Справа № 509/4156/15-а
Суддя: Гімон М.М.
Дата ухвалення: 2018-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

30 жовтня 2018 року

м. Київ

справа №509/4156/15-а

адміністративне провадження №К/9901/7504/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого судді - Гімона М.М. (суддя-доповідач),

суддів: Мороз Л.Л., Бучик А.Ю.,

під час розгляду в порядку письмового провадження касаційної скарги Авангардівської селищної ради Овідіопольського району Одеської області на постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 20 січня 2016 року у справі №509/4156/15-а за позовом ОСОБА_1 до Авангардівської селищної ради Овідіопольського району Одеської області про визнання незаконним рішення органу місцевого самоврядування, -

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом, в якому просила визнати незаконним рішення Авангардівської селищної ради Овідіопольського району Одеської області №1338-V від 18 червня 2015 року «Про відмову ОСОБА_1 в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) в межах с. Авангард, Овідіопольського району Одеської області».

Постановою Овідіопольського районного суду Одеської області від 11 листопада 2015 року у задоволенні адміністративного позову було відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що додані до клопотання позивача до Авангардівської селищної ради бажані місця розташування земельної ділянки позначені маркером на викопіюваннях з генерального плану смт. Авангард - без зазначення назви населеного пункту, в тому числі назви вулиць, площі та меж конкретної ділянки, не може вважатися належним чином оформленим графічним матеріалом бажаного місця розташування земельної ділянки. З цих підстав суд дійшов висновку, що спірне рішення є законним і обґрунтованим, оскільки відсутність належним чином оформлених графічних матеріалів, не зазначення точної адреси розташування земельної ділянки, точної площі та меж, відсутність погодження із землекористувачами про вилучення в них земельних ділянок, в той час як у вказаних графічних матеріалах вказані всі земельні ділянки мають власників - позбавило Авангардівську селищну раду можливості ідентифікувати земельну ділянку на відповідність вимогам Земельного кодексу України від 5 жовтня 2001 року № 2768-III (надалі - ЗК України), перевірити її призначення на відповідність Генеральному плану населеного пункту, детального плану. Крім того, суд звернув увагу на відсутність порушення строку розгляду клопотання позивача, аргументуючи наявністю відповідного розпорядження Авангардівського селищного голови від 20 квітня 2015 року №49, в якому були передбачені терміни призначення відповідних пленарних засідань та відповідно до якого вони проводилися.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 20 січня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Овідіопольського районного суду Одеської області від 11 листопада 2015 року у справі № 509/4156/15-а - задоволено. Постанову Овідіопольського районного суду Одеської області від 11 листопада 2015 року скасовано та прийнято нову постанову, якою визнано незаконним та скасовано рішення Авангардівської селищної ради Овідіопольського району Одеської області № 1338-V від 18.06.2015 р. «Про відмову ОСОБА_1 в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) в межах с. Авангард Овідіопольського району Одеської області».

Рішення апеляційного суду вмотивоване тим, що стаття 118 ЗК України містить спрощену процедуру відведення земельних ділянок у власність, регламентуючи зокрема принцип мовчазної згоди на етапі отримання дозволу на розроблення документації із землеустрою. Відповідно до цієї статті у випадку бездіяльності суб'єкта владних повноважень, внаслідок якої протягом місяця не розглянута заява про надання дозволу на виготовлення проектної документації, заявник має право здійснити замовлення проекту відведення земельної ділянки, чим і скористалась позивачка, уклавши договір на виготовлення проектної документації. Враховуючи, що з клопотанням до Авангардівської селищної ради Овідіопольського району з проханням про передачу їй безоплатно у власність земельної ділянки позивач звернулася 6 травня 2015 року, а рішення було прийнято 18 червня 2015 року, в даному випадку має місце принцип мовчазної згоди. Суд вказав, що ухвалення рішення про відмову в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки поза місячним строком є незаконним.

Не погодившись з рішенням суду апеляційної інстанції, Авангардівська селищна рада подала касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 20 січня 2016 року скасувати, а постанову Овідіопольського районного суду Одеської області від 11 листопада 2015 року залишити в силі.

Верховний Суд розглядав справу з подібними правовідносинами, а саме №804/3703/16 (провадження №К/9901/1529/17) за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії.

Верховний Суд постановою від 14 березня 2018 року у вказаній справі задовольнив касаційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 4 жовтня 2016 року і ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 21 вересня 2017 року скасував, а в задоволенні позову відмовив повністю.

Постанова Верховного Суду вмотивована тим, що ненадання відповідним органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або вмотивованої відмови у його наданні у встановлений строк не перешкоджає розробці проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, оскільки особа має право замовити розробку такого проекту самостійно. Звертаючись до суду з позовом зобов'язати Головне Управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області надати дозвіл на виготовлення документації із землеустрою, позивач намагався усунути перешкоду у реалізації його прав, якої у дійсності немає. Натомість, відповідно до частиною 10 статті 118 Земельного кодексу України рішенням, яке може порушити права особи і яке може бути оскаржене до суду, може вважатися рішення про відмову органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду.

Таким чином, Верховний Суд у справі №804/3703/16 (провадження №К/9901/1529/17) дійшов висновку, що дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не є рішенням, без якого не може бути реалізоване право на отримання земельної ділянки у власність. Відтак, відмова відповідного органу у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, навіть якщо вона, на думку особи, є протиправною, не має наслідком порушення прав та інтересів особи, яка має намір отримати земельну ділянку.

Колегія суддів вважає за необхідне відступити від вказаного висновку Верховного Суду з огляду на таке.

Відповідно до статті 118 Земельного кодексу України порядок безоплатної передачі земельних ділянок у власність громадянами передбачає реалізацію таких послідовних стадій:

- звернення громадян з клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання дозволу/вмотивованої відмови відповідним органом виконавчої влади або місцевого самоврядування;

- розробка суб'єктами господарювання за замовленням громадян проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки;

- погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в порядку, передбаченому статтею 186-1 Земельного кодексу України;

- затвердження відповідним органом виконавчої влади або місцевого самоврядування проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Аналіз правових приписів, якими врегульовано здійснення процедури безоплатного отримання земельних ділянок, надає підстави для висновку, що всі дії відповідних суб'єктів здійснюються у відповідності до земельно-правової процедури, які у своїй сукупності складають єдину систему. Її сутність полягає в тому, що одна дія, яка наділена певним юридичним значенням, тягне за собою необхідність здійснення наступної, передбаченої законом дії. Наступна дія, яка визначена законодавством як необхідна для досягнення результату, тісно пов'язана із попередньою, а наслідком її виконання виступає, в тому числі, й необхідність здійснення наступної дії. Така низка послідовностей зберігається до моменту досягнення бажаного результату у вигляді суспільних благ земельно-правової спрямованості, а саме отримання земельної ділянки у власність.

Відповідно до частини десятої статті 118 Земельного кодексу України, відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду.

Колегія суддів вважає, що за визначеного законодавцем правового регулювання, відмова органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою може бути предметом судового оскарження, оскільки, фактично, унеможливлює подальше позитивне вирішення питання на користь особи, яка замовила і розробила проект землеустрою всупереч відмові у наданні такого дозволу.

Більш того, за висновків про можливість існування відмови, яка не може бути предметом судового оскарження, оскільки не перешкоджає особі у подальшому здійсненні дій по розробленню проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, спричиняє правову невизначеність, зумовлену буквальним (формальним) тлумаченням норми частини десятої ст.118 ЗК України, що в свою чергу, фактично, вказує на «неякісність» закону.

Натомість, завданням саме адміністративного судочинства є ефективний захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень. Відповідно, у випадку звернення зацікавленої особи з позовом до суду, адміністративний суд повинен надати правову оцінку діям суб'єкта владних повноважень при прийнятті того чи іншого рішення та перевірити його відповідність критеріям правомірності, які пред'являються до рішень суб'єктів владних повноважень та які закріплені у статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Крім того, колегія суддів вважає, що за такого правового підходу, висловленого Верховним Судом у постанові від 14 березня 2018 року у справі №804/3703/16 (провадження №К/9901/1529/17), втрачається сенс у першій стадії земельно-правової процедури щодо звернення особи за отриманням дозволу та безпосередньо його отримання, тобто позбавляє цю дію її юридичного (правового) значення.

Відповідно до частини першої статті 346 КАС України суд який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії суддів, передає справу на розгляд палати, до якої входить така колегія, якщо ця колегія вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів з цієї самої палати або у складі такої палати.

Згідно зі статтею 347 КАС України питання про передачу справи на розгляд палати, об'єднаної палати або Великої Палати Верховного Суду вирішується судом за власною ініціативою або за клопотанням учасника справи.

Про передачу справи на розгляд палати, об'єднаної палати або Великої Палати Верховного Суду суд постановляє ухвалу із викладенням мотивів необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у рішенні, визначеному в частинах першій - четвертій статті 346 цього Кодексу, або із обґрунтуванням підстав, визначених у частинах п'ятій або шостій статті 346 цього Кодексу.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для передачі справи №509/4156/15-а (провадження №К/9901/7504/18) на розгляд палати, до якої входить колегія, що розглядає цю справу.

Керуючись ст.ст. 346, 347 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Справу №509/4156/15-а за позовом ОСОБА_1 до Авангардівської селищної ради Овідіопольського району Одеської області про визнання незаконним рішення органу місцевого самоврядування, за касаційною скаргою Авангардівської селищної ради Овідіопольського району Одеської області на постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 20 січня 2016 року, передати на розгляд палати, до якої входить колегія, що розглядає цю справу.

Ухвала набирає законної сили з дати її постановлення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

М.М. Гімон

Л.Л. Мороз

А.Ю. Бучик ,

Судді Верховного Суду