Справа № 9901/425/18
Суддя: Коваленко Н.В.
Дата ухвалення: 2018-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

Іменем України

25 жовтня 2018 року

Київ

справа №9901/425/18

провадження №П/9901/425/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого Коваленко Н.В.,

суддів Анцупової Т.О., Гімона М.М., Стародуба О.П., Кравчука В.М.,

за участю секретаря судового засідання Буденко В.В,

учасники справи:

представник відповідача Склярук Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Вищої ради правосуддя про визнання протиправним та скасування рішення,

УСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

1. 05 лютого 2018 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до Вищої ради правосуддя про визнання протиправним та скасування рішення Вищої ради правосуддя від 11 січня 2018 року № 32/0/15-18 «Про звільнення ОСОБА_2 з посади судді Чорнобаївського районного суду Черкаської області на підставі пункту 3 частини шостої статті 126 Конституції України».

Позовна заява мотивована тим, що оскаржуване рішення Вищої ради правосуддя є протиправним та підлягає скасуванню, оскільки ухвалено неповноважним складом Вищої ради правосуддя, позивача неналежно та невчасно повідомлено про дату засідання, а висновки щодо порушення ОСОБА_2 присяги судді незаконно ґрунтуються на перегляді відповідачем рішень позивача про застосування запобіжних заходів. Правомірність застосування ОСОБА_2 кримінального процесуального законодавства під час постановлення рішень повинна розглядатися у порядку, передбаченому Кримінальним процесуальним кодексом України шляхом апеляційного чи касаційного оскарження, а не бути предметом розгляду дисциплінарного провадження щодо судді.

2. Ухвалою Верховного Суду від 27 лютого 2018 року відкрито провадження у зазначеній адміністративній справі. Справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін на 22.03.2018 о 14 год. 00 хв. в приміщенні суду за адресою: м. Київ, вул. Московська, 8.

3. Ухвалою Верховного Суду від 22 березня 2018 року провадження у цій справі зупинено до набрання законної сили судовим рішенням Великої Палати Верховного Суду в адміністративній справі №3913/0/15-17 (11-52сап18) за скаргою ОСОБА_2 на рішення Вищої ради правосуддя від 05 грудня 2017 року № 3913/0/15-17 «Про залишення без змін рішення Другої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя від 10 липня 2017 року № 1956/2дп/15-17 про притягнення судді Чорнобаївського районного суду Черкаської області ОСОБА_2 до дисциплінарної відповідальності».

4. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 29 березня 2018 року скаргу ОСОБА_2 на рішення Вищої ради правосуддя від 05 грудня 2017 року № 3913/0/15-17, ухвалене за результатами розгляду скарги на рішення її Другої Дисциплінарної палати від 10 липня 2017 року № 1956/2дп/15-17, залишено без задоволення.

5. Ухвалою Верховного Суду від 09 жовтня 2018 року провадження у цій справі поновлено. Призначено розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін о 14:00 25 жовтня 2018 року.

6. Позивач в судове засідання не з'явилась, про дату та час судового розгляду повідомлена належним чином, що підтверджено матеріалами справи. 22 жовтня 2018 року позивачем подано заяву про розгляд справи без її участі, оскільки через відсутність коштів вона не має можливості прибути в судове засідання. У заяві також зазначено, що ОСОБА_2 вважає її звільнення занадто суворим і непропорційним стягненням та просила врахувати обставину щодо неналежного повідомлення Вищою радою правосуддя ОСОБА_2 про засідання 11 січня 2018 року.

7. Представник відповідача в судовому засіданні щодо задоволення позовних вимог заперечував. Просив відмовити в задоволенні позовних вимог. Зазначив, що оскаржуване рішення ухвалено повноважним складом Вищої ради правосуддя, своєчасно, обґрунтовано, є законним та не підлягає скасуванню.

Відповідач стверджує, що адміністративний позов ОСОБА_2 зводиться фактично до незгоди у притягненні її до дисциплінарної відповідальності Другою Дисциплінарною палатою Вищої ради правосуддя. Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 29 березня 2018 року у справі № 3913/0/15-17 (провадження № 11-52сап18) зазначено, що висновок Вищої ради правосуддя про те, що допущене слідчим суддею ОСОБА_2 порушення норм кримінального процесуального законодавства призвело до необґрунтованого застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, яке порушило права ОСОБА_5 і ОСОБА_6 на свободу та особисту недоторканність, гарантовані статтею 5, пунктом 1 статті 6 Конвенції, є правильним. Велика Палата Верховного Суду вважає обґpунтованим висновок Вищої ради правосуддя, що порушення процесуального закону, допущені суддею (позивачем) під час розгляду 25 січня 2014 року справ про обрання запобіжного заходу підозрюваним ОСОБА_5 і ОСОБА_6, є очевидними та грубими, а також несумісними із статусом судді та такими, що підривають авторитет правосуддя. За таких обставин, суд зробив висновок, що Вища рада правосуддя та її Друга Дисциплінарна палата правильно застосували до судді ОСОБА_2 дисциплінарне стягнення у виді подання про її звільнення з посади саме за вчинення істотного дисциплінарного проступку. У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду встановила, що рішення Вищої ради правосуддя від 05 грудня 2017 року № 3913/0/15-17 «Про залишення без змін рішення Другої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя від 10 липня 2017 року № 1956/2дп/15-17 про притягнення судді Чорнобаївського районного суду Черкаської області ОСОБА_2 до дисциплінарної відповідальності» є законним та обґрунтованим і не підлягає скасуванню.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДОМ

8. Указом Президента України від 27 грудня 2001 року № 1271/2001 «Про призначення суддів» ОСОБА_2 призначено на посаду судді Чорнобаївського районного суду Черкаської області строком на п'ять років. Постановою Верховної Ради України від 05 квітня 2007 року № 878-V «Про обрання суддів» ОСОБА_2 обрано на посаду судді Чорнобаївського районного суду Черкаської області безстроково.

9. У грудні 2014 року до Тимчасової спеціальної комісії з перевірки суддів судів загальної юрисдикції (далі - ТСК) надійшли заяви координатора координаційної ради Коаліції молодіжних громадських організацій Черкаської області «Молода Черкащина» ОСОБА_8, ОСОБА_9 та заступника прокурора Черкаської області Семенова В. В. про проведення спеціальної перевірки стосовно судді Чорнобаївського районного суду Черкаської області ОСОБА_2 відповідно до Закону України від 08 квітня 2014 року № 1188-VII «Про відновлення довіри до судової влади в Україні» у зв'язку з постановленням суддею 25 січня 2014 року ухвал про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно осіб, які були учасниками масових акцій протесту, у справах № 709/225/14-к та № 709/226/14-к.

10. У зв'язку із закінченням повноважень ТСК листом секретаря ТСК від 29 лютого 2016 року за № 2830/0/9-16 заяви про проведення перевірки стосовно судді ОСОБА_2 та пов'язані з їх розглядом документи надіслані для розгляду за загальною процедурою до Вищої ради юстиції.

11. На засіданні 12 липня 2016 року дисциплінарна секція Вищої ради юстиції рекомендувала відкрити дисциплінарну справу стосовно судді Чорнобаївського районного суду Черкаської області ОСОБА_2 Ухвалою Вищої ради юстиції від 21 липня 2016 року відкрито дисциплінарну справу стосовно зазначеної судді.

12. 30 вересня 2016 року набрав чинності Закон України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» (далі - Закон № 1402-VIII), згідно з яким органом, уповноваженим здійснювати дисциплінарне провадження щодо суддів всіх інстанцій, є Вища рада правосуддя та її Дисциплінарні палати.

Згідно з пунктом 32 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1402-VIII дисциплінарні справи, порушені Вищою радою юстиції до набрання чинності цим Законом, рішення стосовно яких не прийнято, передаються дисциплінарним органам Вищої ради правосуддя для розгляду та прийняття рішень. Ухвалюючи рішення за результатами розгляду таких дисциплінарних справ, дисциплінарні органи Вищої ради правосуддя застосовують дисциплінарні стягнення, визначені цим Законом. Дисциплінарні справи, відкриті до набрання чинності цим Законом, розглядаються дисциплінарними органами Вищої ради правосуддя у порядку, який діяв на день відкриття дисциплінарної справи.

13. Рішенням Другої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя від 10 липня 2017 року № 1956/2дп/15-17 суддю Чорнобаївського районного суду Черкаської області ОСОБА_2 притягнуто до дисциплінарної відповідальності та застосовано до неї дисциплінарне стягнення у виді внесення подання про звільнення її з посади.

14. Під час розгляду дисциплінарної справи Друга Дисциплінарна палата Вищої ради правосуддя установила, що ухвалами слідчого судді Чорнобаївського районного суду Черкаської області ОСОБА_2 від 25 січня 2014 року задоволено клопотання слідчих про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Застосовано до підозрюваного ОСОБА_5 (справа № 709/225/14-к) запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком 60 днів, який належить обчислювати з часу затримання 24 січня 2014 року до 06 год. 05 хв. 24 березня 2014 року. До підозрюваного ОСОБА_6 (справа № 709/226/14-к) застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком 60 днів, який належить обчислювати з часу затримання 24 січня 2014 року до 02 год. 00 хв. 24 березня 2014 року. Цими ж ухвалами щодо кожного підозрюваного визначено розмір застави - 24360 грн.

15. Оцінюючи дії слідчого судді ОСОБА_2, Друга Дисциплінарна палата Вищої ради правосуддя виходила з того, що:

- ухвали слідчого судді про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ґрунтуються лише на припущенні існування ризиків, передбачених

статтею 177 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України; тут і далі - у редакції, чинній на 25 січня 2014 року);

- ці ухвали не містять обґрунтування того, які докази, досліджені слідчим суддею під час розгляду клопотань про застосування запобіжного заходу, свідчать про те, що жоден з інших, більш м'яких видів запобіжних заходів, не пов'язаних із позбавленням свободи, не здатен забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваних;

- в ухвалах продубльовано викладені у клопотаннях слідчих відомості, які на порушення вимог статті 23 КПК України безпосередньо не досліджувались слідчим суддею під час судового розгляду (підтвердженням чого є технічний запис фіксування судових засідань);

- слідчий суддя ОСОБА_2 під час розгляду клопотань про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не перевірила відповідність змісту клопотань вимогам статті 184 КПК України; не встановила, чи доводять надані стороною обвинувачення докази наявності обґрунтованої підозри, обставини, які свідчать про недостатність застосування більш м'яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, чим порушено вимоги частини першої статті 194 КПК України; не перевірила, чи вручено підозрюваним письмові повідомлення про підозру, та не встановила час вручення такого повідомлення.

16. Друга Дисциплінарна палата Вищої ради правосуддя дійшла висновку, що порушення закону, допущені суддею ОСОБА_2., порочать звання судді та принижують авторитет судової влади, є очевидними і грубими, а їх наслідки негативно вплинули як на права окремих осіб, так і на ступінь довіри суспільства до судової влади в цілому, у зв'язку з чим дисциплінарний проступок є істотним.

Беручи до уваги істотність проступку та його наслідки, Друга Дисциплінарна палата Вищої ради правосуддя дійшла висновку, що позитивна характеристика судді та відсутність дисциплінарних стягнень, багаторічний досвід роботи на посаді судді не можуть бути підставою застосування більш м'якого виду дисциплінарного стягнення, ніж подання про звільнення судді з посади.

17. 07 серпня 2017 року ОСОБА_2 звернулась до Вищої ради правосуддя зі скаргою на рішення її Другої Дисциплінарної палати від 10 липня 2017 року № 1956/2дп/15-17.

18. За результатами розгляду скарги ОСОБА_2 Вища рада правосуддя прийняла рішення від 05 грудня 2017 року № 3913/0/15-17 про залишення без змін рішення її Другої Дисциплінарної палати від 10 липня 2017 року № 1956/2дп/15-17 про притягнення судді Чорнобаївського районного суду Черкаської області ОСОБА_2 до дисциплінарної відповідальності. Вища рада правосуддя погодилась з висновком її Другої Дисциплінарної палати, що у судових рішеннях, постановлених у формі ухвал, слідчий суддя ОСОБА_2 не навела належні та достатні мотиви їх ухвалення, рішення обґрунтувала доказами, які не досліджувались під час судового розгляду, що викликає сумнів в об'єктивності та справедливості судді. За висновком відповідача, порушення законодавства, допущені суддею, є істотним дисциплінарним проступком і, як наслідок, підставою для внесення подання про звільнення судді з займаної посади.

19. 19 грудня 2017 року за вхідним № 26651/0/9-17 до Вищої ради правосуддя надійшло подання Другої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя з доданою до нього дисциплінарною справою про звільнення судді Чорнобаївського районного суду Черкаської області ОСОБА_2 на підставі пункту 3 частини шостої статті 126 Конституції України.

20. Рішенням Вищої ради правосуддя від 11 січня 2018 року № 32/0/15-18 ОСОБА_2 звільнено з посади судді Чорнобаївського районного суду Черкаської області на підставі пункту 3 частини шостої статті 126 Конституції України.

21. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 29 березня 2018 року в адміністративній справі № 3919/0/15-17 (провадження № 11-52сап18) скаргу ОСОБА_2 на рішення Вищої ради правосуддя від 05 грудня 2017 року № 3913/0/15-17, ухвалене за результатами розгляду скарги на рішення її Другої Дисциплінарної палати від 10 липня 2017 року № 1956/2дп/15-17, залишено без задоволення.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

22. Відповідно до пункту 3 частини шостої статті 126 Конституції України підставами для звільнення судді є вчинення істотного дисциплінарного проступку, грубе чи систематичне нехтування обов'язками, що є несумісним зі статусом судді або виявило його невідповідність займаній посаді.

23. Статтею 112 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» визначено, що суддя може бути звільнений з посади виключно з підстав, визначених частиною шостою статті 126 Конституції України.

Рішення про звільнення судді з посади ухвалює Вища рада правосуддя у порядку, встановленому Законом України "Про Вищу раду правосуддя".

24. Стаття 115 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» визначає порядок звільнення судді з посади у разі вчинення істотного дисциплінарного проступку, грубого чи систематичного нехтування обов'язками.

Так, відповідно до пункту 3 частини шостої статті 126 Конституції України вчинення істотного дисциплінарного проступку, грубе чи систематичне нехтування обов'язками, що є несумісним зі статусом судді або виявило його невідповідність займаній посаді, є підставою для звільнення судді з посади.

Факти, що свідчать про вчинення істотного дисциплінарного проступку, грубе чи систематичне нехтування обов'язками, що є несумісним зі статусом судді або виявило його невідповідність займаній посаді, мають бути встановлені Вищою радою правосуддя (її відповідним органом).

25. Статтею 131 Конституції України визначено, що в Україні діє Вища рада правосуддя, яка, серед іншого, розглядає скарги на рішення відповідного органу про притягнення до дисциплінарної відповідальності судді чи прокурора; ухвалює рішення про звільнення судді з посади.

26. Згідно із частиною першою статті 108 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» дисциплінарне провадження щодо судді здійснюють дисциплінарні палати Вищої ради правосуддя у порядку, визначеному Законом України «Про Вищу раду правосуддя», з урахуванням вимог цього Закону.

27. Главою 4 розділу II Закону України «Про Вищу раду правосуддя» визначено порядок здійснення дисциплінарного провадження щодо суддів.

28. Відповідно до частини другої статті 50 Закону України «Про Вищу раду правосуддя» за результатами розгляду дисциплінарної справи Дисциплінарна палата ухвалює рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності судді або про відмову у притягненні до дисциплінарної відповідальності судді.

29. Згідно з частинами першою, третьою та десятою статті 51 Закону України «Про Вищу раду правосуддя» право оскаржити рішення Дисциплінарної палати у дисциплінарній справі до Вищої ради правосуддя має суддя, щодо якого ухвалено відповідне рішення.

Скарга на рішення Дисциплінарної палати може бути подана виключно до Вищої ради правосуддя.

За результатами розгляду скарги на рішення Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя має право:

1) скасувати повністю рішення Дисциплінарної палати про притягнення до дисциплінарної відповідальності судді та закрити дисциплінарне провадження;

2) скасувати частково рішення Дисциплінарної палати про притягнення до дисциплінарної відповідальності судді та ухвалити нове рішення;

3) скасувати повністю або частково рішення Дисциплінарної палати про відмову в притягненні до дисциплінарної відповідальності судді та ухвалити нове рішення;

4) змінити рішення Дисциплінарної палати, застосувавши інший вид дисциплінарного стягнення;

5) залишити рішення Дисциплінарної палати без змін.

30. Відповідно до пункту 6 частини першої статті 109 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» до суддів може застосовуватися дисциплінарне стягнення у виді подання про звільнення судді з посади.

Частина друга зазначеної статті визначає, що під час обрання виду дисциплінарного стягнення стосовно судді враховуються характер дисциплінарного проступку, його наслідки, особа судді, ступінь його вини, наявність інших дисциплінарних стягнень, інші обставини, що впливають на можливість притягнення судді до дисциплінарної відповідальності. Дисциплінарне стягнення застосовується з урахуванням принципу пропорційності.

31. Згідно з пунктом 1 частини восьмої статті 109 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» дисциплінарне стягнення у виді подання про звільнення судді з посади застосовується у разі вчинення суддею істотного дисциплінарного проступку, грубого чи систематичного нехтування обов'язками, що є несумісним зі статусом судді або виявило його невідповідність займаній посаді.

Істотним дисциплінарним проступком або грубим нехтуванням обов'язками судді, що є несумісним зі статусом судді або виявляє його невідповідність займаній посаді, може бути визнаний, зокрема, якщо суддя допустив поведінку, що порочить звання судді або підриває авторитет правосуддя, у тому числі в питаннях моралі, чесності, непідкупності, відповідності способу життя судді його статусу, дотримання інших етичних норм та стандартів поведінки, які забезпечують суспільну довіру до суду; суддя допустив інше грубе порушення закону, що підриває суспільну довіру до суду (частина дев'ята зазначеної статті).

32. Дисциплінарне стягнення до судді застосовується не пізніше трьох років із дня вчинення проступку без урахування часу тимчасової непрацездатності або перебування судді у відпустці чи здійснення відповідного дисциплінарного провадження (частина одинадцята статті 109 Закону України «Про судоустрій та статус суддів»).

33. Відповідно до частин першої та третьої статті 56 Закону України «Про Вищу раду правосуддя» питання про звільнення судді з підстав, визначених пунктами 2, 3, 5 та 6 частини шостої статті 126 Конституції України, розглядається на засіданні Вищої ради правосуддя.

Питання про звільнення судді з підстав, визначених пунктами 3 та 6 частини шостої статті 126 Конституції України (вчинення суддею істотного дисциплінарного проступку, грубе чи систематичне нехтування обов'язками, що є несумісним зі статусом судді або виявило його невідповідність займаній посаді; порушення суддею обов'язку підтвердити законність джерела походження майна), Вища рада правосуддя розглядає на підставі подання Дисциплінарної палати про звільнення судді.

Суддя, стосовно якого розглядається питання про звільнення, повідомляється про засідання Вищої ради правосуддя у порядку, визначеному цим Законом. Неявка судді на засідання незалежно від причин не перешкоджає розгляду питання за його відсутності .

34. Згідно з частиною шостою статті 56 Закону України «Про Вищу раду правосуддя» за результатами розгляду питання про звільнення судді з підстав, визначених пунктами 2, 3, 5 та 6 частини шостої статті 126 Конституції України, Вища рада правосуддя ухвалює вмотивоване рішення.

35. Відповідно до статті 30 Закону України «Про Вищу раду правосуддя» засідання Вищої ради правосуддя у пленарному складі, засідання Дисциплінарної палати є повноважним, якщо в ньому бере участь більшість від складу Вищої ради правосуддя або Дисциплінарної палати відповідно. Засідання Вищої ради правосуддя у пленарному складі, на якому розглядається питання щодо внесення подання про призначення судді на посаду, є повноважним, якщо в ньому бере участь не менше чотирнадцяти членів Вищої ради правосуддя.

Інформація про дату, час і місце проведення засідання Вищої ради правосуддя, а також проект порядку денного засідання, крім випадків, передбачених регламентом Вищої ради правосуддя, оприлюднюється на офіційному веб-сайті Вищої ради правосуддя.

Особа, питання щодо якої має розглядатися Вищою радою правосуддя, повідомляється про такий розгляд не пізніш як за десять календарних днів до дня засідання, крім випадків, якщо законом не вимагається участь такої особи у засіданні, а також якщо інше не визначено цим Законом (частина п'ята вказаної статті).

Особа вважається належним чином повідомленою, якщо повідомлення направлено на адресу її місця проживання чи перебування або на адресу суду чи прокуратури, де така особа обіймає посаду, а за неможливості такого направлення - розміщене на офіційному веб-сайті Вищої ради правосуддя (частина шоста зазначеної статті).

36. Частиною першою статті 34 Закону України «Про Вищу раду правосуддя» передбачено, що рішення Вищої ради правосуддя ухвалюється більшістю членів Вищої ради правосуддя, які беруть участь у засіданні Вищої ради правосуддя, якщо інше не визначено цим Законом.

Резолютивна частина рішення Вищої ради правосуддя, її органів оголошується публічно, безпосередньо після його ухвалення, а повний текст рішення оприлюднюється на офіційному веб-сайті Вищої ради правосуддя не пізніше ніж на сьомий день із дня його ухвалення, якщо інше не визначено законом (частина шоста вказаної статті).

37. Відповідно до частини другої статті 57 Закону України «Про Вищу раду правосуддя» рішення Вищої ради правосуддя про звільнення судді з підстав, визначених пунктами 3 та 6 частини шостої статті 126 Конституції України, може бути оскаржене та скасоване виключно з таких підстав:

1) склад Вищої ради правосуддя, який ухвалив відповідне рішення, не мав повноважень його ухвалювати;

2) рішення не підписано будь-ким із складу членів Вищої ради правосуддя, які брали участь у його ухваленні;

3) рішення не містить посилань на визначені законом підстави звільнення судді та мотиви, з яких Вища рада правосуддя дійшла відповідних висновків.

38. Стаття 18 Закону України «Про Вищу раду правосуддя» визначає, що Вища рада правосуддя є повноважною за умови обрання (призначення) на посаду щонайменше п'ятнадцяти членів, серед яких більшість становлять судді (включаючи суддів у відставці), та складення ними присяги.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

39. Оскаржуване рішення Вищої ради правосуддя від 11 січня 2018 року № 32/0/15-18 «Про звільнення ОСОБА_2 з посади судді Чорнобаївського районного суду Черкаської області на підставі пункту 3 частини шостої статті 126 Конституції України» ухвалено на підставі подання Другої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя за результатами розгляду дисциплінарної справи стосовно позивача.

40. Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 29 березня 2018 року у справі №3913/0/15-17 (провадження № 11-52сап18) зазначено, що висновок Вищої ради правосуддя про те, що допущене слідчим суддею ОСОБА_2 порушення норм кримінального процесуального законодавства призвело до необґрунтованого застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, яке порушило права ОСОБА_5 і ОСОБА_6 на свободу та особисту недоторканність, гарантовані статтею 5, пунктом 1 статті 6 Конвенції, є правильним.

Велика Палата Верховного Суду вважає обґpунтованим висновок Вищої ради правосуддя, що порушення процесуального закону, допущені суддею позивачем під час розгляду 25 січня 2014 року справ про обрання запобіжного заходу підозрюваним ОСОБА_5 і ОСОБА_6, є очевидними та грубими, а також несумісними із статусом судді та такими, що підривають авторитет правосуддя.

Суд зазначив, що за таких обставин Вища рада правосуддя та її Друга Дисциплінарна палата правильно застосували до судді ОСОБА_2 дисциплінарне стягнення у виді подання про її звільнення з посади саме за вчинення істотного дисциплінарного проступку.

Велика Палата Верховного Суду погодилась з доводами відповідача про те, що запровадження строку давності притягнення судді до відповідальності за дії, що підпадають під порушення присяги (істотний дисциплінарний проступок), є заходом, який покращує становище судді порівняно із ситуацією, коли такий строк законодавством визначений не був, а тому застосування Вищою радою правосуддя та її Дисциплінарною палатою трирічного строку давності притягнення ОСОБА_2 до дисциплінарної відповідальності не суперечить положенням статті 58 Конституції України.

Судом зроблено висновок, що Друга Дисциплінарна палата, з якою погодилась і Вища рада правосуддя, дійшли обґрунтованого висновку, що встановлений законом трирічний строк давності притягнення судді ОСОБА_2 до дисциплінарної відповідальності не закінчився.

Велика Палата Верховного Суду зазначила, що Вища рада правосуддя та її дисциплінарний орган не порушили положення частини другої статті 109 Закону № 1402-VIII під час обрання ОСОБА_2 виду дисциплінарного стягнення. При цьому, взявши до уваги істотність проступку та його наслідки, Дисциплінарна палата та Вища рада правосуддя дійшли висновку, що позитивна характеристика судді та відсутність дисциплінарних стягнень, багаторічний досвід роботи на посаді судді не можуть бути підставою застосування більш м'якого виду дисциплінарного стягнення, ніж подання про звільнення судді з посади, і не буде пропорційним характеру вчиненого проступку.

При цьому, Велика Палата Верховного Суду заначила, що всупереч доводам ОСОБА_2, відповідач та його дисциплінарний орган здійснили не перегляд прийнятих суддею судових рішень у непроцесуальному порядку, а встановили порушення слідчим суддею кримінального процесуального закону та вчинення дій, які не відповідають завданням кримінального провадження, що є підставою для дисциплінарної відповідальності судді.

41. Відповідно до частини четвертої статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

З огляду на викладені обставини, суд вважає, що постановою Великої Палати Верховного Суду від 29 березня 2018 року у справі №3913/0/15-17 (провадження № 11-52сап18) підтверджено факт вчинення позивачем істотного дисциплінарного проступку та, як наслідок, правомірність рішень Вищої ради правосуддя та її дисциплінарного органу про застосування до ОСОБА_2 дисциплінарного стягнення у виді подання про звільнення з посади.

Зазначені обставини не потребують доказування у відповідності до вимог частини четвертої статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України.

42. Досліджуючи правомірність ухвалення оскаржуваного рішення на відповідність вимогам частини другої статті 57 Закону України «Про Вищу раду правосуддя», суд зазначає наступне.

З матеріалів справи вбачається, що повідомлення про засідання Вищої ради правосуддя від 11 січня 2018 року про розгляд питання щодо звільнення ОСОБА_2 було направлено позивачу 29 грудня 2018 року, що відповідає вимогам статті 30 Закону України «Про Вищу раду правосуддя».

Крім того, відповідно до статті 56 Закону України «Про Вищу раду правосуддя» неявка судді на засідання незалежно від причин не перешкоджає розгляду питання за його відсутності.

При цьому, в протоколі №1 засідання Вищої ради правосуддя від 11 січня 2018 року зазначено, що член Вищої ради правосуддя Мамонтова І.Ю. поінформувала, що ОСОБА_2 надіслала заяву з проханням розглядати питання за її відсутності (а.с. 98).

43. Судом встановлено, що на момент ухвалення рішення Вищою радою правосуддя від 11 січня 2018 року склад Ради було сформовано таким чином, що відповідає вимогам законодавства, на засіданні були присутні 14 членів Вищої ради правосуддя: Бенедисюк І.М., Беляневич В.Е., Бойко А.М., Волковицька Н.О., Гречківський П.М., Гусак М.Б., Комков В.К., ОСОБА_18, Малашенкова Т.М., Мамонтова І.Ю., Мірошниченко А.М., Овсієнко А.А., Худик М.П., Шапран В.В. Рішення підписано всіма членами Ради, які брали участь у його ухваленні.

44. Посилання позивача на частину восьму статті 51 Закону України «Про Вищу раду правосуддя» щодо неможливості участі Артеменка І.А. у розгляді питання щодо звільнення ОСОБА_2 з посади судді є необґрунтованим, оскільки норма зазначеної статті передбачає розгляд скарги Вищою радою правосуддя на рішення її Дисциплінарної палати про притягнення до дисциплінарної відповідальності судді, а не розгляд питання щодо звільнення судді з посади.

У судовому засіданні представником відповідача наголошено на тому, що 10 липня 2017 року член Вищої ради правосуддя Артеменко І.А. не брав участі при ухваленні рішення Другої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя через хворобу і, відповідно, перебування на лікарняному.

Крім того, судом встановлено, що Артеменко І.А. не брав участі при ухваленні оскаржуваного рішення Вищої ради правосуддя від 11 січня 2018 року № 32/0/15-18 «Про звільнення ОСОБА_2 з посади судді Чорнобаївського районного суду Черкаської області на підставі пункту 3 частини шостої статті 126 Конституції України».

45. В позовній заяві ОСОБА_2 також зазначила, що при ухваленні оскаржуваного рішення Вищої ради правосуддя від 11 січня 2018 року брала участь член Вищої ради правосуддя ОСОБА_18, яка, на думку позивача, автоматично втратила свій статус як новопризначена Указом Президента України від 10 листопада 2017 року № 357/17 суддя Верховного Суду.

Відповідно до частини четвертої статті 19 Закону № 1798-VIII член Вищої ради правосуддя набуває повноважень з моменту складання присяги, але не раніше дня, наступного за днем закінчення повноважень відповідного члена Вищої ради правосуддя.

Згідно зі статтями 24 та 25 Закону України «Про Вищу раду правосуддя» член Вищої ради правосуддя може бути звільнений з посади з підстав, визначених частиною першою статті 24 цього Закону. Крім того, повноваження члена Вищої ради правосуддя припиняються у випадках, передбачених частиною першою статті 25 цього ж Закону.

За змістом частини першої статті 24 та частини першої статті 25 Закону України «Про Вищу раду правосуддя» призначення члена Вищої ради правосуддя на посаду судді не є підставою як для звільнення з посади члена Вищої ради правосуддя, так і для припинення повноважень члена Вищої ради правосуддя.

Як вбачається з інформації, розміщеної на офіційному сайті відповідача, рішеннями Вищої ради правосуддя член Вищої ради правосуддя ОСОБА_18 звільнена з посади за власним бажанням з 27 лютого 2018 року.

За таких обставин посилання позивача на відсутність повноважень у члена Вищої ради правосуддя ОСОБА_18 брати участь в ухваленні оскаржуваного рішення відповідача від 11 січня 2018 року не є обґрунтованим.

46. Судом встановлено, що оскаржуване рішення від 11 січня 2018 року містить посилання на підстави та мотиви прийняття такого рішення Вищою радою правосуддя.

Висновки за результатами розгляду справи

47. У відповідності до вимог частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України під час судового розгляду справи відповідачем доведено правомірність свого рішення від 11 січня 2018 року щодо звільнення ОСОБА_2 з посади судді Чорнобаївського районного суду Черкаської області на підставі пункту 3 частини шостої статті 126 Конституції України.

48. Судом встановлено, що рішення Вищої ради правосуддя від 11 січня 2018 року № 32/0/15-18 прийнято на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема співмірюючи наслідки вчинюваних дій з метою діяльності Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів; з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

49. З огляду на встановлене, колегія суддів Верховного Суду вважає рішення Вищої ради правосуддя від 11 січня 2018 року № 32/0/15-18 «Про звільнення ОСОБА_2 з посади судді Чорнобаївського районного суду Черкаської області на підставі пункту 3 частини шостої статті 126 Конституції України» обґрунтованим та законним.

50. На підставі викладеного, колегія суддів Верховного Суду вважає за необхідне відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Вищої ради правосуддя про визнання протиправним та скасування рішення.

Керуючись статтями 241-246, 262, 266 Кодексу адміністративного судочинства України,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Вищої ради правосуддя про визнання протиправним та скасування рішення - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення Верховного Суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після набрання законної сили рішенням Великої Палати Верховного Суду за наслідками апеляційного перегляду. Рішення може бути оскаржене до Великої Палати Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 29.10.2018.

Головуючий суддя Н.В.Коваленко

Судді Т.О.Анцупова

М.М.Гімон

О.П.Стародуб

В.М.Кравчук