Справа № 808/2037/18
Суддя: Прасов Олександр Олександрович
Дата ухвалення: 2018-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

29 жовтня 2018 року о/об 14 год. 35 хв.Справа № 808/2037/18 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Прасова О.О. при секретарі Гудименко Я.А., розглянувши у місті Запоріжжі за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 (АДРЕСА_1; РНОКПП НОМЕР_1)

до Мелітопольського міського відділу управління державної міграційної служби України в Запорізької області (72309, Запорізька область, м.Мелітополь, вул.І.Алексєєва, буд.26; )

про визнання відмови протиправною, зобовязання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 (надалі за текстом позивач) до Мелітопольського міського відділу управління державної міграційної служби України в Запорізької області (надалі за текстом відповідач), в якому позивач просить суд: 1) визнати протиправною відмову відповідача у видачі ОСОБА_2 віку паспорта громадянина України у формі книжечки; 2) зобов'язати відповідача оформити та видати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт громадянина України у формі книжечки.

У позові зазначено, що позивач є матір'ю ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1. В листопаді 2017 року позивач з сином звернулись до Мелітопольського міського відділу Державної міграційної служби УДМС України в Запорізької області із заявою про оформлення і видачу дитині паспорту громадянина України у формі книжечки відповідно до «Положення про паспорт громадянина України», затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 №2503-ХІІ. У заяві повідомлено про відмову за релігійними переконаннями від оформлення і отримання паспорта у формі картки та обґрунтовано право на паспорт-книжечку. Проте, листом №2318/157-С від 05.12.2017 відмовлено позивачу у наданні дитині такого паспорта. Ця відмова обґрунтована посиланням на Закон України №5492-VI від 20.11.2012 «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус», відповідно до якого оформлення і видача паспорта громадянина України здійснюється у формі картки, постанову Кабінету Міністрів України №302 від 25.03.2015 щодо забезпечення матеріально-технічними ресурсами територіальних підрозділив ДМС та на те що бланки у вигляді книжечки в Мелітопольському підрозділі відсутні. Позивач вважає, що такою відмовою відповідач грубо і безпідставно порушує законні права та інтереси її дитини та сім'ї. Позивач з посиланням на Закон України №5492-VI від 20.11.2012 «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» наполягає на тому, що законодавцем не передбачено жодної заборони видачі громадянам України паспорта саме у вигляді паспортної книжечки, а також не зазначено, що паспорт громадянина України видається суб'єктом владних повноважень виключно у вигляді картки. Зазначає, що погодження людини на оформлення паспорта-картки відповідно до Закону України №5492-VI від 20.11.2012 «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» є також згодою на присвоєння їй персонального номера УНЗР, який відповідно до статей 4, 10 цього закону за своєю суттю є довічним незмінним ідентифікатором конкретної людини, складеним із її персональних даних. За висновками наукових експертів різних країн, у тому числі України цифровий ідентифікатор УНЗР для електронної системи є цифровим ім'ям людини. Міжнародним Нюрнберзьким трибуналом у 1946 році визнано присвоєння людині персонального номеру злочином проти людяності, що не має терміну давності. Постанова Верховної Ради України від 19.04.2011 за №3248-VІ нагадує про чинність вироку Нюрнберзького трибуналу. На думку позивача відмовою відповідача у видачі дитині паспорта-книжечки згідно з Положенням про паспорт грубо порушуються права дитини та її батьків, на свободу світогляду і віросповідання, на добровільне волевиявлення у питанні щодо обробки персональних даних, на ім'я, честь і гідність, здоров'я, навчання, працю та заробітну плату, розвиток особистості тощо, право на саме життя на ті права, що захищаються нормами ст.ст.21-24, 27-29, 31, 32, 34, 35, 41-43, 46-48, 53, 60, 67, 68 Конституції України.

Позивач позовні вимоги підтримав.

Відповідачем подано до суду відзив на позов, в якому зазначено, що 25.11.2017 до Мелітопольського МВ УДМС України в Запорізькій області звернулась ОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, щодо оформлення паспорта громадянина України вперше виключно у формі книжечки без застосування засобів Єдиного державного демографічного реєстру. Заяву від 25.11.2017 розглянуто Мелітопольським МВ УДМС України в Запорізькій області відповідно до Закону України «Про звернення громадян» та надано обґрунтовану відповідь від 05.12.2017 за вих.№2318-157-С, в якій чітко зазначені нормативно-правові акти, на підставі яких здійснюється оформлення, обмін та видача паспорта громадянина України, а також роз'яснено право громадянина на відмову від внесення відцифрованих відбитків пальців рук до безконтактного електронного носія, що міститься у паспорті громадянина України. Паспорт громадянина України (зразка 1994 року - у формі книжечки), згідно з п.8 «Положення про паспорт громадянина України», затвердженого Постановою Верховної ради України від 26.06.1992 №2503-ХІІ, має необмежений термін дії. При досягненні особою 25 та 45 річного віку паспорт громадянина України (зразка 1994 року) має бути подано для вклеювання фотокартки відповідно до пунктів 6, 15, 18 Положення про паспорт. Відмова від біометричного паспорта громадянина України чинним законодавством не передбачена, як і видача паспортів старого зразка. При отриманні першого паспорта, при необхідності обміну паспорта або відновлення замість втраченого чи викраденого паспорт громадянина України оформлюється виключно засобами Єдиного державного демографічного реєстру. Тільки для громадян, які вже мають паспорт громадянина України зразка 1994 року (тобто звернулись для його оформлення і були документовані паспортом цього зразка), передбачена можливість вклеювання фотокартки до цього паспорта при досягненні 25 та 45 річного віку, і такі паспорти можуть використовуватись необмежений термін. Незважаючи на те, що Положення про паспорт, на який посилається позивач, на сьогодні є чинним, усе ж насамперед варто зважати на те, що це - підзаконний нормативно-правовий акт, тоді як сфера правовідносин, у якій виник цей спір, врегульована Законом України №5492-VI від 20.11.2012 «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» та урядовими постановами, прийнятими на підставі та на виконання цього Закону. Зазначає, що Мелітопольський MB УДМС України в Запорізькій області зобов'язаний забезпечувати оформлення, обмін та видачу паспортів громадянам України у відповідності до вимог чинного законодавства, а саме здійснювати видачу паспортів у вигляді картки.

Відповідач проти позову заперечував.

Розглянувши наявні матеріали та фактичні обставини справи, дослідивши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд зясував наступне.

Позивач звернувся 25.11.2017 до Мелітопольського МВ УДМС України в Запорізькій області в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, щодо оформлення паспорта громадянина України вперше виключно у формі книжечки без застосування засобів Єдиного державного демографічного реєстру.

На вказане звернення Мелітопольським МВ УДМС України в Запорізькій області надано відповідь від 05.12.2017 за вих.№2318/157-С, в якій зазначено, що: «… Відповідно до абзацу першого пуншу 3 «Положення про паспорт громадянина України», затвердженого 26.06.1992 постановою Верховної Ради України №2503, визначено: «Бланки паспортів виготовляються у вигляді паспортної книжечки або паспортної картки за єдиними зразками, що затверджуються Кабінетом Міністрів України». Право на отримання такого паспорта визначено також постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2015 №302 … Мелітопольський МВ УДМС України в Запорізькій станом на 01.01.2016 забезпечено у повному обсязі матеріально-технічними ресурсами, необхідними для оформлення і видачі паспорта громадянина України, зразки бланків якого затверджено цією постановою. Отже, Мелітопольський міський відділ не може видати паспорт громадянина України у вигляді книжки враховуючи чинне законодавство та оскільки такі бланки в підрозділі відсутні. … Оскільки відповідно до ч.2 ст.21 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» кожен громадянин України, який досяг чотирнадцятирічного віку, зобов'язаний отримати паспорт громадянина України, тож громадяни не можуть відмовитись від виконання обов'язку отримання паспорту. Враховуючи вище викладене Мелітопольський МВ УДМС України в Запорізькій області не має можливості оформити Вашому сину ОСОБА_2, паспорт зразка 1993 року у формі книжечки. …».

Позивачем до суду надано Довідку настоятеля Святої Покровської Церкви с.Терпіння про те, що її син ОСОБА_2 є прихожанином цього Храму, відвідує богослужіння, сумлінно виконує приписи Святого Писання та має стійкі релігійні погляди.

Позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наведеного вище та через наступне.

1. Як зазначено у преамбулі Закону України №5492-VI від 20.11.2012 «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус», цей Закон визначає правові та організаційні засади створення та функціонування Єдиного державного демографічного реєстру та видачі документів, що посвідчують особу, підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи, а також права та обов'язки осіб, на ім'я яких видані такі документи.

Відповідно до пп.«а» п.1 ч.1 ст.13 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» документи, оформлення яких передбачається цим Законом із застосуванням засобів Реєстру (далі - документи Реєстру), відповідно до їх функціонального призначення поділяються на: документи, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України: паспорт громадянина України.

Паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України (ч.1 ст.21 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус»).

Відповідно до п.3 «Положення про паспорт громадянина України», затвердженого 26.06.1992 Постановою Верховної Ради України №2503-ХІІ, бланки паспортів виготовляються у вигляді паспортної книжечки або паспортної картки за єдиними зразками, що затверджуються Кабінетом Міністрів України. Терміни впровадження паспортної картки визначаються Кабінетом Міністрів України у міру створення державної автоматизованої системи обліку населення.

У той же час, п.3 постанови Кабінету Міністрів України №302 від 25.03.2015 «Про затвердження зразка бланка, технічного опису та Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України» установлено, що до завершення роботи із забезпечення в повному обсязі територіальних підрозділів Державної міграційної служби матеріально-технічними ресурсами, необхідними для оформлення і видачі паспорта громадянина України, зразки бланків якого затверджено цією постановою, паспорт громадянина України може оформлятися з використанням бланка паспорта громадянина України у формі книжечки; прийняття документів для оформлення паспорта громадянина України, що не містить безконтактного електронного носія, зразок бланка якого затверджено цією постановою, з 1 листопада 2016р. припиняється; паспорт громадянина України, що не містить безконтактного електронного носія, оформлений та виданий на підставі документів, поданих до 1 листопада 2016р., є чинним протягом строку, на який його було видано. Вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України зразка 1994 року здійснюються відповідно до Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, затвердженого цією постановою.

Як зазначено у п.2, п.3 «Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, знищення паспорта громадянина України», затвердженого 25.03.2015 постановою Кабінету Міністрів України №302, паспорт виготовляється у формі картки, що містить безконтактний електронний носій. Кожен громадянин України, який досяг 14-річного віку, зобов'язаний отримати паспорт.

У п.6 «Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, знищення паспорта громадянина України», затвердженого 25.03.2015 постановою Кабінету Міністрів України №302, зазначено: «6. Обмін паспорта здійснюється у разі: … 6) якщо особа досягла 25- чи 45-річного віку та не звернулася в установленому законодавством порядку не пізніше як через місяць після досягнення відповідного віку для вклеювання до паспорта зразка 1994 року нових фотокарток; 7) наявності в особи паспорта зразка 1994 року (за бажанням)».

Відтак, на момент розгляду справи судом існують чинні нормативно-правові акти, які надають можливість відповідачу (який заперечує проти позовних вимог) видати ОСОБА_2 паспорт громадянина України зразка 1994 року (та припинити у звязку з цим спір у суді).

2. Надаючи правову оцінку доводам позивача стосовно протиправного втручання в особисте духовне життя, посягання на право на свободу віросповідання, закріплене у ст.35 Конституції України суд виходить з того, що у ст.4 Закону України «Про свободу совісті та релігійні організації» зазначено, що громадяни України є рівними перед законом і мають рівні права в усіх галузях економічного, політичного, соціального і культурного життя незалежно від їх ставлення до релігії. В офіційних документах ставлення громадянина до релігії не вказується. Будь-яке пряме чи непряме обмеження прав, встановлення прямих чи непрямих переваг громадян залежно від їх ставлення до релігії, так само як і розпалювання пов'язаних з цим ворожнечі й ненависті чи ображання почуттів громадян, тягнуть за собою відповідальність, встановлену законом.

Як зазначено у ст.24 Конституції України, громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Звідси, позивач, ОСОБА_2 можуть реалізовувати своє право на свободу совісті лише в межах, передбачених ст.35 Конституції України, Законом України «Про свободу совісті та релігійні організації» та інших нормативно-правових актів України.

У ст.8 «Конвенції про захист осіб у зв'язку з автоматизованою обробкою персональних даних», ратифікованій 06.07.2010 Законом України №2438-VI, зазначено: «Будь-якій особі надається можливість: a) з'ясувати існування файлу персональних даних для автоматизованої обробки, його головні цілі, а також особу та постійне місце проживання чи головне місце роботи контролера файлу; b) отримувати через обґрунтовані періоди та без надмірної затримки або витрат підтвердження або спростування факту зберігання персональних даних, що її стосуються, у файлі даних для автоматизованої обробки, а також отримувати такі дані в доступній для розуміння формі; c) вимагати у відповідних випадках виправлення або знищення таких даних, якщо вони оброблялися всупереч положенням внутрішнього законодавства, що запроваджують основоположні принципи, визначені у статтях 5 і 6 цієї Конвенції; …».

Як зазначено у ч.1 ст.6 Закону України «Про захист персональних даних», мета обробки персональних даних має бути сформульована в законах, інших нормативно-правових актах, положеннях, установчих чи інших документах, які регулюють діяльність володільця персональних даних, та відповідати законодавству про захист персональних даних.

Первинними джерелами відомостей про фізичну особу є: видані на її ім'я документи; підписані нею документи; відомості, які особа надає про себе (ч.4 ст.6 Закону України «Про захист персональних даних»).

Обробка персональних даних здійснюється для конкретних і законних цілей, визначених за згодою суб'єкта персональних даних, або у випадках, передбачених законами України, у порядку, встановленому законодавством (ч.5 ст.6 Закону України «Про захист персональних даних»).

Не допускається обробка даних про фізичну особу, які є конфіденційною інформацією, без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини (ч.6 ст.6 Закону України «Про захист персональних даних»).

Згідно п.5 ч.1 ст.11 Закону України «Про захист персональних даних» підставами для обробки персональних даних є: необхідність виконання обов'язку володільця персональних даних, який передбачений законом.

Так, абз.3 ч.1 ст.4 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» зазначена мета обробки персональних даних у Єдиному державному демографічному реєстрі: ідентифікація особи для оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсними та знищення передбачених цим Законом документів.

Таким чином, принципами обробки персональних даних є відкритість і прозорість, відповідальність, адекватність та не надмірність їх складу та змісту стосовно визначеної мети їх обробки, а підставою обробки персональних даних є згода суб'єкта персональних даних.

Водночас, нормами права не врегульовано питання щодо наслідків відмови особи від обробки її персональних даних, тобто фактично відсутня будь-яка альтернатива такого вибору, що в свою чергу обумовлює порушення конституційних прав такої особи.

Відтак, реалізація державних функцій має здійснюватися без примушення людини до надання згоди на обробку персональних даних, їх обробка повинна здійснюватись, як і раніше, в межах і на підставі тих законів і нормативно-правових актів України, на підставі яких виникають правовідносини між громадянином та державою. При цьому, згадані технології не повинні бути безальтернативними і примусовими. Особи, які відмовилися від обробки їх персональних даних, повинні мати альтернативу використання традиційних методів ідентифікації особи (за фотознімком у паспорті).

Тобто, будь-яке обмеження прав і свобод особи повинно бути чітким та законодавчо визначеним, однак у даному випадку таке обмеження, як неможливість отримання паспорта громадянина України у формі книжечки, законодавством не передбачено.

Оскільки Мелітопольський МВ УДМС України в Запорізькій області (яким надано відповідь від 05.12.2017 за вих.№2318/157-С) є структурним підрозділом УДМС України в Запорізькій області та оскільки дії відповідача розглядаються як дії держави в цілому і такі дії порушують основоположні права, свободи громадян, то вони визнаються протиправними.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень (ч.1 ст.2 КАС України).

Відтак, суд вважає, що права позивача, ОСОБА_2 будуть поновлені, а інтереси захищеними якщо відповідача буде зобовязано оформити та видати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт громадянина України у формі книжечки відповідно до «Положення про паспорт громадянина України», затвердженого 26.06.1992 Постановою Верховної Ради України №2503-ХІІ.

Аналогічна правова позиція викладена Великою Палатою Верховного Суду 19.09.2018 у постанові по зразковій справі №806/3265/17 (Пз/9901/2/18).

У ст.19 Конституції України зазначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (ч.1 ст.9 КАС України).

Відповідно до ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням зясованих обставин, досліджених матеріалів справи суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Доводи відповідача не приймаються судом до уваги виходячи з вище зазначеного.

Судові витрати складаються із судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи (ч.1 ст.132 КАС України).

Суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі (ч.1 ст.143 КАС України).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.9, 77, 132, 143, 243-246 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити у повному обсязі.

Визнати протиправною відмову Мелітопольського міського відділу управління державної міграційної служби України в Запорізької області (72309, Запорізька область, м.Мелітополь, вул.І.Алексєєва, буд.26; ) у видачі ОСОБА_2 паспорта громадянина України у формі книжечки відповідно до «Положення про паспорт громадянина України», затвердженого 26.06.1992 Постановою Верховної Ради України №2503-ХІІ.

Зобов'язати Мелітопольський міський відділ управління державної міграційної служби України в Запорізької області (72309, Запорізька область, м.Мелітополь, вул.І.Алексєєва, буд.26; ) оформити та видати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт громадянина України у формі книжечки відповідно до «Положення про паспорт громадянина України», затвердженого 26.06.1992 Постановою Верховної Ради України №2503-ХІІ.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили у строк та порядок визначений ст.255 КАС України.

Рішення суду першої інстанції оскаржується у строк та порядок встановлений ст.ст.292, 295, 297 КАС України.

Повний текст судового рішення складено 29.10.2018.

Суддя О.О. Прасов