Справа № 810/2557/18
Суддя: Кучма Андрій Юрійович
Дата ухвалення: 2018-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 810/2557/18 Суддя (судді) першої інстанції: Лисенко В.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2018 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого-судді: Кучми А.Ю.

суддів: Аліменка В.О., Безименної Н.В.

за участю секретаря: Тищенко Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 10.07.2018 (м. Київ, дата складання повного тексту не зазначається) у справі за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Державної податкової інспекції у Києво-Святошинському районі Головного управління Державної фіскальної служби про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И Л А:

ФОП ОСОБА_2 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом у якому просив визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення № , № від 12.04.2018.

У ході судового розгляду, позивач зменшив позовні вимоги в частині визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 12.04.2018, яким застосовано штрафну санкцію у розмірі 20% у сумі - 5176,60 грн за затримку сплати суми грошового зобов'язання по єдиному податку з фізичних осіб в розмірі 25 883,00 грн. Також, зазначив, що погоджується з нарахованими податковим органом штрафними санкціями у розмірі 10% на суму 1162,66 грн, оскільки ним було несвоєчасно сплачено узгоджену суму грошових зобов'язань у розмірі 11 626,60 грн.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 10.07.2018 вищевказаний адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано прийняте Києво-Святошинською об`єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Київській області податкове повідомлення-рішення № від 12.04.2018, у частині застосування штрафної санкції у сумі - 3004, 91 грн за затримку сплати суми грошового зобов`язання по єдиному податку з фізичних осіб. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити. Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції не враховані дані інтегрованої картки платника надані відповідачем відповідно до яких встановлені порушення строків сплати податкових зобов'язань.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач відповідно до запису від 24.06.2003 у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань є фізичною особою-підприємцем (а.с. 11-13).

З 01.01.2012 позивач перебуває на обліку в ОДПІ у Києво-Святошинському районі ГУ ДФС у Київській області як платник єдиного податку 3 групи, що підтверджується свідоцтвом платника єдиного податку НОМЕР_1 від 18.06.2012 (а.с. 14).

Державним податковим інспектором управління доходів і зборів з фізичних осіб Києво-Святошинського відділення ГУ ДФС у Київській області, 27.03.2018 проведено перевірку, за результатами якої складено акт № 1031//10-36-54-02 про результати перевірки дотримання вимог податкового законодавства, в частині своєчасності сплати узгоджених сум податкових зобов'язань суб'єктом підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_2

У ході перевірки встановлено, що позивачем порушено пункт 57.1 статті 57 Податкового кодексу України, а саме - несвоєчасно сплачено суму грошового зобов`язання.

За результатами вказаної перевірки прийнято податкове повідомлення-рішення № від 12.04.2018, яким застосовано штрафну санкцію у розмірі 10% у сумі - 4167,57 грн за затримку сплати суми грошового зобов'язання по єдиному податку з фізичних осіб у розмірі 41765,70 грн.

Згідно акту заборгованість утворилась у зв`язку із тим, що позивач несвоєчасно сплачував самостійно задекларовані суми грошових зобов`язань по єдиному податку.

Так, відповідно до поданих позивачем податкових декларацій, в останнього виникли такі податкові зобов`язання та граничні терміни їх сплати:

І квартал 2016 року, відповідно до податкової декларації (а.с.20), поданої 05.05.2016, задекларовано суму податку у розмірі 7865,08 грн. Граничний термін сплати - 20.03.2016, податкове зобов`язання сплачене 10.05.2016.

ІІ квартал 2016 року, відповідно до податкової декларації (а.с.28), поданої 08.06.2016, задекларовано суму податку у розмірі 2132,70 грн. Граничний термін сплати - 21.05.2016, податкове зобов`язання сплачено 18.08.2016.

ІІІ квартал 2016 року, відповідно до податкової декларації (а.с.24), поданої 07.11.2016, задекларовано суму податку у розмірі 9325,21 грн. Граничний термін сплати - 20.08.2016, податкове зобов`язання сплачено 17.11.2016.

IV квартал 2016 року, відповідно до податкової декларації (а.с.22), поданої 08.02.2017, задекларовано суму податку у розмірі 29295,21 грн. Граничний термін сплати - 20.02.2017, податкове зобов`язання сплачено 20.02.2017.

І квартал 2017 року, відповідно до податкової декларації (а.с.26) задекларовано суму податку у розмірі 6750,00 грн. Граничний термін сплати - 20.02.2017, податкове зобов`язання сплачене 24.04.2017.

ІІ квартал 2017 року, відповідно до податкової декларації (а.с.26), поданої 23.08.2017 задекларовано суму податку у розмірі 15651,70 грн. Граничний термін сплати - 21.05.2017, податкове зобов`язання сплачено 14.09.2017.

ІІІ квартал 2017 року, відповідно до податкової декларації (а.с.31), поданої 08.11.2017 задекларовано суму податку у розмірі 8496,60 грн. Граничний термін сплати - 19.11.2018, податкове зобов`язання сплачено 18.11.2017.

IV квартал 2017 року, відповідно до податкової декларації (а.с.33), поданої 09.02.2018 задекларовано суму податку у розмірі 18216,50 грн. Граничний термін сплати - 20.02.2018, податкове зобов`язання сплачено 16.02.2018.

З цих підстав відповідачем було здійснено розрахунок штрафних санкцій (а.с. 17), які у свою чергу позивачем не сплачувались, а тому податковим органом прийнято податкове-повідомлення рішення, яким зобов`язано сплатити штраф.

Не погоджуючись з прийнятим відповідачем податковим повідомленням-рішенням у частині застосування штрафних санкцій у розмірі 17,00 грн, 2527,48 грн та 460,43 грн, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Суд першої інстанції дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, з чим погоджується колегія суддів, з огляду на наступне.

Згідно п. 14.1.39 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України № 2755-VI від 02.12.2010 (в редакції спірних правовідносин) грошове зобов'язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності;

Відповідно до п. 49.1, п. 49.2 ст. 49 Податкового кодексу України № 2755-VI від 02.12.2010 (в редакції спірних правовідносин) податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків.

Платник податків зобов'язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період, в якому виникають об'єкти оподаткування, або у разі наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є. Цей абзац застосовується до всіх платників податків, в тому числі платників, які перебувають на спрощеній системі оподаткування обліку та звітності.

Згідно п. 49.18.2 ст. 49 Податкового кодексу України № 2755-VI від 02.12.2010 (в редакції спірних правовідносин) податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює: календарному кварталу або календарному півріччю (у тому числі в разі сплати квартальних або піврічних авансових внесків) - протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) кварталу (півріччя).

Відповідно до п. 294.1 ст. 294 Податкового кодексу України № 2755-VI від 02.12.2010 (в редакції спірних правовідносин) податковим (звітним) періодом для платників єдиного податку третьої групи, до якого належав позивач у період, що був предметом перевірки, є календарний квартал.

Згідно п. 296.3 ст. 296 Податкового кодексу України № 2755-VI від 02.12.2010 (в редакції спірних правовідносин) платники єдиного податку третьої групи подають до контролюючого органу податкову декларацію платника єдиного податку у строки, встановлені для квартального податкового (звітного) періоду.

Відповідно до п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України № 2755-VI від 02.12.2010 (в редакції спірних правовідносин) платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 126 Податкового кодексу України № 2755-VI від 02.12.2010 (в редакції спірних правовідносин) у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строкусплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Згідно акту перевірки на думку контролюючого органу, позивачем податкове зобов'язання у сумі 25 274, 80 грн з граничним терміном сплати - 20.02.2017, сплачено - 20.02.2017 з пропуском строку 1 день, у зв'язку з чим нараховано суму штрафних санкцій 10 відсотків - 2527,48 грн.

Також, згідно акту перевірки позивачем податкове зобов'язання у сумі 4 604,3 грн з граничним терміном сплати - 20.11.2017, сплачено - 20.11.2017 з пропуском строку 1 день, у зв'язку з чим нараховано суму штрафних санкцій 10 відсотків - 460,43 грн.

Однак, до суду першої інстанції позивачем надано оригінали квитанцій №0.0.708941573.1 від 17.02.2017 на суму 29 295, 21 грн та № 0.0.896778700.1 від 18.11.2018 на суму 8 496,60 грн, що підтверджують факт своєчасної оплати позивачем податкових зобов'язань (а.с. 43-44).

Згідно квитанції № 0.0.708941573.1 від 17.02.2017, податкове зобов'язання у розмірі 29 295,21 грн сплачено ним 17.02.2017, тобто, за два дні до спливу граничного терміну (а.с.43).

Відповідно до квитанції №0.0.896778700.1 від 18.11.2018 податкове зобов'язання у розмірі 8 496,60 грн сплачено ним 18.11.2018, тобто, за два дні до спливу граничного терміну (а.с. 44).

У зв'язку з викладеним, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивачем виконано обов'язок щодо сплати податкового зобов'язання за ІV квартал 2016 року та за ІІІ квартал 2017 року в строки, передбачені пунктом 295.1 статті 295 Податкового кодексу України, а тому висновки контролюючого органу про сплату єдиного податку позивачем у вказаних вище періодах з порушенням термінів є помилковими.

Посилання апелянта на те, що судом першої інстанції не враховано заборгованість, яка існувала на дату сплати відповідно до інтегрованої картки платника, а саме станом на 17.02.2017 податковий борг складав 4020,44 та станом на 18.11.2017 заборгованість складала 3855,07 грн є безпідставними, оскільки згідно облікової картки цей податковий борг був сплачений в результаті направлення сплати податкового зобов'язання за 4 квартал 2016 року та 3 квартал 2017 року на погашення податкового боргу, що визнається позивачем та не є предметом позову у даній справі.

Також, податковим повідомленням-рішенням податковим органом нараховано позивачу штрафну санкцію у розмірі 17,00 грн за прострочення на 22 дні сплати позивачем штрафу у розмірі 170,00 грн за несвоєчасне подання податкової декларації за II квартал 2017 року.

Так, дійсно позивачем прострочено граничну дату декларування суми податку за II квартал 2017 року, у зв'язку з чим ним було самостійно сплачено штрафна санкція, визначена податковим законодавством у розмірі 170,00 грн, що підтверджується квитанцією № 0.0.848304010.1 від 14.09.2017 (а.с.30).

Сплата штрафної санкції в даному випадку не пов'язана із грошовим зобов'язанням позивача, визначеним у податковій декларації за другий квартал 2017 року, так як податкового боргу у позивача по даній штрафній санкції не виникло, оскільки податкове повідомлення-рішення контролюючим органом не приймалось, а встановлена санкція була сплачена позивачем самостійно.

Тому, підстави для застосування положень, встановлених статтею 126 Податкового кодексу України, відсутні.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду є законним і обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування не має.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 251, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Київській області залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 10.07.2018 - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в порядку та строки, встановлені ст.ст. 328, 329 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 29.10.2018.

Головуючий-суддя: А.Ю. Кучма

Судді: В.О. Аліменко

Н.В. Безименна