Справа № 397/1321/18
Суддя: Мирошниченко Д. В.
Дата ухвалення: 2018-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 397/1321/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.10.2018 року. Олександрівський районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого-судді Мирошниченка Д.В.,

за участю: секретаря судового засідання: Петренко Л.О.,

позивача: ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Олександрівка справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського роти № 4 батальйону УПП в Кіровоградській області ДПП ОСОБА_2 про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом в якому просить визнати дії відповідача протиправними та скасувати постанову серії ЕАВ № 609690 від 20.09.2018 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.

В обґрунтування позовної заяви позивач зазначив, що згідно постанови від 20.09.2018 року на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 255 грн. за порушення п. 8.4 б ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 122 КУпАП. Вважає дану постанову незаконною, оскільки правил дорожнього руху не порушував. 20 вересня 2018 року після 00:00 год. він прямував в напрямку смт. Олександрівка з м. Знам?янка на автомобілі ВАЗ 2121, номерний знак НОМЕР_1. Його наздогнав поліцейський автомобіль, який стояв на неосвітленому перехресті, та увімкнув сигнальні вогні, він зрозумів, що це вимога до нього зупинитися, на яку він зупинився. До його автомобіля підійшов інспектор та запитав у нього «Як ви думаєте, чому я вас зупинив?», коли повинен був вказати причину зупинки. Інспектор попросив його пред?явити посвідчення водія, технічний паспорт та страховий поліс на автомобіль. Після перевірки його документів інспектор йому повідомив, що він проїхав без зупинки на знак стоп та запитав у нього чи хоче він переглянути запис з відео реєстратора, який знаходиться в поліцейській машині. Коли інспектор знайшов відео, його слова були такими: «Цей запис звичайно смішний як доказ, але дивіться», на відео зовсім нічого не було помітно, ні марки автомобіля, ні номерного знаку, лише вогники які рухаються в темноті, що не є доказом про правопорушення. На час нібито вчиненого правопорушення з ним в транспортному засобі також перебували його дружина ОСОБА_3 та син ОСОБА_4, які є свідками, що правопорушення не було вчинено. Він сказав інспектору, що у нього є свідки, які можуть підтвердити його невинуватість, на що він відповів: «Мені на ваших свідків все одно, якщо хочете можете йти зі своїми свідками до суду та скаржитись», і почав виписувати постанову. Він сказав, що проти, але інспектор не захотів його слухати. Коли інспектор вже виписував постанову він запитав в нього: «Ви що, можете зупинити будь-якого водія та виписати йому постанову без доказів його вини?», відповідь була: «Виходить що можу». Цим інспектор показав свою некомпетентність та неповагу до нього.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити на підставі обставин, викладених у позові.

Відповідач у судове засідання не з?явився, надав відзив проти позову в якому просив відмовити у позовних вимогах позивача.

Зазначив, що він діяв відповідно до ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС від 07.11.2015 року № 1395. Ним дійсно було зафіксовано порушення правил дорожнього руху, внаслідок чого складено винесено постанову про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн. за вчинення останнім правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП. До відзиву надав відеозапис, що підтверджує факт вчинення адміністративного правопорушення позивачем.

Заслухавши позивача та дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно постанови серія ЕАВ № 609690 від 20.09.2018 року на позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 255 грн. за порушення п. 8.4 «б» ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 122 КУпАП. Відповідно до вказаної постанови, позивач 20.09.2018 року о 00 год. 25 хв. керуючи транспортним засобом «ВАЗ-2121» номерний знак НОМЕР_1, не виконав вимогу дорожнього знаку 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено», чим порушив п. 8.4 «б» ПДР України.

Суд вважає, що оскаржувана постанова прийнята з порушенням порядку, передбаченого Законами України « Про Поліцію», «Про дорожній рух», ПДР України, КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, а тому підлягає скасуванню.

Згідно ч. 1 ст. 122 КУпАП, перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі пятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів

Відповідно до п 8.4 ПДР України дорожні знаки поділяються на групи:

а) попереджувальні знаки. Інформують водіїв про наближення до небезпечної ділянки дороги і характер небезпеки. Під час руху по цій ділянці необхідно вжити заходів для безпечного проїзду;

б) знаки пріоритету. Встановлюють черговість проїзду перехресть, перехрещень проїзних частин або вузьких ділянок дороги;

в) заборонні знаки. Запроваджують або скасовують певні обмеження в русі;

г) наказові знаки. Показують обов'язкові напрямки руху або дозволяють деяким категоріям учасників рух по проїзній частині чи окремих її ділянках, а також запроваджують або скасовують деякі обмеження;

ґ) інформаційно-вказівні знаки. Запроваджують або скасовують певний режим руху, а також інформують учасників дорожнього руху про розташування населених пунктів, різних об'єктів, територій, де діють спеціальні правила; д) знаки сервісу. Інформують учасників дорожнього руху про розташування об'єктів обслуговування;

е) таблички до дорожніх знаків. Уточнюють або обмежують дію знаків, разом з якими вони встановлені.

Згідно ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно ч. 1, 3 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, прокурорським наглядом, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Згідно ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, що встановлюються протоколом, про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб?єкта владних повноважень обов?язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини неодноразово посилався на те, що провадження у справах про адміністративне правопорушення, за гарантіями може прирівнюватися з кримінальним для цілей застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п. 39 рішення «Лучанінова проти України» від 09.09.2011 року, п.1 резолютивної частини рішення «Швидка проти України від 30.10.2014 року), обґрунтовуючи їх, зокрема, як характером законодавчого положення, яке порушувалося (КУпАП), так і профілактичною та каральною метою стягнень, передбачених цим положенням.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, ніхто не зобов?язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, судом достовірно встановлено, що при складанні постанови про адміністративне правопорушення стосовно позивача суб?єктом владних повноважень поліцейським, вчинено низку порушень, а саме, в порушення вимог ст. 280 КУпАП не з?ясовані всі обставини, що підлягають з?ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення, не встановлено винність позивача у вчинені порушення, будь-які письмові докази на підтвердження порушення позивачем ПДР, який не визнавав себе винним у вчиненні правопорушення і про що зазначив інспектору поліції, крім цього, письмові пояснення свідків при складанні протоколу про адміністративну відповідальність на окремому аркуші не відбиралися, а диск з відеофіксацією не містить фіксацію самого правопорушення, оскільки на відео міститься лише запис після зупинки позивача і на ньому зафіксовано факт винесення постанови, а не факт вчинення позивачем правопорушення. Тобто, відеофіксація не містить взагалі даних чи знаходяться будь-які знаки та чи дійсно позивач не зупинився на заборонений знак «Проїзд без зупинки заборонено».

З огляду на встановлені в судовому засіданні обставини та визначені відповідно до них правовідносини, приймаючи до уваги той факт, що будь-які відомості, які б спростовували зазначені позивачем обставини у суду відсутні, а відповідачем надані не були, суд приходить до висновку, що задоволення позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому вимоги позивача є обґрунтованими.

Разом з тим, позивач просить визнати дії поліцейського ОСОБА_2 протиправними щодо складання постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності.

Статтею 286 КАС передбачено вичерпний перелік дій місцевого загального суду, які має право прийняти за наслідком розгляду даної категорії справ. Визнання дій протиправними суб?єкта владних повноважень вказаною статтею не передбачено, а тому у задоволенні вказаної вище вимоги необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 77, 243-246, 250, 286 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до поліцейського роти № 4 батальйону УПП в Кіровоградській області ДПП ОСОБА_2 про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити частково.

Скасувати постанову у справі про адміністративні правопорушення серія ЕАВ № 609690 від 20.09.2018 року відносно ОСОБА_1, винесену поліцейським роти № 4 батальйону УПП в Кіровоградській області ДПП ОСОБА_2, про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 255 грн., а справу про адміністративне правопорушення закрити.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, через Олександрівський районний суд Кіровоградської області.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 30 (тридцяти) днів з дня отримання копії цього рішення.

Позивач: ОСОБА_1, 27300, Кіровоградська область, смт. Олександрівка, вул. Незалежності України, 42/3, ідентифікаційний номер НОМЕР_2.

Відповідач: Поліцейський роти № 4 батальйону УПП в Кіровоградській області ДПП ОСОБА_2, 25000, м. Кропивницький, вул. Ю.Бутусова, 22-б.

Суддя: (підпис)

З оригіналом вірно.

Рішення набуло законної сили "____" _____________ року та підлягає негайному виконанню.

Оригінал рішення зберігається у справі № 397/1321/18.

Суддя Олександрівського районного суду

Кіровоградської області ОСОБА_5