Справа № 826/20318/15
Суддя: Кузьменко В.А.
Дата ухвалення: 2018-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

27 вересня 2018 року справа №826/20318/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Кузьменка В.А., за участю секретаря Яцюти М.С. та представників:

позивача: Макаренко І.І.;

відповідача: Мазири Н.О.

розглянувши у судовому засіданні адміністративну справу

за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю “Чорноморська телерадіокомпанія” (далі по тексту – позивач, ТОВ “Чорноморська телерадіокомпанія”)

до

Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у місті Києві (далі по тексту – ДПІ у Печерському районі)

про

визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 13 травня 2015 року № та №

На підставі частини третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 27 вересня 2018 року проголошено вступну та резолютивну частини рішення (скорочене рішення).

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з підстав протиправного застосування штрафу за порушення граничних строків сплати, оскільки ТОВ “Чорноморська телерадіокомпанія” мало своє місцезнаходження на території Автономної Республіки Крим і до нього не можуть бути застосовані будь-які санкції, допущені під час здійснення господарської діяльності на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 листопада 2015 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 24 березня 2016 року, у задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 22 березня 2017 року №К/800/10964/16 попередні судові рішення у справі скасовано, а справу направлено на новий судовий розгляд до Окружного адміністративного суду міста Києва.

Автоматизованою системою документообігу Окружного адміністративного суду міста Києва адміністративну справу передано на розгляд судді Кузьменку В.А.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 квітня 2017 року адміністративну справу №826/20318/15 прийнято до провадження та призначено до судового розгляду.

Відповідач подав до суду письмове заперечення проти позову, у якому вказав норми Податкового кодексу України щодо черговості погашення податкового боргу та норми Закону України “Про створення вільної економічної зони “Крим” та про особливості здійснення економічної діяльності на тимчасово окупованій території України”.

Направляючи справу на новий розгляд, Вищий адміністративний суд України в ухвалі від 22 березня 2017 року №К/800/10964/16 вказав наступне:

“Враховуючи, що спір виник з приводу правомірності застосування штрафних (фінансових) санкцій, встановлених п. 126.1 ст. 126 ПК України за порушення платником податків строків сплати узгоджених сум грошових зобов’язань, предметом доказування в судовому процесі є, зокрема, обставити щодо сум грошових зобов’язань, які за висновком контролюючого органу були сплачені з порушенням граничного строку, встановленого законом, а також дат сплати цих сум.

Так, судами першої та апеляційної інстанцій не досліджено платіжних доручень позивача за відповідні спірні періоди відносно призначення платежу та періодів сплати податкового зобов’язання з податку на додану вартість, з визначенням періодів порушення граничних строків сплати таких зобов’язань.

Крім того, вирішуючи дану справу, суди попередніх інстанцій керувалися п. 12.1 ст. 12 Закону України “Про створення вільної економічної зони “Крим” та про особливості здійснення економічної діяльності на тимчасово окупованій території України”, відповідно до якого початком тимчасової окупації території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя визнано дату набрання чинності Резолюцією №68/262 Сесії Генеральної Асамблеї Організації Об’єднаних Націй від 27.03.2014 про підтримку територіальної цілісності України.

Однак, судами не було враховано, що Законом України “Про внесення змін до деяких законів України щодо визначення дати початку тимчасової окупації” від 15.09.2015 №685-VIII, що набрав чинності 09.10.2015, ст. 1 Закону України “Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України” доповнено частиною другою наступного змісту: “Датою початку тимчасової окупації є 20 лютого 2014 року”, а п.12.1 і п. 12.2 Закону України “Про створення вільної економічної зони “Крим” та про особливості здійснення економічної діяльності на тимчасово окупованій території України” виключено”.

Під час нового розгляду відповідач дав письмове заперечення із посиланням на загальні правові норми та без зазначення суті допущених позивачем порушень.

Позивач подав письмові пояснення, у яких вказав про недоведеність підстав застосування до ТОВ “Чорноморська телерадіокомпанія” штрафних санкцій, відповідач неправомірно визначив кількість днів затримки та не мав повноважень по нарахуванню та стягненню із позивача будь-яких податків і зборів.

В судовому засіданні 27 вересня 2018 року представник позивача позовні вимоги підтримав, представник відповідача проти позову заперечив.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з’ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об’єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва звертає увагу на наступне.

Відповідно до податкового повідомлення-рішення ДПІ у Печерському районі від 13 травня 2015 року № за порушення строку сплати суми грошового зобов’язання з податку на додану вартість на підставі статті 126 Податкового кодексу України, за затримку на 21 календарний день сплати грошового зобов’язання в сумі 703,00 грн. ТОВ “Чорноморська телерадіокомпанія” зобов’язано сплатити штраф розмірі 10% у сумі 70,30 грн.

Відповідно до податкового повідомлення-рішення ДПІ у Печерському районі від 13 травня 2015 року № за порушення строку сплати суми грошового зобов’язання з податку на додану вартість на підставі статті 126 Податкового кодексу України, за затримку на 355, 326, 324, 323, 295, 259, 204, 174, 151, 112, 66, 49 календарних днів сплати грошового зобов’язання в розмірі 152 041,35 грн. ТОВ “Чорноморська телерадіокомпанія” зобов’язано сплатити штраф розмірі 20% у сумі 30 408,27 грн.

Зазначені податкові повідомлення-рішення прийнято на підставі акта від 13 травня 2015 року №23/2655-15-05 про результати камеральної перевірки своєчасності сплати податків до бюджету, складеного Головним управлінням ДФС у м. Києві (далі по тексту - акт перевірки).

В акті перевірки зазначено про порушення термінів сплати самостійно визначеного грошового зобов’язання протягом строків, визначених пунктом 57.1 статті 57 Податкового кодексу України, у розмірі 152 744,35 грн. згідно з таблицею 2, у якій вказано про розміри самостійно сплаченого податкового зобов’язання з податку на додану вартість, граничний термін сплати, дата сплати, кількість днів затримки, відсотковий розмір штрафної санкції та сума сплаченого податкового боргу.

Згідно із наведеного в акті перевірки розрахунку сума штрафу застосована на підставі несвоєчасної сплати суми податкового зобов’язання, вказаного у податкових декларація та уточнюючих розрахунках з податку на додану вартість за 2013-2014 роки.

Відповідно до пункту 36.1 статті 36 Податкового кодексу України податковим обов’язком визнається обов’язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Згідно пункту 38.1 статті 38 Податкового кодексу України виконанням податкового обов’язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов’язань у встановлений податковим законодавством строк.

Пункт 54.1 статті 54 Податкового кодексу України встановлює, що крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов’язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов’язання та/або пені вважається узгодженою.

Відповідно до пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу України визначено, що платник податків зобов’язаний самостійно сплатити суму податкового зобов’язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до пункту 126.1 статті 126 Податкового кодексу України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов’язання та/або авансових внесків з податку на прибуток підприємств протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах:

при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов’язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу;

при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов’язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Наведені норми Податкового кодексу України вказують, що платник податку на прибуток зобов’язаний сплачувати визначені ним податкові зобов’язання протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації; при цьому граничний строк сплати податкового зобов’язання відраховується від граничної дати подання податкової декларації.

За правилами підпункту 49.18. пункту 49.18 статті 49 Податкового кодексу України податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю (у тому числі в разі сплати місячних авансових внесків) - протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Таким чином, податкове зобов’язання з податку на додану вартість, самостійно визначене платником податків у податковій декларації підлягає сплаті протягом 10 днів, наступних за останнім днем строку подання такої податкової декларації, а штрафні санкції застосовуються у разі не сплати узгодженої суми грошового зобов’язання протягом строків, визначених цим Кодексом.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Частиною другою статті 74 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

На підставі наявної у справі роздруківки із облікової картки з податку на додану вартість ТОВ “Чорноморська телерадіокомпанія” за 2014 рік суд встановив, що штрафні санкції застосовано відповідачем у зв’язку із погашенням податкового боргу за минулі періоди шляхом зменшення суми податкового зобов’язання на підставі податкової декларації та розрахунків.

Проте, штраф на підставі пункту 126.1 статті 126 Податкового кодексу України застосовується у разі не сплати узгодженої суми грошового зобов’язання протягом строків, визначених цим Кодексом, а не у зв’язку зі зменшенням суми податкового зобов’язання.

Крім того, на виконання вказівок Вищого адміністративного суду України суд зобов’язав у ДПІ у Печерському районі надати належним чином засвідчені копії документів на підставі яких була сформована заборгованість в особовій картці платника, проведена камеральна перевірка та копію акта №23/2655-15005 від 13 травня 2015 року.

Проте, відповідач не надав суду будь-яких доказів на підтвердження висновків акта перевірки щодо несвоєчасної сплати узгодженої суми грошового зобов’язання протягом строків, визначених Податковим кодексом України, у тому числі відповідних податкових декларацій, платіжних документів та документів, на підставі яких була сформована заборгованість в особовій картці платника.

Крім того, суд звертає увагу, що відповідач не зазначив в акті перевірки відповідні податкові декларації, які мають бути предметом перевірки, та не вказав, за який період ТОВ “Чорноморська телерадіокомпанія” порушило граничні строки сплати податкового зобов’язання.

Не надання доказів на підтвердження виявлених порушень та не зазначення в акті перевірки інформації про відповідні податкових декларації та періоди сплати суми грошового зобов’язання унеможливлює встановити порушення ТОВ “Чорноморська телерадіокомпанія” граничних строків сплати податкового зобов’язання, визначених пунктом 57.1 статті 57 Податкового кодексу України.

З огляду на викладене суд вважає висновки акта перевірки про порушення ТОВ “Чорноморська телерадіокомпанія” вимог пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу України помилковими, а застосування штрафних санкцій - протиправним.

Разом з тим, у справі відсутні будь-які докази у розумінні Кодексу адміністративного судочинства України, які б підтверджували здійснення позивачем діяльності та про реєстрацію платником податків на території Автономної Республіки Крим, а також про перереєстрацію в ДПІ у Печерському районі, з урахуванням чого суд не має можливості оцінити дії відповідача на відповідність нормам Закону України “Про створення вільної економічної зони “Крим” та про особливості здійснення економічної діяльності на тимчасово окупованій території України”.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що податкові повідомлення-рішення ДПІ у Печерському районі від 13 травня 2015 року № та № є протиправними та підлягають скасуванню.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов’язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб’єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб’єкта владних повноважень обов’язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, відповідачем не доведено правомірність оскаржуваних податкових повідомлень-рішень з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов ТОВ “Чорноморська телерадіокомпанія” підлягає задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб’єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб’єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, на користь позивача належить стягнути сплачену ним суду судового збору у розмірі 182,70 грн. за подання адміністративного позову майнового характеру за рахунок бюджетних асигнувань ДПІ у Печерському районі.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 72-77, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю “Чорноморська телерадіокомпанія” задовольнити повністю.

2. Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у місті Києві від 13 травня 2015 року № та №.

3. Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Чорноморська телерадіокомпанія” понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 182,70 грн. (сто вісімдесят дві гривні сімдесят копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у місті Києві.

Згідно з частиною першою статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Відповідно до частини другої статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Частина перша статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України встановлює, що апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п’ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII “Перехідні положення” Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Товариство з обмеженою відповідальністю “Чорноморська телерадіокомпанія” (01601, м. Київ, вул. Банкова, 2б; ідентифікаційний код 22322589);

Державна податкова інспекція у Печерському районі Головного управління ДФС у місті Києві (01011, м. Київ, вул. Лєскова, 2, ідентифікаційний код 39669867)

Дата складення повного рішення суду – 08 жовтня 2018 року.

Суддя В.А. Кузьменко