Справа № 804/885/18(2-а/183/110/18)
Суддя: Іванов С.М.
Дата ухвалення: 2018-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а їн и

25 жовтня 2018 року м. Дніпросправа № 804/885/18(2-а/183/110/18)
головуючий суддя І інстанції Майна Г.Є.

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючий суддя (доповідач) Іванов С.М., судді: Панченко О.М., Чередниченко В.Є.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Дніпропетровській області на рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 червня 2018 року у справі № 804/885/18 (2-а/183/110/18) за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення від 22 січня 2018 року,-

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області (далі відповідач), в якому просив скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення щодо позивача від 22 січня 2018 року.

Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 червня 2018 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення від 22 січня 2018 року задоволено.

Скасовано постанову виконуючого обов'язки заступника Головного управління Державної фіскальної служби України у Дніпропетровській області Сікіріної Ірини Валеріївни про накладення адміністративного стягнення від 22 січня 2018 року, якою притягнуто до адміністративної відповідальності фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 у вигляді накладення штрафу в розмірі 680 грн., справу про адміністративне правопорушення закрито.

Вирішено питання про судові витрати.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління ДФС у Дніпропетровській області звернулось з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга фактично мотивована доводами, викладеними у відзиві на позовну заяву, а саме тим, що за результатами документальної позапланової виїзної перевірки позивача та на підставі акту від 08.12.2017 № 31686/04-36-05/НОМЕР_1 складено протоколи про адміністративні порушення від 15.01.2018 №14, №16, якими встановлено ряд порушень податкового законодавства, на підставі чого встановлено порушення позивачем вимог законодавства щодо ведення обліку доходів та витрат, а також заниження оподатковуваного доходу та порушення порядку нарахування єдиного внеску, що і стало підставою для притягнення останнього до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 164-1, ст. 165-1 КУпАП.

Позивач направив відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що податкові повідомлення-рішення, які стали підставою для застосування до позивача адміністративного стягнення є неузгодженими, при цьому вказані податкові повідомлення-рішення скасовані в судовому порядку.

Просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги відповідача, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження у відповідності до приписів ст. 311 КАС України.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах доводів останньої, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції, з 21.11.2017 по 04.12.2017 Головним управлінням ДФС України в Дніпропетровській області проведено документальну планову виїзну перевірку з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства, правильності нарахування, обчислення, та сплати єдиного соціального внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування ФОП ОСОБА_1

За результатами проведеної перевірки відповідачем складено акт від 08.12.2017 № 31686/04-36-13-05/НОМЕР_1, яким, зокрема, встановлено порушення позивачем:

1. п. 177.2, п. 177.4, п. 177.5 ст. 177 Податкового кодексу України в результаті чого завищено суми валових витрат у розмірі 1815104,00 грн., в тому числі, 2015 рік - 0,00 грн; 2016 рік - 1815104,00 грн. та занижено податок на доходи фізичних осіб на 326718,72 грн., в тому числі за 2016 рік - 326718,72 грн., в результаті чого донараховано ПДФО у розмірі 326718,72 грн., в тому числі 2015 рік - 0,00 грн., 2016 рік - 326718,72 грн.;

2. вимоги п. 1.2 п. 161 підр. ХХ ст. 177 Податкового кодексу України в частині завищення витрат 2015-2016 рр. в розмірі 1815104,00 грн., в тому числі за 2015 рік - 0,00 грн., за 2016 рік - 326718,72 грн., що призвело до заниження оподаткування військовим збором з чистого (оподаткованого) доходу у розмірі 27226,56 грн., в тому числі за 2015 рік - 0,00 грн., за 2016 рік - 27226,56 грн., в результаті чого донораховано військовий збір у розмірі 1673, 03 грн., в тому числі, 2015 рік - 0,00 грн., 2016 рік - 27226,56 грн.;

3. п. 4 ч. 1 ст. 4, п. 2 ч. 1 ст. 7, п. 5 ст. 8 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 № 2464-VI, що призвело до заниження бази до сплати єдиного соціального внеску у сумі 1815104,00 грн., в тому числі за 2015 рік - 0,00 грн., за 2016 рік - 45181,29 грн.;

4. п. 181.1 ст. 181, п. 183.10 ст. 183, п. 187 ст. 187 Податкового кодексу України в частині несвоєчасної реєстрації платником податку на додану вартість, що призвело до заниження сплати ПДВ у розмірі 21180,00 грн.;

5. п. 203.1 ст. 203, пп. 49.18.1 п. 49.18 ст. 49 Податкового кодексу України в частині не подачі податкових декларацій з податку на додану вартість за період серпень-вересень 2016 року;

6. п. 4. ст. 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 № 2464-VI, п. 12 Розділу ІІ та п. 2 Розділу ІІІ Порядку формування та подання страхувальником звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 14.04.2015 № 435 в частині неподання звіту щодо сум нарахованого єдиного соціального внеску на загальнообов'язкове державне страхування за 2015 рік;

На підставі Акту перевірки Головного управління Державної фіскальної служби України в Дніпропетровській області від 08 грудня 2017 року № 31686/04-36-13-05 про результати документальної планової виїзної перевірки з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного соціального внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування

ФОП ОСОБА_1, за період з 01січня 2015 року по 31 грудня 2016 року прийняті податкові повідомлення-рішення:

1) форми "Р" № від 20 грудня 2017 року за порушення ст.. 177, п. 177.4 Податкового кодексу України, яким відповідно до вимог п. 54.3.3, п. 54.3 ст. 54, п. 177.2, п. 177.4 ст. 177, п. 58.1 ст. 58 Податкового кодексу України, збільшено суму грошового зобов'язання за платежем: податок на доходи фізичних осіб, що сплачують фізичні особи за результатами річного декларування. 408398,40 грн. За податковим зобов'язанням 326 718,72 грн., за штрафними санкціями 81 679,68 грн.;

2) форми "Р" № від 20 грудня 2017 року за порушення ст. 177, п. 177.4 Податкового кодексу України, яким відповідно до вимог п. 54.3.3, п. 54.3 ст. 54, п. 177.2, п. 177.4 ст. 177, п. 58.1 ст. 58 Податкового кодексу України, збільшено суму грошового зобов'язання за платежем: військовий збір 34033,20 грн. За податковим зобов'язанням 27 226,56 грн., за штрафними санкціями 6806,64 грн.;

3) форми "Р" № від 20 грудня 2017 року за порушення п. 181.1, п. 181.10 ст. 181, ст. 183, п. 187.1, ст.. 187 Податкового кодексу України, яким відповідно до вимог п. 54.3.3, п. 54.3 ст. 54, п. 183.10 ст. 183 Податкового кодексу України, збільшено суму грошового зобов'язання за платежем: податок на додану вартість 26 475,00 грн. За податковим зобов'язанням 21180,00грн., за штрафними санкціями 5 295,00 грн.;

4) форми "ПС" № від 20 грудня 2017 року за порушення п. 203.1 ст. 203, п.п. 49.18.1, 49.18 ст. 49 Податкового кодексу України, яким відповідно до вимог п. 54.3.3, п. 54.3 ст. 54 Податкового кодексу України, збільшено суму грошового зобов'язання за платежем: податок на додану вартість 340,00 грн.

Також прийнято: рішення № від 20 грудня 2017 року про застосування штрафних санкцій за донарахування органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску.

На підставі п. 3 ч. 11 ст. 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" нараховані штрафні санкції в розмірі 4 518,13 грн. та винесено вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 20 грудня 2017 року № Ф- щодо заборгованості по сплаті єдиного внеску в розмірі 45 181,29 грн., нарахованої на підставі ст. 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування".

15 січня 2018 року головним ревізором-інспектором відділу контрольно-перевірочної роботи самозайнятих осіб, управління податків і зборів з фізичних осіб ГУ ДФС у Дніпропетровській області складено протокол про адміністративне правопорушення № 14, яким встановлено, що позивачем вчинено правопорушення, яке виявилось у завищенні суми валових витрат у період з 01.01.2015 по 31.12.2016, що призвело до заниження бази зі сплати єдиного внеску в сумі 1815104,00 грн. та заниження до сплати єдиного внеску у сумі 45181,29 грн. чим порушено абз. 5, п. 6, ст. 128 Господарського кодексу України, пп. 4 ч. 1 ст. 4, п. 2 ст. 6. П. 2 ч. 1 ст. 7, п. 5 ст. 8 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 165-1 КУпАП.

В цей же день, 15.01.2018, головним ревізором-інспектором відділу контрольно-перевірочної роботи самозайнятих осіб, управління податків і зборів з фізичних осіб ГУ ДФС у Дніпропетровській області складено протокол про адміністративне правопорушення № 16, яким встановлено, що позивачем завищено суми валових витрат у період з 01.01.2015 по 31.12.2016, що призвело до перекручення даних у додатку Ф2 до декларації про майновий стан і доходи за 2016 рік та заниження сум до сплати ПДФО та військового збору, чим порушено абз. 5 п. 6 ст. 128 Господарського кодексу України, п. 177.2, п. 177.4.4 ст. 177 Податкового кодексу України, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 164-1 КУпАП.

Вказані обставини встановлені при проведенні документальної перевірки.

На підставі протоколів про адміністративне правопорушення № 14, № 16 від 15.01.2018 виконуючим обов'язки заступника начальника ГУ ДФС у Дніпропетровській області Сікіріною Іриною Валеріївною складено постанову про накладення адміністративного стягнення від 22.01.2018, якою притягнуто позивача до адміністративної відповідальності у вигляді накладення штрафу в сумі 680 грн. за порушення ч. 1 ст. 164-1, ч. 1 ст. 165-1 КУпАП, пп. 177.2, пп. 177.4 ст. 177 Податкового кодексу України, пп.4 ч. 1 ст. 4, п. 2, п. 4 ст. 6, п. 2 ч.1 ст. 7, п. 5ст.8, п. 2 ч.1 ст. 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування».

Не погоджуючись із вказаною постановою, позивач звернувся з позовом до суду.

Суд першої інстанції, задовольняючи вимоги адміністративного позову, виходив з того, що всупереч положенням статті 256 КУпАП, у вищевказаних протоколах та в постанові не повністю вказана об'єктивна та суб'єктивна сторона правопорушення, тобто в протоколах про адміністративні правопорушення № 14, № 16 від 15.01.2018, складених відносно позивача за ч. 1 ст. 164-1, ч. 1 ст. 165-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, не містяться відомості: в чому саме полягали порушення, які конкретно неправомірні винні дії або бездіяльність вчинені позивачем і коли саме, тобто не розкрито в чому саме полягало неналежне ведення обліку доходів та витрат, яким чином було здійснено заниження оподаткованого доходу, в чому саме полягало порушення порядку нарахування єдиного внеску, що призвело до заниження єдиного внеску з сум доходу, однак колегія суддів зазначає, що вказаний висновок зроблено без врахування наступного.

Відповідно до ст. 164-1 КУпАП, неподання або несвоєчасне подання громадянами декларацій про доходи чи включення до декларацій перекручених даних, неведення обліку або неналежне ведення обліку доходів і витрат, для яких законами України встановлено обов'язкову форму обліку, - тягне за собою попередження або накладення штрафу у розмірі від трьох до восьми неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Частиною 2 ст. 6 та ч. 8 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» визначено, що платник єдиного внеску зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок - не пізніше 20 числа місяця, що настає за базовим звітним періодом.

Відповідно до ч. 7 та ч. 8 ст. 9 цього ж Закону, єдиний внесок сплачується шляхом перерахування платником безготівкових коштів з його банківського рахунку.

Платники єдиного внеску зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за відповідний базовий звітний період не пізніше 20 числа місяця, що настає за базовим звітним періодом. Базовим звітним періодом є календарний місяць.

Стаття 165-1 КУпАП встановлює відповідальність за порушення законодавства про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування і загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Так, згідно ч.ч. 3, 4 даної статті несплата або несвоєчасна сплата єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, у тому числі авансових платежів, у сумі, що не перевищує трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, - тягне за собою накладення штрафу на посадових осіб підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності, фізичну особу - підприємця або особу, яка забезпечує себе роботою самостійно, від сорока до вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Несплата або несвоєчасна сплата єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, у тому числі авансових платежів, у сумі більше трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - тягне за собою накладення штрафу на посадових осіб підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності, фізичну особу - підприємця або особу, яка забезпечує себе роботою самостійно, від вісімдесяти до ста двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Факти порушення позивачем податкового законодавства, а також Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» було встановлено відповідачем у грудні 2017 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 38 КУпАП, адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через два місяці з дня його виявлення, за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу підвідомчі суду (судді).

Триваючим правопорушенням є проступок, пов'язаний з тривалим, неперервним невиконанням обов'язків, передбачених правовою нормою, на противагу триваючому, разовим є порушення, яке виразилось в однократному порушенні вимог Закону, яке не має під собою непереривного невиконання обов'язків визначених правовою нормою.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем під час перевірки було встановлено факти внесення позивачем до декларації за 2016 рік перекручених даних, заниження сум сплати ПДФО, військового збору, заниження бази зі сплати єдиного внеску в сумі 45181,29 грн., неподання звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за 2015 рік.

Всі вище наведені порушення є разовими порушеннями Закону, вони не мають триваючого характеру та не проявляються у триваючому безпереривномуу порушенні Закону, як то невиконання обов'язків визначених правовою нормою протягом певного часу.

Так, вказані порушення обумовлені певною дією щодо сплати єдиного внеску в неналежному розмірі, внесення некоректних даних до декларації, заниження сум сплати ПДФО, військового збору, заниження бази зі сплати єдиного внеску, неподання звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, оскільки вказані адміністративні правопорушення є разовими, закінченими проступками, відповідно і адміністративне стягнення має бути накладено на винну особу протягом двох місяців з дня вчинення правопорушення.

З огляду на те, що вищезазначені порушення встановлено за період з 01.01.2015 по 31.12.2016 і, на що не звернув увагу суд першої інстанції задовольняючи позов з мотивів відсутності в протоколах та в оскаржуваній постанові повного відображення об'єктивної та суб'єктивної сторони правопорушення, суд апеляційної інстанції приходить до висновку що станом на день прийняття постанови про накладення адміністративного стягнення, а саме: 22 січня 2018 року, двохмісячний строк для застосування до позивача адміністративного стягнення, який обраховується з дати вчинення порушення, сплинув.

За приписами п. 7 абз. 1 ст. 274 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Отже, враховуючи те, що двомісячний строк на застосування до позивача адміністративного стягнення передбаченого ст.ст. 164-1, 165-1 КУпАП сплинув, відповідно справа про адміністративне порушення, в силу приписів статті 274 КУпАП, підлягає закриттю з підстав пропуску строку.

Пунктом 3 ч. 3 ст. 286 КАС України визначено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

З урахуванням зазначеного, інші доводи, що викладені в апеляційній скарзі, колегією суддів не приймаються, оскільки не мають правового значення для правильного вирішення спору.

При цьому, суд також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).

Статтею 317 КАС України передбачено, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

З огляду на викладені обставини справи, суд апеляційної інстанції доходить висновку про те, що суд першої інстанції вірно ухвалив рішення про задоволення позовних вимог, разом з тим із невірним застосуванням норм процесуального права, а тому рішення суду першої інстанції підлягає зміні шляхом зміни його мотивувальної частини.

Керуючись статтями 241-245, 311, 315, 317, 321, 322, 327, 329 Кодексу адміністративного судочинства, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Дніпропетровській області - задовольнити частково.

Рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 червня 2018 року у справі № 804/885/18 (2-а/183/110/18) змінити в частині мотивів задоволення адміністративного позову, в іншій частині - залишити без змін.

Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її підписання та оскарженню в касаційному порядку не підлягає у відповідності до приписів ч. 3 ст. 272 КАС України.

Повний текст постанови складено 25.10.2018

Головуючий суддя С.М. Іванов

суддя О.М. Панченко

суддя В.Є. Чередниченко