (в редакції, чинній на момент винесення оскаржуваних рішень) та частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України (в редакції, чинній на момент винесення цієї постанови) судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Крім того, стаття 2 та частина четверта статті 242 КАС України (в редакції, чинній на момент винесення цієї постанови) встановлюють, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Зазначеним вимогам процесуального закону судове рішення суду першої відповідає.

Верховний Cуд України у своїй постанові від 16.09.2015 по справі №21-1465а15 зазначив, що у випадку задоволення позову, рішення суду має бути таким, яке б гарантувало дотримання і захист прав, свобод, інтересів позивача від порушень з боку відповідача, забезпечувало його виконання та унеможливлювало необхідність наступних звернень до суду. Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії, чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникла б необхідність повторного звернення до суду.

Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем в порушення ч. 2 ст. 77 КАС не доведено правомірність своїх дій в даному випадку , тому позовні вимоги позивача підлягали частковому задоволенню.

З огляду на відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв'язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, судові витрати розподілу не підлягають.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і не впливають на правильність прийнятого судового рішення. Постанову прийнято судом першої інстанції з додержанням вимог матеріального та процесуального права, підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Ємільчинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 02 травня 2018 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі .

Головуючий Охрімчук І.Г.

Судді Капустинський М.М. Мацький Є.М.