Справа № 826/23215/15
Суддя: Амельохін В.В.
Дата ухвалення: 2018-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

31 жовтня 2018 року № 826/23215/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Амельохіна В.В., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу
за позовомПідприємства з 100% іноземними інвестиціями у формі товариства з обмеженою відповідальністю «Глаксосмітклайн Хелскер Юкрейн Т.О.В.»
доДержавної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління ДФС у м. Києві
провизнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень від 12.05.2015р. № та №,
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулося Підприємства з 100% іноземними інвестиціями у формі товариства з обмеженою відповідальністю «Глаксосмітклайн Хелскер Юкрейн Т.О.В.» (далі - позивач) з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління ДФС у м. Києві (далі - ДПІ у Дніпровському районі ГУ ДФС у м. Києві, відповідач) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень від 12.05.2015р. № та №.

Ухвалами Окружного адміністративного суду м. Києва від 28.10.2015 року суддею Літвіновою А.В. відкрито провадження в адміністративній справі № 826/23215/15, закінчено підготовче провадження та призначено дану справу до судового розгляду.

08.02.2016 року на підставі ч. 4 ст. 122 КАС України ухвалено про продовження розгляду справи у порядку письмового провадження.

Відповідно до розпорядження Окружного адміністративного суду міста Києва від 10.10.2017 № 5364 "Щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судових справ" та згідно з пунктом 2.3.49 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 26.11.2010 №30 (у редакції рішення Ради суддів України від 02.04.2015 № 25), адміністративну справу №826/23215/15 повторно розподілено на суддю Власенкову О.О.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.11.2017р. (суддя Власенкова О.О.) справу прийнято до провадження судді Власенкової О.О.

Відповідно до Розпорядження Окружного адміністративного суду міста Києва від 30.05.2018р. №860 справу №826/23215/15 повторно розподілено на суддю Амельохіна В.В.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 04.06.2018 року суддею Амельохіним В.В. справу № 826/23215/15 прийнято до свого провадження та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач правомірно нарахував та визначив зобов'язання з ПДВ за договірними цінами, оскільки п. 188.1 ст. 188 ПК України в редакції від 01.01.2014 р. по 31.12.2014 р. не передбачала обов'язку нараховувати базу оподаткування ПДВ за ціною, не нижче ціни придбання таких товарів/послуг.

Також позивач зазначав, що ним за перевіряємий період правомірно була сформована сума бюджетного відшкодування з ПДВ за результатами придбання маркетингових послуг у мережі аптек, оскільки дані послуги використовувалися у господарській діяльності позивача, а первинні документи та додатки до них підтверджують факт надання таких послуг, тобто реальність операцій. Відповідач не спростовує жодну із вказаних обставин. Також позивачем правомірно сформовано податковий кредит з ПДВ, при придбанні послуг з ведення бухгалтерського і податкового обліку, маркетингових послуг у ТОВ «Глаксосміткляйн Фармасьютікалс» та при купівлі маркетингових послуг у ТОВ «Аутсорсингова компанія «Фарм Рост», оскільки в матеріалах справи наявні усі необхідні та належно оформлені документи, що підтверджують реальність здійснених операцій, а також документи, що підтверджують позитивний вплив проведених маркетингових акцій на економічні показники як результат господарської діяльності Позивача, а також нотаріально засвідчені письмові пояснення свідків, які безпосередньо здійснювали розповсюдження рекламних матеріалів при наданні послуг Позивачу.

Зокрема, про правовірність його дій свідчать також наявні у матеріалах справи копії Довідок (№ 6879/26-53-15-01-24588162 від 23.10.2014 p.; № 8126/26-53-15-01-24588162 від 01.12.2014 р.; №8940/26-53-15-01-24588162 від 24.12.2014 р.).

А тому, на думку позивача, податкові повідомлення-рішення від 12.05.2015р. № та № є протиправними та підлягають скасуванню.

Відповідач, ДПІ у Дніпровському районі ГУ ДФС у м. Києві проти задоволення адміністративного позову заперечував, та просив в його задоволені відмовити, з підстав того, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення прийнято на підставі та у відповідності до норм податкового законодавства.

Згідно частини третьої статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України у справах, визначених частиною першою цієї статті, заявами по суті справи є позов та відзив.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В С Т А Н О В И В:

20.04.2015 року ДПІ у Дніпровському районі ГУ ДФС у м. Києві на підставі наказу від 26.03.2015 року № 2015 року, від 10.04.2015 року № 628 та направлення від 26.03.2015 року № 2122 проведено документальну позапланову перевірку Підприємства з 100% іноземними інвестиціями у формі товариства з обмеженою відповідальністю «Глаксосмітклайн Хелскер Юкрейн Т.О.В.» () правомірності бюджетного відшкодування податку на додану вартість у зменшення податкових зобов'язань з ПДВ наступних звітних (податкових) періодів за грудень 2014 року, за результатами якої складено Акт № 3192/26-53-15-02-24588162.

Висновками вказаного Акту перевірки встановлено порушення: п.187.1 ст. 187 п. 188. 1 ст.188 п.198.1, п.198.2 п.198.3 п. 198.6 ст.198 п. 200.1 п.200.2 п. 200.3 п.200.4 ст. 200 розділу V ПК України ПІІ у формі ТОВ «Глаксосмітклайн Хелскер Юкрейн Т.О.В.» у декларації за листопад 2014 року занижено суму податкових зобов'язань за листопад 2014 року 94 593 грн. що призвело до завищення від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання і сумою податкового кредиту на 94 593 грн. в листопаді та завищення суми бюджетного відшкодування ПДВ у грудні року на 208 118 грн.(з урахуванням Акта документальної позапланової перевірки від 27.02.2015р. №1472/26-53-15-02-24588162 в якому встановлено завищення податкового кредиту за листопад 2014р. на 113 525 грн.); за грудень 2014 року занижено суму податкових зобов'язань на 56 571 грн. та завищено суму податкового кредиту на 267 828 грн. за грудень 2014 року, що призвело до завищення від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання і сумою податкового кредиту на 324 399 грн. за грудень 2014 року.

28.04.2015 року Підприємство з 100% іноземними інвестиціями у формі товариства з обмеженою відповідальністю «Глаксосмітклайн Хелскер Юкрейн Т.О.В.» надано до податкового органу заперечення до Акту перевірки від 20.04.2015 року № 3192/26-53-15-02-24588162.

07.05.2015 року ДПІ у Дніпровському районі ГУ ДФС у м. Києві за результатами розгляду вказаного заперечення, відповіддю від 07.05.2015 року за № 10741/10/26-53-15-02-11, висновки Акту перевірки від 20.04.2015 року № 3192/26-53-15-02-24588162 залишено без змін.

12.05.2015 року ДПІ у Дніпровському районі ГУ ДФС у м. Києві на підставі висновків вказаного вище Акут перевірки, прийнято наступні податкові повідомлення-рішення:

- № , яким згідно з пп. 54.3 ст. 54, п. 58.1 ст. 58 та згідно з пп. 78.1.8 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI (зі змінами та доповненнями) за порушення вимог п.187.1 ст. 187 п. 188. 1 ст.188 п.198.1, п.198.2 п.198.3 п. 198.6 ст.198 п. 200.1 п.200.2 п. 200.3 п.200.4 ст. 200 розділу V ПК України Підприємству з 100% іноземними інвестиціями у формі товариства з обмеженою відповідальністю «Глаксосмітклайн Хелскер Юкрейн Т.О.В.» зменшено суму бюджетного відшкодування (у тому числі в рахунок зменшення податкових зобов'язань наступних періодів) з податку на додану вартість у розмірі 208 118, 00 грн. та 104 059, 00 грн. - штрафні (фінансові) санкції (штраф);

- № , яким згідно з пп. 54.3 ст. 54, п. 58.1 ст. 58 та згідно з пп. 78.1.8 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI (зі змінами та доповненнями) за порушення вимог п.187.1 ст. 187 п. 188. 1 ст.188 п.198.1, п.198.2 п.198.3 п. 198.6 ст.198 п. 200.1 п.200.2 п. 200.3 п.200.4 ст. 200 розділу V ПК України Підприємству з 100% іноземними інвестиціями у формі товариства з обмеженою відповідальністю «Глаксосмітклайн Хелскер Юкрейн Т.О.В.» зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 324 399, 00 грн.

Вважаючи вказані податкові повідомлення-рішення протиправними та такими, що підлягають скасуванню, позивач звернувся з позовом до суду.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України.

У відповідності до пункту 44.1 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Поряд з цим, відповідно до пункту 187.1 статті 187 Податкового кодексу України датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Згідно з підпунктом 195.1.1 пункту 195.1 статті 195 Податкового кодексу України за нульовою ставкою оподатковуються операції з: вивезення товарів за межі митної території України: а) у митному режимі експорту; б) у митному режимі реекспорту, якщо товари поміщені у такий режим відповідно до пункту 5 частини першої статті 86 Митного кодексу України; в) у митному режимі безмитної торгівлі; г) у митному режимі вільної митної зони. Товари вважаються вивезеними за межі митної території України, якщо таке вивезення підтверджене в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, митною декларацією, оформленою відповідно до вимог Митного кодексу України.

Пунктом 188.1 статті 188 Податкового кодексу України передбачено, що база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім акцизного податку на реалізацію суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, збору на обов'язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв'язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб'єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів).

При цьому база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг не може бути нижче ціни придбання таких товарів/послуг, база оподаткування операцій з постачання самостійно виготовлених товарів/послуг не може бути нижче звичайних цін, а база оподаткування операцій з постачання необоротних активів не може бути нижче балансової (залишкової) вартості за даними бухгалтерського обліку, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни), за винятком: товарів (послуг), ціни на які підлягають державному регулюванню; газу, який постачається для потреб населення.

До складу договірної (контрактної) вартості включаються будь-які суми коштів, вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податків безпосередньо покупцем або через будь-яку третю особу у зв'язку з компенсацією вартості товарів/послуг. До складу договірної (контрактної) вартості не включаються суми неустойки (штрафів та/або пені), три проценти річних та інфляційні, що отримані платником податку внаслідок невиконання або неналежного виконання договірних зобов'язань.

До бази оподаткування включаються вартість товарів/послуг, які постачаються (за виключенням суми компенсації на покриття різниці між фактичними витратами та регульованими цінами (тарифами) у вигляді виробничої дотації з бюджету та/або суми відшкодування орендодавцю - бюджетній установі витрат на утримання наданого в оренду нерухомого майна, на комунальні послуги та на енергоносії), та вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податків безпосередньо отримувачем товарів/послуг, поставлених таким платником податку.

У випадках, передбачених статтею 189 цього Кодексу, база оподаткування визначається з урахуванням положень статті 189 цього Кодексу.

Пунктом 189.1 статті 198 Податкового кодексу України визначено, що у разі здійснення операцій відповідно до пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу база оподаткування за необоротними активами визначається виходячи з балансової (залишкової) вартості, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни), а за товарами/послугами - виходячи з вартості їх придбання.

Згідно з пунктом 198.5 статті 198 Податкового кодексу України платник податку зобов'язаний нарахувати податкові зобов'язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі, якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися:

а) в операціях, що не є об'єктом оподаткування відповідно до статті 196 цього Кодексу (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 196.1.7 пункту 196.1 статті 196 цього Кодексу) та місце постачання яких розташоване за межами митної території України;

б) в операціях, звільнених від оподаткування відповідно до статті 197, підрозділу 2 розділу XX цього Кодексу, міжнародних договорів (угод) (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 197.1.28 пункту 197.1 статті 197 цього Кодексу та операцій, передбачених пунктом 197.11 статті 197 цього Кодексу);

в) в операціях, що здійснюються платником податку в межах балансу платника податку, у тому числі передача для невиробничого використання, переведення виробничих необоротних активів до складу невиробничих необоротних активів;

г) в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку.

У разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи в подальшому починають використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності, у тому числі переведення невиробничих необоротних активів до складу виробничих необоротних активів, платник податку може зменшити суму податкових зобов'язань, що були нараховані відповідно до цього пункту, на підставі розрахунку коригування до податкової накладної, зазначеної в абзаці першому цього пункту, зареєстрованого в Єдиному реєстрі податкових накладних.

З метою застосування цього пункту податкові зобов'язання визначаються по товарах/послугах, необоротних активах: придбаних для використання в неоподатковуваних операціях - на дату їх придбання; придбаних для використання в оподатковуваних операціях, які починають використовуватися в неоподатковуваних операціях, - на дату початку їх фактичного використання, визначену в первинних документах, складених відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

У разі якщо на момент перевірки платника податку контролюючим органом в акті вибіркової (часткової) інвентаризації, проведеної платником податку на вимогу такого органу, виявлено нестачу придбаних таким платником товарів (крім випадку, якщо така нестача обумовлена знищенням внаслідок дії обставин непереборної сили, що підтверджується відповідно до законодавства), для цілей розділу V цього Кодексу такі товари вважаються використаними платником податку в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку.

Згідно з пунктом 198.1 статті 198 Податкового кодексу України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Пунктом 198.2 статті 198 Податкового кодексу України передбачено, що датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно з пунктом 198.6 статті 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними / розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

За змістом наведених норм право платника податків на збільшення податкового кредиту обумовлено юридичним складом, до якого входять такі юридичні факти, як придбання платником податків у інших платників товарів (послуг), призначених для використання в оподатковуваних операціях, що відповідають цілям господарської діяльності платника податку; підтвердження податковою накладною, виписаною постачальником - платником податку, митною декларацією (іншими подібними документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 ПК) суми нарахованого (сплаченого) податку в ціні придбання товару (послуг).

Між тим, згідно приписів пункту 200.1 статті 200 Податкового кодексу України встановлено, що сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Відповідно до пункту 200.4 статті 200 Податкового кодексу України при від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:

а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу -

б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов'язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету;

в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Матеріали справи свідчать, що Підприємство з 100% іноземними інвестиціями у формі товариства з обмеженою відповідальністю «Глаксосмітклайн Хелскер Юкрейн Т.О.В.» в листопаді 2014 року реалізовано товар (зубну пасту) ТОВ «Обрій 200» (код 30116493), ТОВ «Обрій 2002» (код 3194510), ТОВ «Обрій -Черкаси» (), ТОВ «Обрій- Чернігів» (), ТОВ «Обрій - Вінниця» (), ТОВ «Юр-Твін» (), ТОВ «Гуд-Сервіс Полтава» (), ТОВ «Гранд Дистрибюшн Донецьк» ().

У той же час, в грудні 2014 року було реалізовано товар (зубну пасту) ТОВ «Обрій 200» (код 30116493), ТОВ «Цімбори» (), ТОВ «Крайтекс-Сервіс» (), ТОВ «Гуд-Сервіс Полтава» (), ТОВ «Гранд Дистрибюшн Донецьк» ().

Вказані поставки було здійснено на підставі відповідних Договорів на поставку і дистрибуцію, за умовами яких до функцій Дистрибютора (п. 2) належить:

- Забезпечення наявності продукції в роздрібних торгових точка на території;

- Збільшення кількості найменувань продукції в асортименті роздрібних торгових точок на території;

- Забезпечення безперебійних поставок продукції в самостійні роздрібні торгові точки та мережі роздрібних торгових точок на території в кількості, достатній для підтримання там безперебійного товарного запасу;

- Пошук та використання можливостей для збільшення продажів продукції на території (поставка продукції в нові роздрібні торгові точки, проведення акцій спрямованих на збільшення продажів продукції через існуючі роздрібно точки, тощо);

- Участь та сприяння у проведені акцій, що проводять ГСК і спрямовані на просування продукції на території;

- Поширення повного асортименту продукції на території;

- Надання звітів у встановленій ГСК формі по електронній пошті.

На виконання вказаних Договорів, позивачем надано суду копії додаткових угод до них та копії податкових та видаткових накладних.

Згідно вказаних документів, для стимулювання збуту продукції, яка реалізується ГСК під торговими марками Сенсодин, аквафреш та Пародонтакс, сторони домовилися про те, що ГСК здійснює одноразову поставку Дистриб'ютору партії продукції за акційною ціною 0,05 грн. без ПДВ за одиницю продукції, відповідно до видаткової накладної в кількості передбаченій Додатковою угодою.

У той же час, з Акту перевірки, податковим органом було встановлено, що податок на додану вартість по вказаних контрагентах позивачем було включено до складу податкового кредиту, який був нарахований на ціну товару від митної вартості з врахуванням п.198.3.ст.198 Податкового кодексу України, що підтверджено ВМД.

Зокрема, податковим органом зазначено, що при імпорті лікарських засобів, позивач при визначенні митної вартості не подав заперечення щодо визначення митної вартості цих товарів, та погодився із зазначеною митною вартістю. Згідно наданої підприємством інформації по залишкам ТМЦ реалізація продукції контрагентам по деяких позиціях здійснювалась нижче ціни придбання, навіть без врахування поточних витрат (витрат на заробітну плату працівників, оренду складських та офісних приміщень і т.д.).

При продажу товарів за цінами, нижчими за ціну придбання перевірку Підприємства з 100% іноземними інвестиціями у формі товариства з обмеженою відповідальністю «Глаксосмітклайн Хелскер Юкрейн Т.О.В.» не було уцінки товарів відповідно до вимог «Положення про порядок уцінки і реалізації продукції, що залежалась, з групи товарів широкого вжитку, продукції виробничо-технічного призначення та надлишкових товарно- матеріальних цінностей», затвердженого Наказом Міністерства економіки України і Міністерства фінансів України від 15.12.1999 р. № 149/300 та зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 29.12.1999 р. № 921/4214.

Враховуючи викладене, податковим органом зазначено, що у разі, якщо уцінку товарів проведено з порушенням вимог вказаного Положення, без урахування наявності джерела для такої уцінки товарів, що призвело до виникнення від'ємного значення ПДВ і як наслідок - до бюджетного відшкодування, то суми податку на додану вартість, сплачені (нараховані) за придбані товари на розрахунки з бюджетом не повинні прийматися, оскільки до валових витрат відноситься лише вартість зіпсованих товарів або тих, яких не вистачає при відсутності винних.

А тому, на підставі вказаного вище, податковим органом зроблено висновок, що оприбуткування товарів на складі Підприємства з 100% іноземними інвестиціями у формі товариства з обмеженою відповідальністю «Глаксосмітклайн Хелскер Юкрейн Т.О.В.» здійснюється відповідно до митної вартості без врахування податку на додану вартість, чим було занижено податкові зобов'язання на 56 571, 34 грн.

При цьому, щодо правомірності реалізації товару вказаним вище контрагентам позивач посилався на неправомірне застосування до нього податковим органом абз. 2 п. 188.1 ст. 188 Податкового кодексу України, відповідно до якого база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг не може бути нижче ціни придбання таких товарів/послуг, база оподаткування операцій з постачання самостійно виготовлених товарів/послуг не може бути нижче звичайних цін, а база оподаткування операцій з постачання необоротних активів не може бути нижче балансової (залишкової) вартості за даними бухгалтерського обліку, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни, оскільки дана норма набрала чинності з 01.01.2015 року, тобто у період, що не охоплювався перевіркою.

До 01.01.2015 року вказана норма мала наступну редакцію: «база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості (у разі здійснення контрольованих операцій - не нижче звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім збору на обов'язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв'язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб'єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів).

До складу договірної (контрактної) вартості включаються будь-які суми коштів, вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податків безпосередньо покупцем або через будь-яку третю особу у зв'язку з компенсацією вартості товарів/послуг. До складу договірної (контрактної) вартості не включаються суми неустойки (штрафів та/або пені), три проценти річних та інфляційні, що отримані платником податку внаслідок невиконання або неналежного виконання договірних зобов'язань.

До бази оподаткування включаються вартість товарів/послуг, які постачаються (за виключенням суми компенсації на покриття різниці між фактичними витратами та регульованими цінами (тарифами) у вигляді виробничої дотації з бюджету та/або суми відшкодування орендодавцю - бюджетній установі витрат на утримання наданого в оренду нерухомого майна, на комунальні послуги та на енергоносії), та вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податків безпосередньо отримувачем товарів/послуг, поставлених таким платником податку.

Як вбачається з матеріалів справи, доданих сторонами пояснень та розрахунків, вартість безоплатно розповсюджених товарів було розраховано та здійснено з собівартості їх придбання зафіксованої відповідно до укладених договорів про надання послуг, актів прийому-передачі тощо.

Господарським кодексом України визначено, що ціна - це грошова сума, яку одна сторона сплачує іншій за надану річ, товари, послуги, роботи.

Згідно зі статті 6 Закону України «Про ціни і ціноутворення» та частини 3 статті 189 Господарського кодексу України існують три види цін: вільні; державні фіксовані ціни; регульовані ціни.

Державні фіксовані ціни є обов'язковими для сторін і визначаються у конкретній сумі державними органами. Регульовані ціни визначають як державні органи, так і органи місцевого самоврядування, обмежуються вони вказівкою на граничний розмір, або на коефіцієнт до ціни, або на рівень рентабельності, який не може бути перевищений. За порушення державних фіксованих та регульованих цін встановлені відповідні санкції (ст. 14 Закону України «Про ціни і ціноутворення»).

В усіх інших випадках сторони можуть встановлювати ціни на товари, роботи, послуги самостійно, за погодженням між собою. Ціна може визначатися безпосередньо в договорі або в додатках до нього (специфікації, кошторис).

З матеріалів справи, та пояснень, наданих відповідачем вбачається, що підставою для вказаних вище висновків контролюючого органу стало те, що позивачем реалізація товарів здійснювалась за ціною нижчою собівартості та за відсутності економічного обґрунтування щодо систематичного продажу готової продукції за заниженою ціною з оцінкою ризиків та плануванням витрат. Як зазначає відповідач, операції платника, які мають завідомо збитковий характер, не породжують юридичних наслідків та не можуть виступати підставою для отримання платником податкової вигоди.

Водночас пп. 14.1.231 п. 14.1 статті 14 ПК України передбачає, що розумна економічна причина (ділова мета) - причина, яка може бути наявна лише за умови, що платник податків має намір одержати економічний ефект у результаті господарської діяльності.

Суд зазначає, що не є обов'язковим, аби економічний ефект спостерігався негайно після вчинення операції. Не виключено, що такий ефект настане в майбутньому. Також не виключено, що в результаті об'єктивних причин економічний ефект може не настати взагалі. Зокрема, операція може виявитися збитковою, і це є одним із варіантів нормального перебігу подій при здійсненні господарської діяльності. Поряд з цим обов'язково повинен бути намір платника податків отримати відповідний економічний ефект, тобто господарська операція принаймні теоретично (за умови досягнення поставлених завдань) має передбачати можливість приросту або збереження активів чи їх вартості.

Таким чином, витрати визначаються такими, що понесені у рамках господарської діяльності платника, якщо вони спрямовані на отримання платником позитивного економічного ефекту, є необхідними для забезпечення економічної діяльності платника з отримання прибутку.

Відповідачем помилково ототожнено господарський характер витрат платника на виготовлення продукції послуг з економічною ефективністю таких витрат. Висновки акту перевірки в цій частині зроблені податковим органом на основі припущень, оскільки норми ПК України не містять положень, які визначають, що витрати, включені до складу собівартості продукції, що була реалізована за ціною нижчою собівартості є витратами, які не пов'язані з господарською діяльністю платника податків.

Власне ж ефективність використання платником капіталу шляхом оцінювання витрат платника у світлі їх доцільності не належить до повноважень податкового органу. Економічна ефективність витрат відображає лише ступінь умілості ведення господарської діяльності та є якісним показником. Для цілей оподаткування витрати визначаються такими, що понесені у рамках господарської діяльності платника, якщо вони спрямовані на отримання платником позитивного економічного ефекту, зумовлені виробничою необхідністю, є необхідними для забезпечення економічної діяльності платника з отримання прибутку.

В контексті наведеного необхідно звернути увагу на те, що вказані висновки повністю узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у його постанові від 27 лютого 2018 року по справі № 803/719/17.

А тому, оскільки відповідно до вказаних вище первинних документів (видаткових та податкових накладних) сторонами визначена ціна товару, твердження податкового органу, що база оподатковування ПДВ в спірних операціях має обмежуватися ціною придбання товару не ґрунтується на вимогах чинного законодавства, у зв'язку з чим висновок про заниження позивачем податкових зобов'язань на суму 56 571, 34 грн. не знайшов свого підтвердження під час розгляду справи.

Одночасно, як вбачається з матеріалів справи позивачем було укладено договори про надання маркетингових послуг (викладка продукції, розміщення інформаційних матеріалів, забезпечення товарного запасу) з ТОВ «Фармація Київ» (), ТОВ «Аптека Гаєвського» (), ТОВ «Система аптек Гастро» (), ТОВ «Аптекар» (), ПП «Аптека Аронія» (); ТОВ «Сальве -Львів» (), ТОВ Мед-Сервіс Інвест» (). Ці аптеки продають продукцію, ексклюзивним імпортером якої є Товариство. Товариство реалізує продукцію не напряму аптекам, а через оптових дистриб'юторів: ТОВ «Фра-М», ТОВ «БаДМ», ТОВ «Вента ЛТД», СП «Оптіма-Фарм ЛТД», з якими укладені договори про поставку та дистрибуцію.

На підтвердження реальності надання послуг, позивачем надано акти виконаних робіт, звіти щодо забезпечення рекомендованого товарного запасу та відомості перевірки стандартів викладки товару.

Також, позивачем укладено з ТОВ «Глаксосміткляйн Фармасьютікалс Україна» договір про надання послуг з ведення бухгалтерського та податкового обліку від 01.01.2011 року № 1БП, укладений з метою забезпечення ведення бухгалтерського та податкового обліку Товариства, оскільки у Товариства недостатньо трудових ресурсів для самостійного ведення бухгалтерського і податкового обліку.

Як встановлено матеріалами справи, ТОВ «Глаксосміткляйн Фармасьютікалс Україна» надавало позивачу послуги обліку шляхом залучення 14-ти власних працівників, прізвища та спеціалізація яких вказані у додатку № 1 до договору про надання послуг з ведення бухгалтерського та податкового обліку.

На виконання вказаного договору надано: первинні документи (акти наданих послуг) та відомості «Контрольні процедури на закриття періоду».

Також, позивачем з ТОВ «Глаксосміткляйн Фармасьютікалс Україна» договір взаємного надання послуг від 27.03.2013 року № RxCx01/2013, згідно якого ТОВ «Глаксосміткляйн Фармасьютікалс Україна» надало Товариству наступні маркетингові послуги: здійснення візитів до лікарів та в аптеки з метою інформування про продукцію Замовника; проведення групових активностей для провізорів аптек; оновлення корпоративного ролика. Товариство надавало послуги з метою збільшення обсягів продажу продукції та, відповідно, збільшення доходу. На виконання вказаного договору, позивачем надано первинні документи (акти наданих послуг), а також: загальний звіт і детальний звіт, списки відвідувачів та програмами заходів, розкадровкою ролика.

Судом також встановлено, що Товариство уклало з ТОВ «Аутсорсингова компанія «Фарм Рост» договір про надання послуг по наданню персоналу від 26.09.2013 року № 26/09-1, метою укладення якого було отримання в користування трудових ресурсів працівників, які працевлаштовані у ТОВ «Аутсорсингова компанія «Фарм Рост» (асистент відділу маркетингу, асистент регуляторного відділу, спеціаліст з управлінського обліку, фахівець по роботі з ключовими клієнтами, фахівець відділу медичного маркетингу, фахівець з реєстрації лікарських засобів, фахівець з комунікацій, водій, асистент відділу дистрибуції на масовому ринку, асистент відділу дистрибуції в аптечному сегменті).

Також, Товариство уклало з ТОВ «Аутсорсингова компанія «Фарм Рост» договір про надання маркетингових послуг від 04.01.2010 року № 04-10/1, на виконання якого працівники ТОВ «Аутсорсингова компанія «Фарм Рост» здійснювали інформативні візити до лікарів та провізорів аптек. Цей договір був укладений з метою збільшення обсягів продажу продукції та, відповідно, збільшення доходу. Реальність надання послуг, на думку позивача, підтверджується детальними звітами.

Позивачем також на виконання реальності вчинення господарських договорів по взаємовідносинах з ТОВ «Аутсорсингова компанія «Фарм Рост» та ТОВ «Глаксосміткляйн Фармасьютікалс Україна» надано суду нотаріально посвідчені письмові пояснення осіб, які безпосередньо надавали послуги по вказаних вище договорах.

У той же час, суд звертає увагу, що з метою встановлення факту здійснення господарської операції, формування витрат для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість, необхідно з'ясовувати рух активів у процесі здійснення господарської операції.

У зв'язку з чим, дослідженню підлягають усі первинні документи, які належить складати залежно від певного виду господарської операції: договори, акти виконаних робіт, документи про перевезення, зберігання товарів тощо.

Як встановлено матеріалами справи (Актом перевірки), що позивачем до податкового кредиту відносено підприємства (аптеки) по яких не встановлено операцій з придбання , зберігання та реалізації товарно-матеріальних цінностей на час проведення перевірки. Номенклатура товарів/ послуг продавця: послуги з забезпечення рекомендованого товарного запасу продукції та розміщення інформаційних матеріалів; послуги по дотриманню рекомендованого запасу.

Як встановлено судом, до складу податкового кредиту в грудні 2014 року позивачем віднесено суми ПДВ по вказаним вище контрагентам.

Враховуючи викладене вище, суд бере до уваги надані на виконання вказаних вище договорів документи, однак при вирішенні вказаної справи, виходить з того, що позивачем на не надано суду належним чином засвідчених копій податкових накладних, виписаних вищезазначеними контрагентами, які є обов'язковою умовою формування податкового кредиту. Позивачем також не надано до перевірки документів на підтвердження факту придбання послуг з метою та в цілях господарської діяльності.

Згідно актів про надані наступні послуги, надано маркетингові послуги, послуги з забезпечення додаткової викладки продукції Замовника, послуги з забезпечення викладки продукції та розміщення Інформаційних матеріалів, послуги по дотриманню рекомендації замовника, щодо забезпечення рекомендованого товарного запасу, послуги з забезпечення викладки продукції та розміщення інформаційних матеріалів; маркетингові послуги, здійснення персональних візитів, лікарів та в аптеки з метою інформування про косметичні засоби Замовника.

Однак, матеріали справи не містять доказів, які свідчили б про реальність зазначених юридичних послуг, про їх надання, адже матеріали справи не містять кінцевого результату наданих послуг, а їх перелік послуг є досить широким та невичерпним, а доказів, які саме послуги замовлялись позивачем не надано.

Також, позивачем не надано доказів звернення до постачальників або до контролюючого органу із заявою про отримання податкових накладних, а надані податкові накладні - містять лише загальну назву послуг, без деталізації змісту та обсягу таких послуг; не містять інформації про посаду особи, яка їх підписала, або іншої інформації, що дала б змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарських операції та наявність у неї відповідних повноважень, а відтак в силу наведених вище правових норм такі документи не є належно оформленими первинними документами для підтвердження факту правомірності формування податкового кредиту з ПДВ.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачем лише оформлювались окремі первинні документи з метою створення зовнішніх ознак фактичного здійснення операцій та правомірності формування сум витрат, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування та податкового кредиту, наслідком чого є отримання Підприємством з 100% іноземними інвестиціями у формі ТОВ «Глаксосмітклайн Хелскер Юкрейн Т.О.В.» необґрунтованої податкової вигоди у вигляді сум витрат, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування та податкового кредиту з ПДВ.

При цьому, судом не беруться до уваги посилання позивача на відповідь податкового органу від 21.10.2015 року № /10/26-53-22-02-11 про розгляд заперечення на Акт перевірки від 05.10.2015 року № 11720/26-53-22-02/24588161, яким на думку позивача, підтверджено віднесення витрат останнього на оплату послуг ТОВ «Аутсорсингова компанія «Фарм Рост» до господарської діяльності Підприємства з 100% іноземними інвестиціями у формі товариства з обмеженою відповідальністю «Глаксосмітклайн Хелскер Юкрейн Т.О.В.», та права на формування податкового кредиту, у зв'язку з придбанням таких послуг.

За результатами дослідження копії вказаної відповіді, судом встановлено, що податковим органом було підтверджено пов'язаність витрат позивача на оплату послуг ТОВ «Аутсорсингова компанія «Фарм Рост» з господарською діяльністю, та підтверджено право на формування податкового кредиту в зв'язку з придбанням та оплатою таких послуг за період вересень-листопад 2013 року, в той час, як в даній справі оскаржуваним періодом є грудень 2014 року.

За вказаних обставин, судом також не беруться до уваги посилання позивача на Довідки Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління ДФС у м. Києві про проведення документальних позапланових перевірок достовірності декларування суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість за серпень 2014 року, вересень 2014 року, жовтень 2014 року, якими не встановлено порушень Підприємством з 100% іноземними інвестиціями у формі товариства з обмеженою відповідальністю «Глаксосмітклайн Хелскер Юкрейн Т.О.В.» при відображенні у деклараціях за відповідні періоди бюджетного відшкодування.

Таким чином, суд приходить до переконання, що податковим органом правомірно було зроблено висновок про завищення Підприємством з 100% іноземними інвестиціями у формі товариства з обмеженою відповідальністю «Глаксосмітклайн Хелскер Юкрейн Т.О.В.» суми податкового кредиту за грудень 2014 року.

Водночас, суд також звертає увагу, що податковим органом висновок про завишення позивачем суми податкового кредиту за грудень 2014 року було зроблено з урахуванням Акту документальної позапланової перевірки від 27.02.2015 року № 1472/26-53-15-02-24588162, яким встановлено завищення податкового кредиту за листопад 2014 року на суму 113 525, 00 грн.

Згідно з Комп'ютерної програми «Діловодства спеціалізованого суду», (справа № 826/5376/15) на підставі вказаного Акту перевірки, податковим органом прийнято податкові повідомлення - рішення:

- № від 18 березня 2015 року, яким позивача зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 113525,00 грн.;

- № від 18 березня 2015 року, яким позивача зменшено суму бюджетного відшкодування (у тому числі заявленого в рахунок зменшення податкових зобов'язань наступних періодів) з податку на додану вартість розмірі 342280,00 грн., нараховано штрафних санкцій у розмірі 171140,00 грн.

Вказані податкові повідомлення - рішення були оскаржені до Окружного адміністративного суду м. Києва, за результатами розгляду яких, постановою суду від 23.04.2015 року (справа № 826/5376/15), залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 02.07.2015 року та відповідно до ухвали Вищого адміністративного суду України від 13.01.2016 року у задоволені позову Підприємству з 100% іноземними інвестиціями у формі товариства з обмеженою відповідальністю «Глаксосмітклайн Хелскер Юкрейн Т.О.В.» відмовлено повністю.

На підставі вищезазначеного суд дійшов до висновку, що викладені податковим органом обставини щодо порушення Підприємством з 100% іноземними інвестиціями у формі товариства з обмеженою відповідальністю «Глаксосмітклайн Хелскер Юкрейн Т.О.В.» вимог Податкового Кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-VІ частково знайшли своє підтвердження.

А тому, у зв'язку не підтвердження заниження позивачем податкових зобов'язань на суму 56 571, 34 грн. та відсутності детального розрахунку визначення грошового зобов'язання за податковими повідомленнями-рішеннями від 12.05.2015р. № та №, суд приходить до переконання про задоволення позовних вимог позивача у спосіб: визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 12.05.2015р. № та № в частині заниження позивачем податкових зобов'язань на суму 56 571, 34 грн. та застосування на вказану суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафу). В іншій частині податкові повідомлення-рішення, залишити без змін.

У відповідності до частини 2 статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно із частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Оцінюючи подані сторонами докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням обставин зазначених вище, суд прийшов до переконання про часткове задоволення позовних вимог повністю.

Згідно з частиною третьою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 8, 9, 77, 243 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Підприємства з 100% іноземними інвестиціями у формі товариства з обмеженою відповідальністю «Глаксосмітклайн Хелскер Юкрейн Т.О.В.» (, 02152, м. Київ, проспект Павла Тичини, 1-В) задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління ДФС у м. Києві від 12.05.2015р. № та № в частині заниження позивачем податкових зобов'язань на суму 56 571, 34 грн. та застосування на вказану суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафу).

В задоволенні решти позовних вимог Підприємства з 100% іноземними інвестиціями у формі товариства з обмеженою відповідальністю «Глаксосмітклайн Хелскер Юкрейн Т.О.В.» (, 02152, м. Київ, проспект Павла Тичини, 1-В) відмовити.

Присудити за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління ДФС у м. Києві (, м. Київ, 02094, м. Київ, бульвар Верховної Ради, 24-Б) на користь Підприємства з 100% іноземними інвестиціями у формі товариства з обмеженою відповідальністю «Глаксосмітклайн Хелскер Юкрейн Т.О.В.» (РНОКПП 24588162, 02152, м. Київ, проспект Павла Тичини, 1-В) понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 762 (одну сімсот шістдесят дві) грн. 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст.255 КАС України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.В. Амельохін