Справа № 760/17706/16-а
Суддя: Коваленко Н.В.
Дата ухвалення: 2018-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

30 жовтня 2018 року

Київ

справа № 760/17706/16-а

провадження № К/9901/24515/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Коваленко Н.В., суддів: Берназюка Я.О., Гриціва М.І., розглянувши у письмовому провадженні в касаційному порядку справу за позовом ОСОБА_2 до Міністерства оборони України про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії, за касаційною скаргою Міністерства оборони України на ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду у складі колегії суддів: Кузьменка В.В., Василенка Я.М., Степанюка А.Г. від 5 жовтня 2017 року,

УСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

1. ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Міністерства оборони України про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії, в якому просив:

- визнати протиправними дії Міністерства оборони України щодо непризначення ОСОБА_2 одноразової грошової допомоги у разі настання інвалідності II групи, що настала внаслідок захворювання, пов'язаного з виконанням ним обов'язків військової служби, відповідно постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 201З року № 975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов'язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві» та статей 16 - 16-3 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей;

- зобов'язати Міністерство оборони України виплатити призначити та ОСОБА_2 одноразову грошову допомогу у разі настання інвалідності II групи, що настала внаслідок захворювання, пов'язаного з виконанням ним обов'язків військової служби, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 201З року № 975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов'язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві» та статей 16 - 16-3 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на день встановлення інвалідності (8 лютого 2016 року);

- стягнути з Міністерства оборони на користь ОСОБА_2 одноразову грошову допомогу у разі настання інвалідності II групи, що настала внаслідок захворювання, пов'язаного з виконанням ним обов'язків військової служби, відповідно статей 16 - 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 201З року № 975 у розмірі 200- кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на день встановлення інвалідності, у сумі 68245З грн.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

2. Постановою Солом'янського районного суду м. Києва від 13 червня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_2 було задоволено частково.

Визнано протиправною відмову Міністерства оборони України у призначенні ОСОБА_2 одноразової грошової допомоги внаслідок настання ІІ групи інвалідності, пов'язаної з виконанням обов'язків військової служби, оформлену Протоколом засідання комісії з розгляду питань, пов'язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби № 23 від 22 квітня 2016 року.

Зобов'язано Міністерство оборони України повторно розглянути питання щодо призначення та виплати ОСОБА_2 одноразової грошової допомоги у зв'язку з встановленням ІІ групи інвалідності внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням ним військової служби, у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, з урахуванням висновків даної постанови.

3. Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 31 липня 2017 року Міністерству оборони України було відмовлено у задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору. Апеляційну скаргу Міністерства оборони України на постанову Солом'янського районного суду м. Києва від 13 червня 2017 року залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.

4. Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 17 серпня 2017 року Міністерству оборони України було відмовлено у відкритті апеляційного провадження на постанову Солом'янського районного суду м. Києва від 13 червня 2017 року.

5. Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 5 жовтня 2017 року клопотання Міністерства оборони України про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження постанови Солом'янського районного суду міста Києва від 13 червня 2017 року було залишено без задоволення та відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Міністерства оборони України на постанову Солом'янського районного суду міста Києва від 13 червня 2017 року.

6. Відмовляючи у відкритті апеляційного провадження суд апеляційної інстанції виходив з того, що відповідачем не доведено поважності причин пропуску строку звернення до суду з апеляційною скаргою

Короткий зміст вимог касаційної скарги

7. Не погоджуючись з рішеннями суду апеляційної інстанції, посилаючись на порушення норм процесуального права, Міністерство оборони України звернулось із касаційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 5 жовтня 2017 року, а справу направити до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про прийняття апеляційної скарги.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

8. Судами попередніх інстанцій встановлено, що 25 липня 2017 року Міністерство оборони України подано апеляційну скаргу на постанову Солом'янського районного суду м. Києва від 13 червня 2017 року.

Встановивши, що Міністерством оборони України апеляційну скаргу на постанову Солом'янського районного суду м. Києва від 13 червня 2017 року без дотримання вимог статті 187 Кодексу адміністративного судочинства України ( в редакції чинній до 15 грудня 2017 року), а саме без надання доказів сплати судового збору, та з пропуском встановленого законом строку на подання апеляційної скарги, ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 31 липня 2017 року апеляційну скаргу Міністерства оборони України на постанову Солом'янського районного суду м. Києва від 13 червня 2017 року було залишено без руху та запропоновано у тридцятиденний строк з моменту отримання ухвали про залишення апеляційної скарги без руху усунути недоліки шляхом надання клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження із зазначенням підстав для поновлення строку, що підтверджують поважність причин його пропуску та надання документу про сплату судового збору.

Відповідно до повідомлення про вручення поштового відправлення відповідачем копію ухвали Київського апеляційного адміністративного суду від 31 липня 2017 року отримано 2 серпня 2017 року.

На виконання вимог ухвали Київського апеляційного адміністративного суду від 31 липня 2017 року Міністерство оборони України 11 серпня 2017 року було направлено на адресу суду платіжне доручення від 8 серпня 2017 року № 248/993.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 17 серпня 2017 року Міністерству оборони України було відмовлено у відкритті апеляційного провадження на постанову Солом'янського районного суду м. Києва від 13 червня 2017 року, оскілки всупереч вимогам ухвали суду від 31 липня 2017 року ним не зазначено з яких саме причин було пропущено строк на апеляційне оскарження.

30 серпня 2017 року на адресу Київського апеляційного адміністративного суду надійшло клопотання Міністерства оборони України про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Солом'янського районного суду м. Києва від 13 червня 2017 року. Клопотання обґрунтоване тим, що у постанові Солом'янського районного суду м. Києва від 13 червня 2017 року зазначено, що дана постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня отримання копії постанови. Так як постанова Солом'янського районного суду м. Києва від 13 червня 2017 року отримана відповідачем 10 липня 2017 року Міністерством оборони України було подано апеляційну скаргу 17 липня 2017 року тобто без пропуску строку на апеляційне оскарження.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 5 жовтня 2017 року клопотання Міністерства оборони України про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження постанови Солом'янського районного суду міста Києва від 13 червня 2017 року залишено без задоволення та відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Міністерства оборони України на постанову Солом'янського районного суду м. Києва від 13 червня 2017 року.

ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

9. Касаційна скарга обґрунтована тим, що у постанові Солом'янського районного суду м. Києва від 13 червня 2017 року зазначено, що дана постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня отримання копії постанови. Так як постанова Солом'янського районного суду м. Києва від 13 червня 2017 року отримана відповідачем 10 липня 2017 року Міністерством оборони України було подано апеляційну скаргу 17 липня 2017 року тобто без пропуску строку на апеляційне оскарження.

10. Відзиву на касаційну скаргу Міністерства оборони України на ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 5 жовтня 2017 року ОСОБА_2 не подано.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

11. Згідно з частиною другою статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України, в редакції чинній на час постановлення оскаржуваної ухвали, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

12. Відповідно до частини четвертої статті 189 Кодексу адміністративного судочинства України, в редакції чинній на час постановлення оскаржуваної ухвали, апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 186 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом тридцяти днів з моменту отримання ухвали про залишення апеляційної скарги без руху особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строків або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку апеляційного оскарження будуть визнані неповажними, суддя-доповідач відмовляє у відкритті апеляційного провадження.

Оцінка доводів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанції

13. У низці рішень Європейського суду з прав людини зазначено, що право на справедливий судовий розгляд може бути обмежено державою, якщо це обмеження не завдає шкоди самій суті права. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Осман проти Сполученого Королівства» від 28 жовтня 1998 року зазначено, що обмеження не буде сумісним з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, «якщо воно не має правомірної мети і якщо відсутнє пропорційне співвідношення між вжитими засобами та поставленою метою».

14. Так, існування процесуальних строків на оскарження судових рішень зумовлене вимогами щодо забезпечення швидкого та ефективного розгляду справ, дисциплінування поведінки учасників процесу. Саме тому закон передбачає різноманітні способи визначення проміжку часу, протягом якого такі учасники можуть здійснити свої процесуальні права.

15. Важливість існування та дотримання строків звернення з апеляційною скаргою також зумовлено і такими обставинами.

16. Європейський Суд з прав людини у справі «Рябих проти Росії» зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов'язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.

17. У рішенні «Пономарьов проти України» Європейський Суд з прав людини звернув увагу на те, що якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є необмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип правової визначеності, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків.

18. У зв'язку цим, суд, враховуючи, що заявник не обґрунтував поважність причин пропуску строку на оскарження, дійшов висновку, що дії суду апеляційної інстанції щодо відмови у поновленні відповідачу строку на оскарження узгоджуються із правомірною метою, а саме дотримання принципу правової визначеності. Натомість, поновлення пропущеного строку без наведення відповідних причин не узгоджувалось би із вказаним принципом.

19. При цьому, співвідношення між вжитими засобами у вигляді відмови у відкритті апеляційного провадження та поставленою метою - дотримання принципу правової визначеності, на думку суду, є пропорційним, оскільки поновлення строку на оскарження судового рішення без поважних причин було б порушенням принципу остаточності рішення, що негативно вплинуло б на права інших учасників провадження.

20. Заявником не зазначено поважні причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, які об'єктивно не залежать від його волевиявлення та дотримуючись принцип правової визначеності, згідно з яким жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов'язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі.

21. Враховуючи наведені законодавчі приписи та зважаючи на те, що апеляційна скарга на постанову Солом'янського районного суду м. Києва від 13 червня 2017 року була подана Міністерством оборони України за межами законодавчо встановленого десятиденного строку її апеляційного оскарження, а вказані у клопотанні причини пропуску ним строку апеляційного оскарження визнані судом апеляційної інстанції такими, що не можуть вважатись поважними та достатніми для висновку щодо пропуску цього строку з поважних причин, суд апеляційної інстанції обґрунтовано відмовив відповідачу у задоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та у відкритті апеляційного провадження на підставі частини четвертої статті 189 Кодексу адміністративного судочинства України.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

22. Рішення суду апеляційної інстанцій є законним і не підлягає скасуванню, оскільки суд, всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами процесуального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин; в ньому повно відображені обставини, що мають значення для справи, висновок суду щодо встановлених обставин і правові наслідки є правильними, а доводи касаційної скарги його не спростовують.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Міністерства оборони України залишити без задоволення, а ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 5 жовтня 2017 року - без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Н. В. Коваленко

Судді Я. О. Берназюк

М.І. Гриців