Справа № 826/9347/18
Суддя: Маруліна Л.О.
Дата ухвалення: 2018-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

25 жовтня 2018 року № 826/9347/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Маруліної Л.О., за участі секретаря судового засідання Яцеленко Ю.О., представника позивача ОСОБА_1 (довіреність від 09.01.2018 року), представника відповідача ОСОБА_2 (довіреність від 03.09.2018 року №1528/26-15-10-10), розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Атем Груп"
доГоловного управління Державної фіскальної служби у м. Києві
про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення ,
ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Атем Груп" (далі також - позивач, ТОВ "Атем Груп") звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві (далі також - відповідач, ГУ ДФС у м. Києві), в якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 05.06.2018 року (про донарахування ТОВ "Атем Груп" штрафу у розмірі 1 181 775 грн. 39 коп.), що винесене Головним управління Державної фіскальної служби у м. Києві.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 23.06.2018 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 13.08.2018 року.

Через канцелярію суду 27.07.2018 року відповідачем подано відзив на позовну заяву.

У підготовче судове засідання 13.08.2018 року прибули позивач та відповідач.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 13.08.2018 року закінчено підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 25.10.2018 року.

У судове засідання 25.10.2018 року прибули представники сторін.

Під час проголошення вступного слова, позивачем позовні вимоги підтримано. Вважає податкове повідомлення-рішення № від 05.06.2018 року (про донарахування ТОВ "Атем Груп" штрафу у розмірі 1 181 775 грн. 39 коп.), що винесене Головним управління Державної фіскальної служби у м. Києві, протиправним та просить його скасувати з наступних підстав.

На думку позивача, камеральну перевірку уточнюючого розрахунку до податкової декларації з ПДВ, за результатами якої винесено Акт від 17.05.2018 року №5595/26-15-12-13-20 (далі - Акт перевірки), на підставі якого винесено оскаржуване податкове повідомлення - рішення, проведено відповідачем з порушенням п.76.2, п. 76.3 статті 76 Податкового кодексу України, а саме із пропущенням строку проведення камеральної перевірки.

Крім того, позивачем повідомлено, що відповідно до уточнюючого розрахунку податкових зобов'язань з податку на додану вартість у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок № від 28.12.2017 року, про який йдеться в Акті перевірки, позивачем змінено рядки «20.2», « 20.2.1» (зменшено суму бюджетного відшкодування на рахунок у банку на суму 8 900 000,00 грн. за січень 2017 року), змінено рядки « 20.3» і «21» (збільшено суму від'ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного (звітного) податкового періоду на суму на суму 8 900 000,00 грн. за січень 2017 року).

Інших змін в декларацію з ПДВ не вносилось, зокрема, залишився без змін рядок « 18» (позитивне значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту поточного звітного періоду).

Разом з тим, відповідачем у Акті перевірки зроблено висновок про несплату позивачем протягом 54 днів узгодженого грошового зобов'язання за вказаним уточнюючим розрахунком у розмірі 5 908 876,95 грн., однак, на думку позивача, це не відповідає, по-перше, вказаним у звітності показникам (позивачем самостійно не декларовано у січні 2017 року не тільки грошове зобов'язання з ПДВ у вказаному розмірі, а взагалі будь-яке грошове зобов'язання, жодних посилань на помилки у податковій звітності Акт перевірки не містить), по-друге, 20.02.2018 року позивачем не здійснювалося перерахування ПДВ в бюджет.

Враховуючи зазначене, позивач вважає, що відповідачем необґрунтовано визначено суми грошових зобов'язань Товариства, що в свою чергу тягне за собою неправомірне застосування до ТОВ "Атем Груп" штрафних санкцій, чим порушено вимоги статей 54, 200 Податкового кодексу України.

Відповідач, у свою чергу, проти позову заперечує та просить відмовити у задоволенні позову з наступних підстав.

ГУ ДФС у м. Києві проведено камеральну перевірку дотримання податкового законодавства в частині своєчасності сплати податку на додану вартість, за результатами якої, складено Акт від 17.05.2018 № 5595/26-15-12-13-20 про порушення платником податку на додану вартість ТОВ "Атем Груп" граничного терміну сплати податку на додану вартість, який визначено пунктом 50.1 статті 50 Податкового кодексу України.

ТОВ "Атем Груп" подано уточнюючий розрахунок податкових зобов'язань з податку на додану вартість у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок від 28.12.2017 року №.

Станом на 28.12.2017 року (граничний термін сплати) в інтегрованій картці платника (далі - ІКП) ТОВ "Атем Груп" виник податковий борг у розмірі 5 908 876,95 грн.

Оскільки позивачем порушено термін сплати узгоджених податкових зобов'язань з податку на додану вартість, в ІКП платника автоматично нараховано штрафні санкції у розмірі 20% від суми боргу, що зазначено в акті № 5595/26-15-12-13-20 від 17.05.2018 року.

З огляду на викладене, просить відмовити у задоволенні позову.

Відповідно до частини третьої статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України у судовому засіданні 25.10.2018 року проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матерали справи, судом встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Атем Груп" (код 40657853, 02002, м. Київ, вул. Панельна, 1) є юридичною особою з 14.07.2016 року та перебуває на обліку як платник податків у Державній податковій інспекції у Дніпровському районі Головного управління ДФС у м. Києві.

На підставі пп. 20.1.4 п. 20.1 статті 20, п. 75.1 статті 75, п. 76.3 статті 76 Податкового кодексу України Головним управлінням ДФС у м. Києві проведено камеральну перевірку дотримання вимог податкового законодавства в частині своєчасності сплати податку на додану вартість до бюджету ТОВ "Атем Груп", про що складено Акт від 17.05.2018 року №5595/26-15-12-13-20.

Згідно висновків акту перевірки встановлено порушення ТОВ "Атем Груп" граничних строків сплати узгодженої суми грошового зобов'язання по податку на додану вартість, визначених пунктом 50.1 статті 50 Податкового кодексу України.

24.05.2018 року позивачем подано заперечення на Акт від 17.05.2018 року №5595/26-15-12-13-20, проте контролюючим органом не враховано заперечення на акт перевірки та висновки акту залишено без змін.

За результатами перевірки контролюючим органом винесено податкове повідомлення-рішення № від 05.06.2018 року, згідно з яким на підставі п. 50.1 статті 50 Податкового кодексу України ТОВ "Атем Груп" нараховано штраф у розмірі 1 181 775, 39 грн. (20% від суми прострочення 5 908876,95 грн.) за затримку на 54 календарних дні сплати.

Вважаючи оскаржуване податкове повідомлення-рішення протиправним, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд виходить з наступного.

Згідно пп. 75.1.1 п. 75.1 статті 75, п. 76.3 статті 76 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI (із змінами і доповненнями) (далі - ПК України) контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального.

Предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов'язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.

Камеральна перевірка податкової декларації або уточнюючого розрахунку може бути проведена лише протягом 30 календарних днів, що настають за останнім днем граничного строку їх подання, а якщо такі документи були надані пізніше, - за днем їх фактичного подання.

Камеральна перевірка з інших питань проводиться з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу. Згідно з п. 200.10 статті 200 ПК України у строк, передбачений абзацом першим п. 76.3 статті 76 цього Кодексу, контролюючий орган проводить камеральну перевірку даних податкової декларації або уточнюючих розрахунків (в разі їх подання).

Платники податку, які мають право на бюджетне відшкодування відповідно до цієї статті та подали заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, отримують таке бюджетне відшкодування в разі узгодження контролюючим органом заявленої суми бюджетного відшкодування за результатами камеральної перевірки, а у випадках, визначених пунктом 200.11 цієї статті, - за результатами перевірки, зазначеної у такому пункті, що проводяться відповідно до цього Кодексу.

Отже, з огляду на те, що уточнюючий розрахунок податкових зобов'язань з податку на додану вартість у зв'язку виправленням самостійно виявлених помилок за звітний період 2017 року позивачем подано 28.12.2017 року, та, який, згідно з копією квитанції № 2, що наявна у матеріалах справи, прийнято податковим органом 28.12.2017 року, слід дійти висновку, що камеральну перевірку, за результатами якої складено Акт від 17.05.2018 року №5595/26-15-12-13-20, проведено контролюючим органом з порушенням визначених податковим законодавством строків, тобто, після спливу 30-денного терміну, який має розраховуватися починаючи з 28.12.2017 року, з дня подання позивачем уточнюючого розрахунку до податкової декларації з ПДВ за грудень 2017 року.

Щодо висновку у Акті перевірки про несплату ТОВ "Атем Груп" протягом 54 днів узгодженого грошового зобов'язання, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що у Акті перевірки зафіксовано порушення позивачем п.50.1 статті 50 ПК України.

Відповідно до п.50.1 статті 50 ПК України у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов'язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.

Платник податків має право не подавати такий розрахунок, якщо відповідні уточнені показники зазначаються ним у складі податкової декларації за будь-який наступний податковий період, протягом якого такі помилки були самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявлені.

Платник податків, який самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє факт заниження податкового зобов'язання минулих податкових періодів, зобов'язаний, за винятком випадків, установлених пунктом 50.2 цієї статті:

а) або надіслати уточнюючий розрахунок і сплатити суму недоплати та штраф у розмірі трьох відсотків від такої суми до подання такого уточнюючого розрахунку. Цей штраф не застосовується у разі подання уточнюючого розрахунку до податкової декларації з податку на прибуток підприємств за попередній податковий (звітний) рік з метою здійснення самостійного коригування відповідно до статті 39 цього Кодексу у строк не пізніше 1 жовтня року, наступного за звітним;

б) або відобразити суму недоплати у складі декларації з цього податку, що подається за податковий період, наступний за періодом, у якому виявлено факт заниження податкового зобов'язання, збільшену на суму штрафу у розмірі п'яти відсотків від такої суми, з відповідним збільшенням загальної суми грошового зобов'язання з цього податку.

Якщо після подачі декларації за звітний період платник податків подає нову декларацію з виправленими показниками до закінчення граничного строку подання декларації за такий самий звітний період або подає у наступних податкових періодах уточнюючу декларацію внаслідок виконання вимог п. 169.4 статті 169 цього Кодексу, то штрафи, визначені у цьому пункті, не застосовуються.

Отже, слід дійти висновку, що п. 50.1 статті 50 ПК України передбачено порядок обрахунку штрафних санкцій.

Проте, як встановлено з Акту перевірки контролюючого органу та оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, відповідачем застосовано до позивача санкції, передбачені п.126.1 статті 126 ПК України

Згідно з п.126.1 статті 126 ПК України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

З аналізу вказаної норми слід дійти висновку, що для застосування до платника податків санкцій, передбачених п. 126.1 статті 126 ПК України, має бути встановлено факт наявності узгодженого податкового зобов'язання, не сплаченого у передбачені законодавством строки.

Так, відповідачем у Акті перевірки зазначено, що у позивача є узгоджене зобов'язання за уточнюючим розрахунком від 28.12.2017 року у розмірі 5 908 876, 95 грн., водночас, відповідачем не спростовано, наданих позивачем доказів на спростування цього твердження відповідача, а саме: податкову декларацію з податку на додану вартість за звітний (податковий) період 2017 року, з якої не встановлено, що позивачем самостійно задекларовано у січні 2017 року грошове зобов'язання з податку на додану вартість у вказаному розмірі, та/або будь-яке інше грошове зобов'язання.

Крім того, у Розрахунку штрафних санкцій за порушення податкового законодавства підприємством ТОВ "Атем Груп", долученого до оскаржуваного податкового повідомлення-рішення вказано, що позивачем сплачено суму податкового боргу з податку на додану вартість 20.02.2018 року, проте позивач заперечує проти цього твердження відповідача, оскільки 20.02.2018 року не здійснював перерахування податку на додану вартість до бюджету. Відповідачем інформацію, надану позивачем, не спростовано.

Отже, оскільки факт наявності узгодженого зобов'язання ГУ ДФС у м. Києві не доведено, суд дійшов висновку, що відповідачем протиправно застосовано до позивача санкцію, встановлену п.126.1 статті 126 ПК України.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про визнання протиправним податкового повідомлення-рішення № від 05.06.2018 року (про донарахування ТОВ "АТЕМ ГРУП" штрафу у розмірі 1 181 775 грн. 39 коп.), що винесене Головним управління Державної фіскальної служби у м. Києві та про наявність підстав для його скасування.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яке ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп/2003).

Відповідно до частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого вирішує справи відповідно до Конституції України та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частин першої, другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 30 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Крім того, судом враховується, що згідно з пунктом 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов'язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського Суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідачем у справі, як суб'єктом владних повноважень, не виконано покладеного на нього обов'язку щодо доказування правомірності вчинення дій при винесенні оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку, про задоволення позову в повному обсязі.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з платіжним дорученням №52324 від 13.06.2018 року позивачем сплачено судовий збір за подання позовної заяви у сумі 17 726 грн. 63 коп.

Відтак, з огляду на задоволення позову, суд дійшов висновку про присудження на користь позивача суми сплаченого ним судового збору у розмірі 17 726 грн. 63 коп. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись положеннями статей 2, 6, 7, 9, 11, 44, 72-78, 79, 139, 241-246, 250, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов ТОВ "Атем Груп" задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 05.06.2018 року (про донарахування ТОВ "Атем груп" штрафу у розмірі 1 181 775 грн. 39 коп.), що винесене Головним управлінням Державної фіскальної служби у м. Києві.

3. Стягнути на користь ТОВ "Атем Груп" судові витрати у розмірі сплати судового збору 17 726,63 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві (04119, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19, ).

Відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно ч. 1 ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України. апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п'ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідно до пп. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до пункту 4 частини п'ятої статті 246 Кодексу адміністративного судочинства України:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Атем Груп» (02002, м. Київ, вул.. Панельна, 1, );

Відповідач: Головне управління Державної фіскальної служби у м. Києві (04119, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19, ).

Повний текст рішення складено 01.11.2018 року.

Суддя Л.О. Маруліна