Справа № 826/17537/18
Суддя: Смолій І.В.
Дата ухвалення: 2018-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

30 жовтня 2018 року м. Київ № 826/17537/18

Суддя Окружного адміністративного суду м.Києва Смолій І.В., ознайомившись з адміністративним позовом та доданими документами ОСОБА_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_1 до 1. Міністерства юстиції України (01001, м.Київ, вул. Городецького, 13), 2. Генеральна Прокуратура України (01601, м.Київ, вул.Різницька, 13/15) про визнання бездіяльності протиправною,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду м.Києва з адміністративним позов до 1. Міністерства юстиції України, 2. Генеральна Прокуратура України про визнання бездіяльності протиправною, зокрема:

визнати фактичне виконання вироку ОСОБА_1, виконання якого з 2014року здійснюється на непідконтрольній органам державної влади України частині території Луганської області незаконно створеними, обраними чи призначеними органами ЛНР, які діють в супереч Конституції в законам України таким, який з 2014 року, на зазначеній території, вказаними органами виконуються незаконно;

зобовязати Міністерство юстиції України поновити порушені права засудженого шляхом виконання евакуації (переведення) позивача на безпечну частину території країни на якій органи державної влади України здійснюють свої обовязки щодо виконання вироку згідно з кримінально-виконавчим законодавством та вироком суду;

зобовязати Міністерство юстиції України повідомити суд, який постановив вирок засудженому про те, що на непідконтрольній органам державної влади України частини території Луганської області у звязку з відсутністю (в наслідок евакуації) органів державної кримінально-виконавчої служби України, з 2014 року Міністерство юстиції України (не здійснює) фактичне виконання вироку суду засудженого ОСОБА_1;

зобовязати Генеральну прокуратуру України надати відповідь ОСОБА_1 щодо вжитих заходів реагування на виявлені порушення (які тривають і надалі) з вимогою (вимогами) щодо: 1) усунення порушень закону, причин та умов, що їх сприяли; 2) притягнення осіб до передбаченої законом відповідальності; 3) відшкодування шкоди; 4) скасування нормативно-правового акта, окремих його частин або приведення його у відповідність із законом; 5) припинення незаконних дій чи бездіяльності посадових і службових осіб з приводу порушення Міністерством юстиції України Указу Президента України №875/2014 від 14.11.2014року, постанови Кабінету Міністрів України №595 від 07.11.2014 року, в частині щодо евакуації засуджених;

стягнути з Міністерства юстиції України на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію на відшкодування моральної (немайнової) шкоди, заподіяної внаслідок бездіяльності, що призвела до безпрецедентного порушення прав та законних інтересів позивача в сумі 1000,00грн. за кожен день відбутий засудженим в небезпечних для життя і здоровя умовах виконання вироку (триває і надалі);

стягнути з Генеральної прокуратури України на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію на відшкодування моральної (немайнової) шкоди, заподіяної внаслідок бездіяльності, що призвела до безпрецедентного порушення прав та законних інтересів позивача в сумі 1000,00грн. за кожен день відбутий засудженим в небезпечних для життя і здоровя умовах виконання вироку (триває і надалі).

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що є засудженим Луганським апеляційним судом від 16.04.2003 року за ст.93 Кримінального кодексу України (1960р.) до вічного позбавлення волі, затвердженого ухвалою Верховного Суду України від 23.12.2003 року та відбуває покарання в СВК №60 п.Лозівське, Словяносербський район, Луганської області, однак залишений поза юрисдикцією країни на непідконтрольній органам державної влади частини території Луганської області.

Відповідно статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя після одержання позовної заяви зясовує, чи належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності.

Згідно з частиною 2 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя відкриває провадження в адміністративній справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави для залишення позовної заяви без руху, її повернення чи відмови у відкритті провадження у справі.

Дослідивши матеріали адміністративного позову, суд дійшов висновку про наявність підстав для відмови позивачу у відкритті провадження у справі з огляду на наступне.

Згідно зі ст.55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, посадових та службових осіб.

Частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Аналіз зазначеної норми міжнародного права свідчить, що обов'язково суд повинен бути встановлений законом, тобто кожен має право на розгляд справи компетентним судом, компетентність якого встановлюється тільки законом.

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Пунктом 1 частини 2 статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до пункту 2 частини 3 статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України, юрисдикція адміністративних судів не поширюється на публічно-правові справи, що належить вирішувати в порядку кримінального судочинства.

Згідно з вимогами частини 1 статті 4, частини 1 статті 5 Кримінального процесуального кодексу України, кримінальне провадження на території України здійснюється з підстав та в порядку, передбачених цим Кодексом, незалежно від місця вчинення кримінального правопорушення. Процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями цього Кодексу, чинними на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення.

Завданнями кримінального провадження, відповідно до статті 2 Кримінального процесуального кодексу України є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

У зв'язку з цим необхідно зазначити, що захист прав і свобод людини не може бути надійним без надання їй можливості при розслідуванні кримінальної справи права оскаржити до суду окремі процесуальні дії чи бездіяльність слідчих, органів досудового розслідування, прокуратури. Але таке оскарження окремих процесуальних актів, дій чи бездіяльності слідчих, органів досудового розслідування, прокуратури до суду може здійснюватися у порядку, встановленому Кримінальним процесуальним кодексом України, оскільки діяльність посадових осіб має свої особливості, не належить до сфери управлінської діяльності і не може бути предметом оскарження в порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України.

Беручи до уваги вищевикладене, а також те, що фактично позовні вимоги незгода ОСОБА_1 з його перебуванням в СВК №60, мають вирішуватись в порядку, передбаченому Кримінальним процесуальним кодексом України, а не в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що даний спір не відноситься до компетенції адміністративних судів і не може бути розглянутий за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Зазначений спір відноситься до юрисдикції районного суду у порядку кримінального провадження.

На підставі вищенаведеного, пункту 1 частини 1 статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

У Х В А Л И В:

Відмовити ОСОБА_1 у відкритті провадження в адміністративній справі.

Ухвалу про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі надіслати позивачу негайно з позовними матеріалами.

Відповідно до частин четвертої - пятої статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України ухвалу про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі може бути оскаржено. У разі скасування ухвали про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі позовна заява вважається поданою в день первісного звернення до суду.

Згідно ч. 1 ст. 295 та ч. 1 ст. 297 КАС України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя І.В. Смолій