Справа № 0940/1745/18
Суддя: Лучко О.О.
Дата ухвалення: 2018-11-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"01" листопада 2018 р. справа № 0940/1745/18
м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі судді Лучко О.О., розглянувши у порядку письмового провадження в приміщенні суду адміністративну справу за позовом Головного управління Державної фіскальної служби України в Івано-Франківській області до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в розмірі 5722,56 грн.,-
В С Т А Н О В И В:
27.09.2018 Головне управління Державної фіскальної служби України в Івано-Франківській області звернулося до суду з адміністративним позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в розмірі 5722,56 грн.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 01.10.2018 відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.
Позовні вимоги мотивовані тим, що за відповідачем станом на день подання адміністративного позову рахується податковий борг в розмірі 5722,56 грн., який виник в результаті несплати єдиного податку другої групи за період з квітня по грудень 2017 року (за квітень 2017 року у розмірі 602,56 грн. та за травень-грудень 2017 року у розмірі 5120,00 грн.). Заборгованість станом на день розгляду справи боржником не сплачена. На підставі наведеного позивач просив позов задовольнити повністю та стягнути дану заборгованість.
Представник позивача в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, однак про причини неявки суду не повідомив.
Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений засобами поштового звязку за адресою, зареєстрованою в ЄДРПОУ, однак поштове повідомлення повернулося з відміткою за закінченням встановленого строку зберігання.
Відповідно до п.1 ч.4 ст.124 КАС України разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх поштової адреси судовий виклик або судове повідомлення надсилаються юридичним особам та фізичним особам - підприємцям - за адресою місцезнаходження (місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.
У разі відсутності учасників справи за такою адресою вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручено їм належним чином (ч.4 ст.124 КАС України). За таких обставин, відповідач належним чином повідомлений про розгляд даної справи.
Згідно із ч.1 ст.205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з'явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта (ч.9 ст.205 КАС України).
Відповідно до протокольної ухвали суду від 23.10.2018, суд перейшов до розгляду справи у письмовому провадженні.
Крім того, відповідач не скористався правом подання відзиву на позовну заяву. Відповідно до ч.4 ст.159 КАС України подання заяв по суті справи є правом учасників справи.
Розглянувши відповідно до вимог ст.ст.260-262 КАС України справу за правилами спрощеного позовного провадження, дослідивши подані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі-ФОП ОСОБА_1Д.) перебуває на обліку в Долинській обєднаній державній податковій інспекції Головного управління ДФС в Івано-Франківській області (далі Долинська ОДПІ ГУ ДФС в Івано-Франківській області ) як платник податків (а.с.15-16).
Відповідно до довідки Долинської ОДПІ ГУ ДФС в Івано-Франківській області №1386/8/09-05-13 від 30.05.2018, ФОП ОСОБА_1 перебував на спрощеній системі оподаткування з 01.04.2017 по 29.12.2017 (а.с.14).
Як вбачається із матеріалів адміністративної справи, у ФОП ОСОБА_1 виник податковий борг в результаті несплати зобовязань з єдиного податку (друга група) за період з квітня по грудень 2017 року, в тому числі часткова несплата за квітень 2017 року у розмірі 602,56 грн. та за травень грудень 2017 року у розмірі 5120,00 грн., що підтверджується зворотнім боком облікової картки (а.с. 11-13).
29.05.2017 ГУ ДФС в Івано-Франківській області виставило відповідачу податкову вимогу про сплату податкового боргу за №659-17, яку надіслано відповідачу у встановленому законом порядку (а.с. 10).
Враховуючи наведене, станом на 28.08.2018 за ФОП ОСОБА_1 рахується податковий борг по єдиному податку в загальному розмірі 5722,56 грн.
Вказане підтверджується довідкою про суму податкового боргу (а.с. 9).
Несплата відповідачем вказаного податкового боргу слугувала підставою для звернення податкового органу з даним позовом до суду.
При вирішенні даного спору суд виходив з наступного нормативного правового регулювання.
Згідно із ч.1 ст.67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України (далі - ПК України), який, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.
В п.п.16.1.4 п.16.1 ст.16 ПК України визначено, що платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи. Виконанням податкового обов'язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов'язань у встановлений податковим законодавством строк (п.38.1 ст.38 ПК України).
Згідно із ст.31 ПК України строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов'язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно. Момент виникнення податкового обов'язку платника податків, у тому числі податкового агента, визначається календарною датою. Строк сплати податку та збору обчислюється роками, кварталами, місяцями, декадами, тижнями, днями або вказівкою на подію, що повинна настати або відбутися. Строк сплати податку та збору встановлюється відповідно до податкового законодавства для кожного податку окремо.
Відповідно до п.36.1 ст.36 ПК України податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.
Відповідно до ст.8 ПК України в Україні встановлюються загальнодержавні та місцеві податки та збори.
До місцевих належать податки та збори, що встановлені відповідно до переліку і в межах граничних розмірів ставок, визначених цим Кодексом, рішеннями сільських, селищних і міських рад у межах їх повноважень, і є обов'язковими до сплати на території відповідних територіальних громад (п.8.3 ст.8 ПК України).
Згідно із п.п.10.1.2 п.10.1 ст.10 ПК України до місцевих податків належить єдиний податок.
У главі 1 розділу XIV ПК України встановлюються правові засади застосування спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності, а також справляння єдиного податку.
Відповідно до п.291.3.ст.291 ПК України юридична особа чи фізична особа - підприємець може самостійно обрати спрощену систему оподаткування, якщо така особа відповідає вимогам, встановленим цією главою, та реєструється платником єдиного податку в порядку, визначеному цією главою.
Суб'єкти господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, поділяються на групи платників єдиного податку. Зокрема, до другої групи відносяться фізичні особи - підприємці, які здійснюють господарську діяльність з надання послуг, у тому числі побутових, платникам єдиного податку та/або населенню, виробництво та/або продаж товарів, діяльність у сфері ресторанного господарства, за умови, що протягом календарного року відповідають сукупності таких критеріїв: не використовують працю найманих осіб або кількість осіб, які перебувають з ними у трудових відносинах, одночасно не перевищує 10 осіб; обсяг доходу не перевищує 1500000 гривень.
Згідно із п.293.2. ст. 293 ПК України фіксовані ставки єдиного податку встановлюються сільськими, селищними, міськими радами або радами обєднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, для фізичних осіб - підприємців, які здійснюють господарську діяльність, залежно від виду господарської діяльності, з розрахунку на календарний місяць для другої групи платників єдиного податку - у межах до 20 відсотків розміру мінімальної заробітної плати.
Податковим (звітним) періодом для платників єдиного податку першої, другої та четвертої груп є календарний рік (п.294.1 ст.294 ПК України).
Згідно із п.294.4 ст.294 ПК України для зареєстрованих в установленому порядку фізичних осіб - підприємців, які до закінчення місяця, в якому відбулася державна реєстрація, подали заяву щодо обрання спрощеної системи оподаткування та ставки єдиного податку, встановленої для першої або другої групи, перший податковий (звітний) період починається з першого числа місяця, наступного за місяцем, у якому особу зареєстровано платником єдиного податку.
Для зареєстрованих в установленому законом порядку субєктів господарювання (новостворених), які протягом 10 календарних днів з дня державної реєстрації подали заяву щодо обрання спрощеної системи оподаткування та ставки єдиного податку, встановленої для третьої групи, а також четвертої групи (фізичні особи), перший податковий (звітний) період починається з першого числа місяця, в якому відбулася державна реєстрація.
Відповідно до п.295.1 ст.295 ПК України платники єдиного податку першої і другої груп сплачують єдиний податок шляхом здійснення авансового внеску не пізніше 20 числа (включно) поточного місяця. Такі платники єдиного податку можуть здійснити сплату єдиного податку авансовим внеском за весь податковий (звітний) період (квартал, рік), але не більш як до кінця поточного звітного року.
Згідно із п.295.2. ст.295 ПК України нарахування авансових внесків для платників єдиного податку першої і другої груп здійснюється контролюючими органами на підставі заяви такого платника єдиного податку щодо розміру обраної ставки єдиного податку, заяви щодо періоду щорічної відпустки та/або заяви щодо терміну тимчасової втрати працездатності.
Сплата єдиного податку платниками першої - третьої груп здійснюється за місцем податкової адреси (п.295.4 ст.295 ПК України).
Для обрання або переходу на спрощену систему оподаткування суб'єкт господарювання подає до органу державної податкової служби заяву (п.п.298.1.1 п.298 ст.298 ПК України).
Як вбачається з матеріалів адміністративної справи ФОП ОСОБА_1 перебував на спрощеній системі оподаткування з 01.04.2017 по 29.12.2017, відповідно до довідки Долинської ОДПІ ГУ ДФС в Івано-Франківській області №1386/8/09-05-13 від 30.05.2018, (а.с.14).
З урахуванням наведеного суд дійшов висновку, що ФОП ОСОБА_1, перебуваючи на спрощеній системі оподаткування (ІІ група), зобовязаний сплачувати єдиний податок.
Згідно з п.54.1 ст.54 ПК України встановлено, що крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.
Відповідно до п.56.11 ст.56 ПК України не підлягає оскарженню податкове зобов'язання, самостійно визначене платником податків.
Відповідно до п.300.1 ст.300 ПК України платники єдиного податку несуть відповідальність відповідно до цього Кодексу за правильність обчислення, своєчасність та повноту сплати сум єдиного податку, а також за своєчасність подання податкових декларацій.
Рішенням Болехівської міської ради «Про встановлення місцевих податків і зборів та ставки акцизного збору на території міста Болехова» №01-04/16 від 29.01.2016 встановлено ставки єдиного податку з розрахунку на календарний місяці для другої групи платників податку в розмірі 20 відсотків розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року (для всіх видів діяльності).

Таким чином, оскільки мінімальна заробітна плата у 2017 році становила 3200,00 грн., розмір єдиного податку за один календарний місяці для ФОП ОСОБА_1 становить 640,00 грн.

Станом на 28.08.2018 за ФОП ОСОБА_1 рахується податковий борг по єдиному податку в загальному розмірі 5722,56 грн., що виник в результаті несплати зобовязань з єдиного податку (друга група) за період з квітня по грудень 2017 року, в тому числі часткової несплати за квітень 2017 року у розмірі 602,56 грн. та за травень грудень 2017 року у розмірі 5120,00 грн. (а.с. 11-13).

В силу п. 54.1ст.54 ПК України дане податкове зобовязання відповідача є узгодженим.

У разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення (п.59.1 ст.59 ПК України).

У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається) (п.59.5 ст.59 ПК України).

Як встановлено судом, позивачем на виконання вимог п.59.1 ст.59 ПК України надіслано відповідачу податкову вимогу форми "Ф" від 29.05.2017 за №659-17, однак відповідач податковий борг не сплатив (а.с.10).

Таким чином, сума податкового зобов`язання з єдиного податку (друга група) в розмірі 5722,56 грн., в тому числі за квітень 2017 року у розмірі 602,56 грн. та за травень грудень 2017 року у розмірі 5120,00 грн., є узгодженою та підлягає обов`язковій сплаті. Відтак, податковий борг у вказаному розмірі підлягає стягненню з відповідача.

Згідно із п.п.14.1.175 п.14.1 ст.14 ПК України податковим боргом визнається сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.

Відповідно до п.95.1 ст.95 ПК України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі. Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги (п.95.21 ст.95 ПК України).

Згідно із п.95.3 ст.95 ПК України стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Відповідно до п.95.4. ст.95 ПК України контролюючий орган на підставі рішення суду здійснює стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу за рахунок готівки, що належить такому платнику податків. Стягнення готівкових коштів здійснюється у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Наявність податкового боргу у ФОП ОСОБА_1 в загальному розмірі 5722,56 грн. підтверджується дослідженими матеріалами справи. Доказів сплати заборгованості відповідач суду не надав.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач 15.03.2018 припинив свою підприємницьку діяльність, про що внесено відомості до ЄДРПОУ (а.с.15-16).

Відповідно до абзацу другого п.п.65.10.8 п.65.10 ст.65 ПК України державна реєстрація (реєстрація) припинення підприємницької чи незалежної професійної діяльності фізичної особи або внесення до Державного реєстру запису про припинення такої діяльності фізичною особою не припиняє її зобовязань, що виникли під час провадження підприємницької чи незалежної професійної діяльності, та не змінює строків, порядків виконання таких зобовязань та застосування санкцій за їх невиконання.

Відтак, державна реєстрація припинення підприємницької діяльності позивача не припиняє зобовязання, які виникли під час провадження ним підприємницької діяльності.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог, а тому позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Згідно із ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Відповідно до ч.2 ст.139 КАС України при задоволенні позову суб'єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб'єкта владних повноважень, пов'язані із залученням свідків та проведенням експертиз. Такі витрати позивачем понесені не були, а тому відсутні підстави для їх стягнення з відповідача.

На підставі статті 124 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250, 255, 262, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 в дохід бюджету податковий борг в розмірі 5722,56 грн. (пять тисяч сімсот двадцять дві гривні, пятдесят шість копійок).

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Головне управління ДФС в Івано-Франківській області (, вул. Незалежності, 20, м. Івано-Франківськ, 76018);

Фізична особа-підприємиць ОСОБА_1 (код РНОКПП НОМЕР_1, м. Болехів, вул.Драгоманова, 13, Івано-Франківська область, 77200).

Суддя Лучко О.О.