Справа № 1940/1770/18
Суддя: Баб'юк Петро Михайлович
Дата ухвалення: 2018-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 1940/1770/18

25 жовтня 2018 рокум.Тернопіль

Тернопільський окружний адміністративний суд, в складі головуючого судді Баб'юка П.М., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Тернопільського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області про скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 з позовом до Тернопільського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, в якому просить:

- зобов'язати відповідача внести зміни до актового запису про народження позивача №70 від 17.10.1955 про зміну національності батька ОСОБА_2 з «українець» на «поляк»;

- зобов'язати відповідача змінити національність дружини з «українка» на «полька» в актовому записі про шлюб ОСОБА_1 з ОСОБА_3 №937 від 06.08.1977.

Позовні вимоги вмотивовані тим, що батько позивача за національним походженням є поляком, що підтверджується відповідними документами. Саме тому, позивач вернулась до Тернопільського міськрайонного відділу ДРАЦС із заявою про внесення змін до актового запису про народження позивача №70 від 17.10.1955, про зміну національності батька ОСОБА_2 з «українець» на «поляк», а також про зміну національності дружини з «українка» на «полька» в актовому записі про шлюб позивача з ОСОБА_3 №937 від 06.08.1977, проте відповідачем відмовлено у внесенні змін до актових записів у зв'язку із неналежністю вчинення даних дій до компетенції відділів державної реєстрації актів цивільного стану. Така відмова, на думку позивача, є протиправною.

Ухвалою суду від 13.09.2018 відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Представник позивача подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не прибув, подав заперечення на позовну заяву 21.09.2018, в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог та зазначив, що вимоги про встановлення (зміну) національності особи в актових записах цивільного стану не належать до юрисдикції адміністративних судів. Також просили суд проводити розгляд справи без участі їхнього представника.

Відповідно до частини дев'ятої статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України) якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з'явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Таким чином, беручи до уваги викладене, а також те, що всі учасники справи не з'явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, зважаючи на відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, судом ухвалено рішення щодо розгляду даної адміністративної справи в порядку письмового провадження, відповідно до частини дев'ятої статті 205 КАС України.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, з наступних міркувань.

Суд встановив, що Микитів (дошлюбне - ОСОБА_4) ОСОБА_5, народилась АДРЕСА_1 в смт. Козлів, Козівського району, Тернопільської області, про що в книзі записів актів громадського стану зроблено відповідний запис за №70 та підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2.

Згідно свідоцтва про народження позивача серії НОМЕР_2 у відомостях про батьків вказано:

- батько ОСОБА_2, національність «українець»;

- мати ОСОБА_6, національність «українка».

Згідно свідоцтва про народження батька позивача - ОСОБА_2 серії НОМЕР_3 від 29.08.1951, в графі національність матері - ОСОБА_4 зазначено «українка».

Проте, згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян вбачається, що ОСОБА_4 (дошлюбне - ОСОБА_4) по національності є «полька».

Крім того, згідно архівної довідки від 17.01.2012 за №08/01-8 видно, що ОСОБА_4 є полькою.

Вказане також підтверджується записом по господарській книзі №7 Козлівської сільської ради, де вказано, що ОСОБА_4 по національності є «полька».

З метою відновлення етнічного походження свого роду та можливості використання своїх прав позивач звернулась до Тернопільського міськрайонного відділу ДРАЦС із заявою про внесення змін до актового запису про народження №70 від 17.10.1955, про зміну національності батька ОСОБА_2 з «українець» на «поляк», а також про зміну національності дружини з «українка» на «полька» в актовому записі про шлюб позивача з ОСОБА_3 №937 від 06.08.1977.

За результатами розгляду даної заяви відповідач листом від 22.08.2018 за вих. №3401/14-01-09.7 відмовив позивачу у внесенні змін до актового запису щодо зміни національності батька та зміни національності нареченої, у зв'язку із неналежністю вчинення даних дій до компетенції відділів державної реєстрації актів цивільного стану.

Вважаючи таку відмову формальною та протиправною, позивач звернулась до суду з даною позовною заявою.

Спірні правовідносини регулюються нормами Законів України "Про національні меншини в Україні", "Про державну реєстрацію актів цивільного стану", Правилами внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 №96/5, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 14.01.2011 за № 55/18793, з наступними змінами та доповненнями (далі - Правила).

Статтею 3 Закону України "Про національні меншини в Україні" визначено, що до національних меншин належать групи громадян України, які не є українцями за національністю, виявляють почуття національного самоусвідомлення та спільності між собою.

Відповідно до статті 4 Закону "Про національні меншини в Україні" відносини, які виникають з приводу реалізації громадянами України прав і свобод, пов'язаних з їх належністю до національних меншин, регулюються Конституцією України, цим Законом, прийнятими на їх підставі іншими законодавчими актами, а також міжнародними договорами України.

Згідно статті 11 Конституції України держава сприяє консолідації та розвиткові української нації, її історичної свідомості, традицій і культури, а також розвиткові етнічної, культурної, мовної та релігійної самобутності всіх корінних народів і національних меншин України.

Згідно з приписами частини другої статті 300 ЦК України фізична особа має право на збереження своєї національної, культурної, релігійної, мовної самобутності, а також право на вільний вибір форм та способів прояву своєї індивідуальності, якщо вони не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства.

Статтею 11 Закону України "Про національні меншини в Україні" гарантовано право громадян України на вільний вибір та відновлення національності.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України від 07.07.1995 "Про практику розгляду судами справ щодо встановлення неправильності запису в актах громадянського стану" зазначено, що при розгляді таких справ слід враховувати, що в актових записах про народження повинні міститись відомості про національність батьків, а якщо їх не було внесено чи неправильно зазначено, то такий актовий запис має бути доповнено відповідно до рішення суду. Питання щодо національності батьків, суд вирішує на підставі письмових та інших доказів.

З матеріалів справи встановлено, що баба позивача - ОСОБА_4 за національністю була полькою. Дана обставина підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян, архівною довідкою від 17.01.2012 за №08/01-8 та записом в погосподарській книзі №7 Козлівської сільської ради.

У відповідності до положень Сімейного кодексу України так і Кодексу про шлюб та сім'ю національність дитини визначається національністю її батьків. З врахуванням даних положень та беручи до уваги те, що ОСОБА_4 була полькою, відповідно її син, який являється батьком позивача, ОСОБА_2, також є поляком.

Відповідно до частини першої статті 6 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" (далі - Закон) відділи державної реєстрації актів цивільного стану проводять реєстрацію народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті, вносять зміни до актових записів цивільного стану, поновлюють та анулюють їх; формують Державний реєстр актів цивільного стану громадян, ведуть його, зберігають архівний фонд; здійснюють відповідно до законодавства інші повноваження.

Згідно частини першої статті 22 Закону внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав. За наслідками перевірки зібраних документів орган державної реєстрації актів цивільного стану складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому. У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку вказуються причини відмови та зазначається про можливість її оскарження в судовому порядку.

Порядок внесення змін до актових записів цивільного стану регулюється Правилами внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання.

Пунктом 1.1. Правил визначено, що внесення змін до актових записів цивільного стану, які складено органами державної реєстрації актів цивільного стану України, проводиться відділами державної реєстрації актів цивільного стану (які діють при Головних територіальних управліннях юстиції в областях) (далі - відділи державної реєстрації актів цивільного стану) у випадках, передбачених чинним законодавством. У разі відмови у внесенні змін до актових записів цивільного стану у висновку відділу державної реєстрації актів цивільного стану вказуються причини відмови та зазначається про можливість оскарження його у судовому порядку.

З аналізу вищенаведених норм, суд робить висновок про те, що за наслідками розгляду заяви про внесення змін, доповнень чи виправлень до актового запису відповідний орган ДРАЦС складає висновок про внесення таких змін або висновок про відмову у внесенні змін.

Всупереч вищенаведеному, відповідач не склав відповідний висновок, а обмежився відпискою.

Щодо тверджень відповідача викладених у відзиві (запереченні), суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до п.2.13 Правил підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану зокрема є: рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення правильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану; постанова адміністративного суду та ін.

Відповідач, відмовляючи у внесенні змін в актовий запис про народження позивача, покликається на те, що національна належність особи, є актом особистого самовизначення особи і жодним чином не впливає на її публічно-правові відносини з державою. Крім того, відповідач посилаючись на правову позицію висловлену в постанові Пленуму Вищого адміністративного суду України "Про узагальнення практики вирішення адміністративними судами спорів, які виникають у зв'язку з відмовою органу державної реєстрації актів цивільного стану" №12 від 29.09.2016 зазначає, що фіксація факту національності особи у документі, що посвідчує особу, чи в актових записах громадянського стану створює перешкоду вільному обранню чи відновленню національності, оскільки ставить таке обрання чи відновлення у залежність від рішення державного органу.

Разом з тим, за висновками, які містяться в постанові Пленуму Вищого адміністративного суду України "Про узагальнення практики вирішення адміністративними судами спорів, які виникають у зв'язку з відмовою органу державної реєстрації актів цивільного стану" №12 від 29.09.2016, непідсудність адміністративним судам справ, пов'язаних із встановленням (зміною) національності особи, не виключає врахування при розгляді справ щодо спорів, пов'язаних з відмовою органів державної реєстрації актів цивільного стану у внесенні змін до актових записів цивільного стану, аргументів, пов'язаних з національними традиціями позивача, національна належність якого, заявлена ним, не оспорюється.

За приписами п.п. 1.7 та 1.16 Правил зміни до актового запису цивільного стану вносяться відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання відповідного актового запису. Відмова органів державної реєстрації актів цивільного стану у внесенні змін до актових записів цивільного стану, їх поновленні та анулюванні може бути оскаржена в судовому порядку.

Пунктом 2.16. Правил передбачено, що зміни, доповнення, виправлення вносяться в паперові носії актових записів цивільного стану та одночасно до Державного реєстру актів цивільного стану громадян.

На підставі рішення суду про внесення змін, доповнень або виправлень в актові записи цивільного стану вносяться відповідні зміни, які зазначені в рішенні суду (п. 2.16.7. Правил).

Відповідно до п. 2.22 Правил після внесення змін до актового запису цивільного стану заявнику повторно видається або надсилається для вручення до відділу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем його проживання свідоцтво про державну реєстрацію акту цивільного стану. На свідоцтві проставляється штамп "Повторно". Свідоцтво про державну реєстрацію, подане заявником для внесення змін, анулюється та знищується у встановленому порядку.

Пунктом 2.16.7. Правил передбачено, що на підставі рішення суду про внесення змін, доповнень або виправлень в актові записи цивільного стану вносяться відповідні зміни, які зазначені в рішенні суду.

Згідно статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно із статтею 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Згідно зі статтею 249 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі вищенаведені обставини, суд прийшов до висновку про те, що позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) до Тернопільського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області (місцезнаходження: Майдан Волі, 2, м. Тернопіль, 46001, ) про зобов'язання вчинити дії - задовольнити.

Зобов'язати Тернопільський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області внести зміни до актового запису про народження ОСОБА_1 №70 від 17.10.1955 про зміну національності батька ОСОБА_2 з «українець» на «поляк»;

Зобов'язати Тернопільський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області змінити національність дружини з «українка» на «полька» в актовому записі про шлюб ОСОБА_1 з ОСОБА_3 №937 від 06.08.1977.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Баб'юк П.М.

копія вірна

Суддя Баб'юк П.М.