Справа № 334/3478/18
Суддя: Гнатюк О. М.
Дата ухвалення: 2018-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Дата документу 17.10.2018
Справа № 334/3478/18
Провадження № 2-а/334/211/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2018 року

Ленінський районний суд м. Запоріжжя під головуванням судді Гнатюка О.М., при секретарі Алєйніковій О.В., за участі позивача ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжя справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора роти №2 батальйону №3 Управління патрульної поліції в Запорізькій області ОСОБА_2 про визнання дій протиправними та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до інспектора роти №2 батальйону №3 Управління патрульної поліції в Запорізькій області ОСОБА_2 про визнання дій протиправними та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, посилаючись на те, що згідно постанови про накладання на нього адміністративного стягнення 18 травня 2018 року о 14 год. 56 хвилин в м. Запоріжжя по вул. Портовій 1а, керуючи автомобілем ОСОБА_3 312д д.н.з. НОМЕР_1, надавав послугі у сфері перевезення пасажирів із замкненим аварійним виходом, не мав працездатних вогнегасників на маршрутному транспортному засобі, чим порушив п. 31.4.7 ПДР України та скоїв правопорушення, передбачене ч.2 ст. 121 КУпАП. Вважав, що дана постанова не відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи, оскільки доказів на підтвердження вчинення ним правопорушення не надано, він Правил дорожнього руху не порушував. Просив визнати протиправними дії інспектора та скасувати постанову про накладання на нього адміністративного стягнення.

В судовому засідання позивач позовні вимоги підтримав. Вказав, що в зазначений день він працював на маршрутному засобі. Після закінчення руху по маршруту, він зупинився на стоянці по вул. Портовій 1а. Після того зачинив транспортний засіб та пішов до автозаправочної станції, щоб придбати кави. Повернувшись, побачив як на стоянці підїхали поліцейські, які перевіряли інші маршрутні транспортні засоби. Після перевірки його авто була складена постанова, яку він вважає незаконною. У транспортному засобі маються працюючі вогнегасники. Порушень з його боку не було.

Відповідач в судове засідання не зявився, хоча повідомлений належним чином. Відзив суду наданий не був.

Зясувавши позиції сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступного.

З матеріалів справи вбачається, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі ОСОБА_1 ЕАА № 406306 від 18.05.2018 року до позивача ОСОБА_1 застосоване адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 680 грн. за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 121 КупАП надання послуг у сфері перевезення пасажирів із замкненим аварійним виходом, з відсутніми працездатними вогнегасниками на маршрутному засобі.

Не погоджуючись із зазначеною постановою, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Згідно з ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 року № 3353-XII, учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до частини 2 статті 121 КУпАП України керування водієм транспортним засобом, який використовується для надання послуг з перевезення пасажирів, що має несправності, передбачені частиною першою цієї статті, або технічний стан і обладнання якого не відповідають вимогам стандартів, правил дорожнього руху і технічної експлуатації тягне за собою накладення штрафу в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з вимогами ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КупАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно зі ст. 283 КупАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що підставою для накладення на позивача адміністративного стягнення у вигляді штрафу став встановлений відповідачем факт здійснення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КУпАП, а саме надання послуг у сфері перевезення пасажирів із замкненим аварійним виходом, з відсутніми працездатними вогнегасниками на маршрутному засобі.

Однак, стороною відповідача не надано суду доказів на підтвердження допущення порушень позивачем по справі ч.2 ст.121 КУпАП, при цьому позивач зазначає на відсутність доказів його вини та допущення інспектором поліції порушення передбаченого законом порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення у тому числі зясування усіх обставин, надання можливості викласти пояснення, не розяснення прав у тому числі права на захист.

Згідно ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкту владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до закріпленого в ст.62 Конституції України принципу, особа вважається невинуватою, доки її вину не буде доведено в законному порядку; ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість; обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ч.1 ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», українські суди при вирішенні справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права

У справі «Барбера, Мессеге і Жабардо проти Іспанії» Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 6 грудня 1988 року зазначив, що докази, покладені в основу висновку суду про винність обвинуваченого, мають відповідати як вимогам достатності, так і переконливості.

Обов'язок дотримання принципу презумпції невинуватості відноситься не тільки до судових органів, але й до інших державних установ, таких як поліція (Рішення ЄСПЛ у справі «Дактарас проти Литви» від 24.11.2000 року).

Також Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Салабіаку проти Франції» від 7 жовтня 1988 року зазначив, що тягар доведення вини покладається на обвинувачення і будь-які сумніви повинні бути на користь обвинуваченого. З метою судового переслідування необхідно приєднати до справи достатньо доказів для засудження обвинуваченого.

Правова природа адміністративної відповідальності за своєю суттю є аналогічною кримінальній, оскільки також є публічною, пов'язана із застосування державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.

У справі «Надточій проти України» Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 15.05.2008 року відзначив, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення(п.21 рішення).

Крім того, Конституційний Суд України в рішенні від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 дійшов до висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п. 4.1).

В рекомендації №R (91)1 ОСОБА_4 Європи Державам-членам стосовно адміністративних санкцій від 13 лютого 1991 року (принцип 7) рекомендовано урядам держав-членів керуватися у своєму праві та практиці принципом, згідно з яким обов'язок забезпечення доказів покладається на адміністративний орган влади.

Відповідно до ст.293 КУпАП, орган при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: залишає постанову без змін, скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд, скасовує постанову і закриває справу, змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення.

У зв'язку з неподання суб'єктом владних повноважень належного обґрунтування на спростування посилань позивача з зазначенням на докази, які б підтверджували заперечення, не повідомлення суд про причин ненадання таких доказів, які відповідач мав можливість надати враховуючи що справа розглядалась в загальному порядку, суд, враховуючи вимоги ст.62 Конституції України, позбавлений можливості оцінити дії інспектора поліції, беззаперечність усіх доказів на підтвердження винуватості позивача в допущенні інкримінованого йому порушень за яким було винесено постанову про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.121 КУпАП та накладення адміністративного стягнення.

Відповідно до ч. 3. ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності суд має право скасувати рішення суб'єкта владних повноважень.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 121 КУпАП відносно позивача підлягає закриттю.

Керуючись ст.ст. 8, 9, 72, 77, 90, 139, 241-246, 250, 286 КАС України, ст. 289, 293 КпАП України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до інспектора роти №2 батальйону №3 Управління патрульної поліції в Запорізькій області ОСОБА_2 про визнання дій протиправними та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, ОСОБА_1 ЕАА № 406306 від 18.05.2018, винесену інспектором роти №2 батальйону №3 Управління патрульної поліції в Запорізькій області ОСОБА_2, про застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 680 грн. за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КупАП.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів.

Суддя О.М. Гнатюк