Справа № 448/713/18
Суддя: Довгополов Олександр Михайлович
Дата ухвалення: 2018-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2018 рокуЛьвів№ 857/671/18

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Довгополова О.М.,

суддів Гудима Л.Я., Святецького В.В.,

з участю секретаря судового засідання Федак С.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу громадянина Іраку ОСОБА_1 на рішення Мостиського районного суду Львівської області від 02 червня 2018 року у справі за адміністративним позовом Мостиського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України до громадянина Іраку ОСОБА_1 про затримання іноземця, -

суддя (судді) в суді першої інстанції - Кічак Ю.В.,

час ухвалення рішення: 13:12:19,

місце ухвалення рішення - м. Мостиська,

дата складання повного тексту рішення не вказана,

ВСТАНОВИВ:

01.06.2018 року начальник Мостиського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України Говорущак І.А. звернувся до суду з адміністративним позовом до громадянин Іраку ОСОБА_1, в якому просив суд постановити рішення про затримання відповідача - громадянина Іраку ОСОБА_1, до вирішення питання про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, на строк, визначений ст.289 КАС України.

Рішенням Мостиського районного суду Львівської області від 02 червня 2018 року позов задоволено. Затримано громадянина Іраку ОСОБА_1, уродженця та жителя м.Догок Республіки Іраку, до вирішення питання про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні на строк, визначений ч.11 ст.289 КАС України, достатній для виконання судового рішення, але який не може перевищувати шість місяців, починаючи з часу фактичного затримання, а саме з 02.30 год. 30.05.2018р.

Рішення мотивоване тим, що відповідач вчинив порушення законодавства України з прикордонних питань (намагався незаконно перетнути державний кордон України з Республікою Польща поза пунктом пропуску), такий не має законних підстав для перебування на території України, у нього відсутні документи, що дають право на виїзд з України, та останній звернувся із заявою про отримання статусу біженця на території України, тому суд першої інстанції прийшов до висновку, що є всі правові підстави для затримання відповідача до вирішення питання про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, з поміщенням його до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, на строк, визначений ч.11 ст.289 КАС України.

Не погодившись із ухваленим судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій, з посиланням на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким постанову від 02.06.2018 року по справі № 448/713/18 Мостиського районного суду Львівської області щодо затримання та поміщення його до Чернігівського пункту тимчасового перебування іноземців, - скасувати, провадження по справі закрити.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що являється особою, яка потребує додаткового захисту або надання статусу біжанця, оскільки в країні, де він народився, вже тривалий період не припиняється війна, яка почалась у 2003 році. На даний час у республіці Ірак постійні збройні конфлікти, громадянська війна і йде переслідування громадян з боку військових, тому повернення у республіку Ірак є небезпечним для його здоров'я і життя. У зв'язку з цим під час перебування в пункті тимчасового тримання Мостиського прикордонного загону звернувся до представників держприкордонслужби із заявою для надання йому статусу біженця, або особи, яка потребує додаткового захисту в Україні, вказує, що розгляд заяви триває. Також вважає, що судом були порушені принципи адміністративного судочинства такі як принцип рівності усіх учасників адміністративного процесу перед судом, змагальності та диспозитивності сторін.

Відзиву на апеляційну скаргу від позивача не надходило.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України у зв'язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (частина перша статті 308 КАС України).

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що подана скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, громадянин Іраку ОСОБА_1 (ОСОБА_1), ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженець та житель Іраку, - відповідач у справі, незаконно потрапив на територію України.

В подальшому відповідач, перебуваючи на території України, 30.05.2018 року о 02год. 30хв. спільно з 15 громадянами Іраку та 2 громадянами Туреччини намагались незаконно в пішому порядку перетнути державний кордон України з Республікою Польща поза пунктом пропуску на напрямку 414-415 прикордонних знаків на території Старосамбірського району Львівської області та були затримані прикордонним нарядом Відділу прикордонної служби «Смільниця» Мостиського прикордонного загону на відстані 2000м. від лінії державного кордону України.

Вищевказане підтверджується протоколом про адміністративне затримання від 30.05.2018р.

Постановою судді Старосамбірського районного суду Львівської області від 31.05.2018 року відповідача ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні вищевказаного адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.204-1 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 8500 гривень.

В судовому засіданні встановлено, що 31.05.2018року під час перебування в пункті тимчасового тримання Мостиського прикордонного загону відповідач звернувся до представників держприкордонслужби із заявою про отримання статусу біженця на території України. Дану заяву направлено для розгляду на адресу ГУ ДМС України у Львівській області.

Також встановлено, що на даний час у відповідача відсутні документи, що посвідчують його особу (оригінали паспортів чи інших внутрішніх іракських документів, які посвідчують особу), такий не має законних підстав для перебування на території України.

Вказані обставини підтверджуються поясненнями сторін та наявними у справі письмовими доказами: копією протоколу про адміністративне затримання від 30.05.2018 року; протоколом особистого огляду, огляду речей та вилучення речей і документів від 30.05.2018року; копією постанови судді Старосамбірського районного суду Львівської області від 31.05.2018 року; копією листа Мостиського прикордонного загону ЗРУ ДПСУ №81/3451 від 31.05.2018року та іншими матеріалами справи.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції і вважає його таким, що відповідає правильно застосованим нормам матеріального та процесуального права з огляду на наступне.

Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить із того, що статтею 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначено вичерпний перелік обставин, за яких іноземець або особа без громадянства не можуть бути примусово повернуті чи примусово видворені або видані чи передані до країн, зокрема: де їх життю або свободі загрожуватиме небезпека за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань; де їм загрожує смертна кара або страта, катування, жорстоке, нелюдське або таке, що принижує гідність, поводження чи покарання; де їх життю або здоров'ю, безпеці або свободі загрожує небезпека внаслідок загальнопоширеного насильства в ситуаціях міжнародного або внутрішнього збройного конфлікту чи систематичного порушення прав людини, або природного чи техногенного лиха, або відсутності медичного лікування чи догляду, який забезпечує життя; де їм загрожує видворення або примусове повернення до країн, де можуть виникнути зазначені випадки. Також забороняється колективне примусове видворення іноземців та осіб без громадянства. Наведений перелік підстав є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Відповідно до ч. 4 ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» - іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримуються в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Частинами 11-13 статті 289 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, цей строк може бути продовжений, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Про затримання відповідача було складено протокол про адміністративне затримання від 30 травня 2018 року та повідомлено прокурора Самбірської місцевої прокуратури та Центр надання вторинної безоплатної правової допомоги №720. Листом від 31 травня 2018 року №81/3451 до Головного управління ДМС України у Львівській області було повідомлено, що під час перебування в ПТТ Мостиського прикордонного загону громадянин Іраку ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2, документ, що посвідчує особу - відсутній, звернувся до представників Держприкордонслужби із заявою про отримання статусу біженця на території України.

Частиною 1 статті 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» передбачено, що центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

Отже, вказаною нормою статті встановлено, що примусове видворення з України іноземця на підставі винесеної постанови адміністративного суду застосовується, якщо рішення про примусове повернення не виконано іноземцем в установлений строк без поважних причин.

Разом з тим, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що рішення начальника Мостиського прикордонного загону іноземець не виконає через відсутність паспорту для законного перетинання державного кордону України, відсутність коштів на придбання квитків, а також у зв'язку із зверненням ОСОБА_1 із заявою щодо надання йому статусу біженця на території України, тобто є всі обґрунтовані підстави вважати, що іноземець буде ухилятися від виїзду з України.

Оцінивши подані сторонами докази в їх сукупності, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що відповідач вчинив порушення законодавства України з прикордонних питань (намагався незаконно перетнути державний кордон України з Республікою Польща поза пунктом пропуску), такий не має законних підстав для перебування на території України, у нього відсутні документи, що дають право на виїзд з України, та останній звернувся із заявою про отримання статусу біженця на території України, у зв'язку з чим суд першої інстанції прийшов до висновку, що є всі правові підстави для затримання відповідача до вирішення питання про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, з поміщенням його до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, на строк, визначений ч.11 ст.289 КАС України.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і не дають підстав стверджувати про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду - без змін.

Керуючись ст. ст. 308, 310, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. ст. 316, 321, 322, ч. 1 ст. 325 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу громадянина Іраку ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Мостиського районного суду Львівської області від 02 червня 2018 року у справі № 448/713/18 за адміністративним позовом Мостиського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України до громадянина Іраку ОСОБА_1 про затримання іноземця - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня її прийняття (проголошення), а у разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи - протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя О. М. Довгополов
судді Л. Я. Гудим
В. В. Святецький