Справа № 1440/2039/18
Суддя: Птичкіна В.В.
Дата ухвалення: 2018-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про закриття провадження в адміністративній справі

30 жовтня 2018 р. № 1440/2039/18
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Птичкіної В.В., розглянувши у підготовчому засіданні клопотання представника відповідача 1 про закриття провадження у справі

за позовом:ОСОБА_1, бул. Шевченка, 8, кв. 44, м. Южноукраїнськ, Миколаївська область, 55002
до відповідачів:Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області, пр. Миру, 34, м. Миколаїв, 54034 Миколаївської районної державної адміністрації, вул. Одеське шосе, 18-А, м. Миколаїв, 54036
про:визнання протиправним та скасування наказу від 13.09.2017 № 14-12466/14-17-СГ, скасування рішення від 14.09.2017 індексний номер 37067338,

ОСОБА_1 (надалі позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом, що містив вимоги:

визнати протиправним та скасувати наказ № 14-12466/14-СГ, що був виданий Головним управлінням Держгеокадастру у Миколаївській області (надалі Управління або відповідач 1) 13.09.2017;

скасувати рішення про державну реєстрацію права власності від 14.09.2017 № 37067338, що було прийнято державним реєстратором прав на нерухоме майно Миколаївської районної державної адміністрації Миколаївської області (надалі РДА або відповідач 2) ОСОБА_2.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 вказав, що зазначеними вище наказом та рішенням було порушено його права на отримання у власність земельної ділянки. Як зазначив позивач, у відповідача 1 не було законних підстав для видання 13.09.2017 наказу № 14-12466/14-СГ, оскільки з моменту державної реєстрації земельної ділянки (04.10.2016) не минув рік, а, відповідно до підпункту 2 пункту 114 затвердженого постановою Кабінету Міністрів України віл 17.10.2012 № 1051 «Порядку ведення Державного земельного кадастру», державна реєстрація земельної ділянки скасовується Державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію, у разі коли протягом одного року з дня здійснення державної реєстрації земельної ділянки речове право на неї не зареєстроване з вини заявника. Доводів про те, які правові норми порушив відповідач 2, позовна заява не містить.

Управління подало відзив на адміністративний позов (арк. спр. 91-95) та клопотання про закриття провадження у справі на підставі пункту 1 частини першої статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України (арк. спр. 87-88).

В судовому засіданні представник Управління клопотання про закриття провадження у справі підтримала, представник РДА з доводами відповідача 1 погодилася, представник позивача проти задоволення клопотання заперечувала.

Дослідивши письмові докази, суд

В С Т А Н О В И В:

Наказом від 30.11.2016 № 14-11987/14-16-СГ «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність без зміни цільового призначення» (арк. спр. 43) Управління:

затвердило проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність;

надало ОСОБА_1 у власність земельну ділянку площею 2,0000 га, в тому числі ріллі площею 2,0000 га (кадастровий номер :01:000:0095) із земель сільськогосподарського призначення державної власності без зміни цільового призначення для ведення особистого селянського господарства, розташовану у межах території Безводненської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області.

Пунктом 3 наказу було визначено, що право власності на земельну ділянку (кадастровий номер :01:000:0095) виникає з моменту державної реєстрації цього права та оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Рішенням від 20.09.2017 № 37179966 державний реєстратор прав на нерухоме майно Нечаянської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області ОСОБА_3 відмовив ОСОБА_1 у державній реєстрації права власності на земельну ділянку з кадастровим номером :01:000:0095,зазначивши, що «… в поданих документах наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, а саме: згідно даних державного реєстру речових прав на вказану земельну ділянку вже зареєстровано право власності …».

Як стало відомо позивачу, 14.09.2017 державний реєстратор прав на нерухоме майно РДА ОСОБА_2 прийняла рішення № 37067388 про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку з кадастровим номером :01:000:0095 за ОСОБА_4 (надалі Рішення), при цьому, відповідно до «Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєктів нерухомого майна» (надалі Інформація, арк. спр. 53-54), підставою виникнення права власності став наказ Управління від 13.09.2017 № 14-12466/14-СГ.

Відповідно до наказу від 13.09.2017 № 14-12466/14-17-СГ «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність без зміни цільового призначення» (надалі Наказ, арк. спр. 105) Управління:

затвердило проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність;

надало ОСОБА_4 у власність земельну ділянку площею 2,0000 га, в тому числі ріллі площею 2,0000 га (кадастровий номер :01:000:0095) із земель сільськогосподарського призначення державної власності без зміни цільового призначення для ведення особистого селянського господарства, розташовану в межах території Безводненської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області.

Пунктом 3 Наказу було визначено, що право власності на земельну ділянку (кадастровий номер :01:000:0095) виникає з моменту державної реєстрації цього права та оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Таким чином, у ОСОБА_4 з 14.09.2017 (дата Рішення) виникло право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :01:000:0095.

Крім того, як вказано в Інформації, 03.11.2017 державний реєстратор ОСОБА_2 прийняла рішення про державну реєстрацію права оренди вказаної земельної ділянки за Фермерським господарством «Діброва» (підстава виникнення речового права договір оренди землі від 20.09.2017).

При вирішенні клопотання представника відповідача 1 суд виходив з такого.

Відповідно до частини першої статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю субєкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Завданням адміністративного судочинства, згідно з частиною першою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Оскаржуваний ОСОБА_1 Наказ був реалізований шляхом прийняття Рішення, тобто вичерпав свою дію як акт індивідуальної дії.

У цій справі фактично оскаржується правомірність набуття третьою особою права власності на нерухоме майно, яке, на думку позивача, належить йому, а не адміністративно-управлінські функції державного реєстратора, який приймає рішення і проводить державну реєстрацію, отже, такий спір не має ознак адміністративного та підлягає вирішенню в порядку цивільного судочинства.

Як вказано у частині пятій статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові від 03.04.2018 у справі № 2а-6386/12/1070 (адміністративне провадження №К/9901/1963/18) Верховний Суд зокрема вказав: «… оспорювання правомірності набуття фізичною особою спірної частки нежитлової будівлі має вирішуватися не в порядку адміністративної юрисдикції, оскільки виникає спір про цивільне право. Крім того, цей спір не може бути вирішено в порядку адміністративного судочинства, оскільки адміністративний суд позбавлений правових (законодавчих) можливостей установлювати (визнавати) належність права власності на нерухоме майно. Отже, колегія суддів дійшла висновку, що у справі, яка розглядається, оскаржуються дійсність дублікату свідоцтва про права власності на майно, законність рішення і дій виконкому та реєстраційні дії, стосовно яких існує спір про право цивільне, у межах якого можуть бути розвязані й питання, повязані з реєстрацією права власності на будівлю, а тому цей спір не повязаний із захистом прав, свобод чи інтересів позивача у сфері публічно-правових відносин з боку органів державної влади, що виключає його розгляд в порядку адміністративного судочинства. Аналогічну правову позицію щодо застосування зазначених норм процесуального права висловлено Верховним Судом України, зокрема, у постанові від 24 січня 2017 року у справі №815/6165/14, і підтримано Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 14 березня 2018 року у справі № 396/2550/17 (провадження №11-112апп18), від 13 березня 2018 року у справі №461/14599/13-а (провадження №11-101апп18), від 21 березня 2018 року у справі № 802/1792/17-а (провадження № 11-109апп18), від 21 березня 2018 року по справі №809/1946/15 (провадження №11-95апп18) …».

Відповідно до частини першої статті 19 Цивільного процесуального кодексу України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

На підставі викладеного суд дійшов висновку про задоволення клопотання представника відповідача 1 та про закриття провадження у справі.

Керуючись статтями 238, 241, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

1.Клопотання представника відповідача 1 про закриття провадження у справі задовольнити.

2. Провадження у справі закрити.

3. Розяснити позивачу, що справа підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено Кодексом адміністративного судочинства України.

Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину ухвали суду, або справу було розглянуто в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається учасниками справи відповідно до статті 297 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням пункту 15.5 Розділу VII Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.В. Птичкіна

Дата підписання та оформлення

ухвали суддею 02 листопада 2018 року