Справа № 331/4448/17 (2-а/331/173/2017)
Суддя: Гриців М.І.
Дата ухвалення: 2018-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
Іменем України

30 жовтня 2018 року

Київ

справа №331/4448/17 (2-а/331/173/2017)

адміністративне провадження №К/9901/17721/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого Гриціва М.І.,
суддів: Берназюка Я.О., Коваленко Н.В.,
розглянув у порядку письмового провадження касаційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі Військкомат) на постанову Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 31 липня 2017 року (суддя Скользнєва Н.Г.) та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 25 жовтня 2017 року (судді Мельник В.В., Софронова С.В., Чепурнов Д.В.) у справі № 331/4448/17 (№ 2-а/331/173/2017) за позовом ОСОБА_1 до Військкомату про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,
встановив:
04 липня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати протиправними дії Військкомату щодо повернення йому документів; зобов`язати Військкомат направити документи ОСОБА_1 до Міністерства оборони України з метою прийняття рішення про нарахування та виплату одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України від 20 грудня 1991 року № 2011-ХІІ «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі Закон № 2011-ХІІ); стягнути з Військкомату на його користь судові витрати, а саме: витрати на правову допомогу в сумі 1500 грн 00 коп.
Жовтневий районний суд м. Запоріжжя постановою від 31 липня 2017 року позов задовольнив частково: визнав протиправними дії Військкомату щодо повернення документів ОСОБА_1 ; зобов`язав Військкомат направити документи ОСОБА_1 до Комісії Міністерства оборони України з метою нарахування та виплати одноразової грошової допомоги відповідно до вимог Закону № 2011-ХІІ. В іншій частині позовні вимоги залишив без задоволення.
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд ухвалою від 25 жовтня 2017 року це рішення залишив без змін.
Суди першої та апеляційної інстанцій дійшли висновку про протиправність бездіяльності Військкомату щодо не розгляду заяви позивача та не направлення відповідного висновку до Міністерства оборони України.
Військкомат не погодився із рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій і звернувся із касаційною скаргою про їх скасування та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позову в повному обсязі.
Скаржник зазначає про порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального права, указує на те, що він не відмовив у передачі документів позивача для розгляду розпоряднику коштів, а рекомендував доопрацювати їх.
Верховний Суд переглянув судові рішення судів попередніх інстанцій у межах касаційної скарги, з`ясував повноту фактичних обставин, встановлених судами, правильність застосування норм матеріального та процесуального права і дійшов висновку про таке.
Суди у цій справі встановили, що ОСОБА_1 є інвалідом війни ІІІ групи, має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни-інвалідів війни.
У квітні 2016 ОСОБА_1 звернувся до Військкомату із заявою про виплату одноразової грошової допомоги.
Військкомат листом від 29 травня 2017 року № 740/С повернув позивачу надані ним документи на доопрацювання, оскільки в них відсутня довідка про причину та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження.
Не погодившись з такими діями відповідача, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначені Законом № 2011-ХІІ.
Соціальний захист військовослужбовців це діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом (стаття 1 Закону № 2011-XII).
За частиною другою статті 162 зазначеного Закону (у редакції, чинній на час звернення позивача до Військкомату) одноразова грошова допомога у випадках, зазначених у підпунктах 5-9 пункту 2 статті 16 цього Закону, призначається і виплачується залежно від встановленої військовослужбовцю, військовозобов`язаному або резервісту інвалідності та ступеня втрати ним працездатності у розмірі, визначеному Кабінетом Міністрів України.
На виконання цієї статті Закону Кабінет Міністрів України постановою від 25 грудня 2013 року № 975 затвердив Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі Порядок).
Пунктом 3 цього Порядку передбачено, що днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є у разі встановлення інвалідності дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.
Одноразова грошова допомога призначається і виплачується військовослужбовцю, інвалідність якого настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок зазначених причин, у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, у разі встановлення інвалідності ІII групи (підпункт 1 пункту 6 Порядку).
За положенням пункту 11 Порядку військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст, якому виплачується одноразова грошова допомога у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, подає уповноваженому органу такі документи:
заяву про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності чи часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності;
довідку медико-соціальної експертної комісії про встановлення групи інвалідності або відсотка втрати працездатності із зазначенням причинного зв`язку інвалідності чи втрати працездатності.
До заяви додаються копії:
постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання;
документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження;
сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації;
документа, що засвідчує реєстрацію фізичної особи у Державному реєстрі фізичних осіб платників податків, виданого органом доходів і зборів (для фізичної особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, офіційно повідомила про це відповідний орган доходів і зборів та має відмітку в паспорті громадянина України, - копію сторінки паспорта з такою відміткою).
Відповідно до пункту 13 Порядку керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 10 і 11 цього Порядку.
Розпорядник бюджетних коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або у разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови.
Проте, всупереч приписам вказаного Порядку Військкомат висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги не надав. Натомість прийняв рішення про направлення документів на доопрацювання, яке Порядком не передбачено.
З огляду на наведені законодавчі положення, фактичні обставини справи суди першої та апеляційної інстанцій дійшли правильного висновку щодо протиправності рішення Військкомату про повернення документів позивача на доопрацювання.
Доводи касаційної скарги не містять належних та обґрунтованих міркувань, які б спростовували наведені висновки судів.
У ній також не наведено інших міркувань, які б не були предметом перевірки судів першої та апеляційної інстанцій та щодо яких не наведено мотивів відхилення наведеного аргументу.
За наведених обставин колегія суддів визнає, що суди першої й апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень, тому касаційну скаргу Військкомату слід залишити без задоволення, а рішення судів попередніх інстанцій без змін.
З огляду на викладене, керуючись статтями 341, 342, 345, пунктом 1 частини першої статті 349, статтями 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду,
постановив:
Касаційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити без задоволення, а постанову Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 31 липня 2017 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 25 жовтня 2017 року без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Головуючий М.І. Гриців
Судді : Я.О. Берназюк
Н.В. Коваленко