Справа № 812/1676/18
Суддя: Сіваченко Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2018-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 жовтня 2018 року справа №812/1676/18

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ, вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Сіваченка І.В., суддів Шишова О.О., Блохіна А.А., розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 30 липня 2018 року (повне судове рішення складено 30 липня 2018 року в м. Сєвєродонецьку) у справі № 805/3482/18-а (суддя в І інстанції Свергун І.О.) за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

В червні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області (далі Управління) про:

- визнання протиправними дії відповідача щодо відмови позивачу в перерахунку пенсії з 01.01.2018 на підставі абзацу 3 статті 59 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» ;

- зобов`язання відповідача зробити перерахунок та виплату заборгованості по пенсії позивачу відповідно до частини 3 статті 59 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі Закон № 796-ХІІ), у відповідності до положень Постанови Кабінету Міністрів України від 15.11.2017 № 851 «Про внесення змін до Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», починаючи з 01.01.2018 з урахуванням фактично сплачених сум (а.с.2-4).

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 30 липня 2018 року відмовлено у задоволені позовних вимог повністю (а.с. 53-57).

Не погодившись з судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив суд скасувати рішення суду першої інстанції, прийняти нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтуванні апеляційної скарги зазначено, що військовозобов`язані, призвані на військові збори та отримавши інвалідність при виконанні обов`язків військової служби при ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, належать до військовослужбовців в розумінні статті 10 Закону № 796-ХІІ (а.с. 62-64).

Сторони в судове засідання не з`явились, про дату та місце розгляду справи повідомлялись судом належним чином.

Справа розглянута у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами відповідно до ч. 1 ст. 306 КАС України.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, залишити без задоволення, з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Управлінні та отримує пенсію по інвалідності, що підтверджується протоколом від 24.10.2014 та розпорядженням від 07.04.2016 № 821493 про призначення пенсії (а.с.32, 36).

Позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, інвалідом другої групи, що підтверджується відповідними посвідченнями та довідками МСЕК (а.с.9-10, 12-13).

Згідно з експертним висновком Донецької регіональної міжвідомчої експертної комісії від 30.05.2008 № 25526/18-7 захворювання ОСОБА_1 пов`язане з виконанням обов`язків військової служби з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (а.с.16).

Відповідно до архівної довідки від 17.02.2005 № 10630/1, виданої галузевим державним архівом Міністерства оборони України, згідно з архівними документами військової частини № 68555 ОСОБА_1 приймав участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у період з 23.01.1988 по 19.05.1988 (а.с.15).

Згідно з розрахунком стажу позивача № п/с 821493 останній проходив дійсну військову службу в період з 14.11.1975 по 16.11.1977 (а.с.38). При встановленні періоду проходження позивачем дійсної військової служби суд бере до уваги, що період з 14.11.1975 по 16.11.1977 не оспорюється позивачем.

Витягом із військового квитка позивача серії НОМЕР_1 підтверджується, що з 23.01.1988 по 19.05.1988 він приймав участь у роботах з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (а.с.14).

23.05.2018 позивач звернувся до відповідача із заявою довільної форми, в якій просив здійснити йому перерахунок та виплату пенсії з 01.10.2017, обчисливши її з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на перше січня відповідного року, відповідно до ч. 3 ст. 39 Закону України "Про статус та соціальний захист осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", п. 9-1 Постанови КМУ від 23.11.2011 № 1210, п.п. 2-3 Постанови КМУ від 15.11.2017 № 851 (а.с.8).

Листом від 06.06.2018 № 176/П-7 Управління повідомило позивача про відсутність підстав для перерахунку пенсії з розрахунку п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, оскільки позивач не є особою, яка брала участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження дійсної строкової служби (а.с.6).

Не погодившись із не проведенням перерахунку пенсії позивач звернувся до суду із даним позовом.

Відмовляючи у задоволені позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку, що для отримання пенсії на підставі ч. 3 ст. 59 Закону № 796-XII пенсіонер має відповідати таким критеріям: 1) особа брала участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї; 2) участь особи відбувалась під час проходження дійсної строкової служби; 3) особа набула статусу особи з інвалідністю внаслідок вищевказаної участі.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками, викладеними в рішенні суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Перевіряючи відповідність закону вчиненої суб`єктом владних повноважень у спірних правовідносинах, суд зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 44 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Порядок дій територіальних органів ПФУ при розгляді та вирішенні заяв фізичних осіб громадян з приводу призначення (перерахунку) пенсії визначений ст. 82 Закону України «Про пенсійне забезпечення», ч. 5 ст. 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та конкретизований нормами Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування"(затверджений постановою Правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, у силу яких рішення у формі протоколу за матеріалами звернення має бути прийнято протягом 10 днів з дня надходження заяви за формою згідно з Порядком №22-1.

Результати розгляду суб`єктом владних повноважень звернення громадянина з питання призначення (перерахунку) пенсії у порядку ч. 3 ст. 59 Закону № 796-ХІІ ані за строком прийняття рішення, ані за процедурою, ані за формою волевиявлення закону не суперечать.

Стаття 59 Закону № 796-ХІІ стосується виключно військовослужбовців, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи.

Визначені у цій статті умови та підстави призначення пенсії по інвалідності відповідній категорії осіб у Законі України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 01 липня 1992 року № 2532-12 у редакціях: законів України «Про внесення змін до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 05 жовтня 2006 року № 231-V (діяла до 01 жовтня 2017 року) та «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03 жовтня 2017 року № 2148-VIII (діє з 01 жовтня 2017 року) не змінювалися.

Частиною 3 ст. 59 Закону № 796-ХІІ у редакції Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 05 жовтня 2006 року № 231-V було визначено, що особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок чого стали інвалідами, пенсія по інвалідності обчислюється відповідно до цього Закону або за бажанням цих осіб з п`ятикратного розміру заробітної плати, що був встановлений на час їхнього перебування в зоні відчуження.

Отже, ч. 3 ст. 59 Закону № 796-ХІІ у редакції, чинній до 01 жовтня 2017 року, було визначено одну категорію осіб, які мали право на обчислення пенсії з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, а саме: особи, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок чого стали інвалідами.

Водночас, ч. 3 ст. 59 Закону № 796-ХІІ у редакції, чинній з 01 жовтня 2017 року, передбачено, що особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю, пенсія по інвалідності обчислюється відповідно до цього Закону або за бажанням таких осіб - з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої Законом на 1 січня відповідного року.

Таким чином, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» розширено перелік категорій осіб, на яких вказана норма розповсюджується, а саме: осіб, які брали участь у інших ядерних аваріях та випробуваннях, а також осіб, які брали участь у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї.

Враховуючи вищезазначене, ч. 3 ст. 59 Закону № 796-ХІІ передбачає, що її дія (право на обчислення пенсії по інвалідності за особливою процедурою) поширюється на осіб, які відповідають наступним критеріям:

1) особа брала участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, або

2) особа брала участь у ліквідації наслідків інших ядерних аварій та випробувань, або

3) особа брала участь у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї.

Таке право виникає у зазначених осіб лише за наявності у сукупності трьох умов (розширене тлумачення зазначеної статті без внесення змін до ч. 3 ст. 59 Закону № 796-ХІІ не допускається):

1) особа має статус особи з інвалідністю;

2) особа отримала статус особи з інвалідність виключно внаслідок участі у ліквідації відповідних наслідків та у військових навчаннях;

3) особа брала участь у ліквідації відповідних наслідків та військових навчаннях лише під час проходження дійсної строкової служби.

Як вже зазначалось вище та підтверджується матеріалами справи, згідно з військовим квитком НОМЕР_1 позивач з 23 січня 1988 року по 19 травня 1988 року брав участь в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Згідно з експертним висновком Донецької регіональної міжвідомчої експертної комісії від 30.05.2008 № 25526/18-7 захворювання ОСОБА_1 пов`язане з виконанням обов`язків військової служби з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Відповідно до архівної довідки від 17.02.2005 № 10630/1, виданої галузевим державним архівом Міністерства оборони України, згідно з архівними документами військової частини № 68555 ОСОБА_1 приймав участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у період з 23.01.1988 по 19.05.1988.

Згідно з розрахунком стажу позивача № п/с 821493 останній проходив дійсну військову службу в період з 14.11.1975 по 16.11.1977.

Витягом із військового квитка позивача серії НОМЕР_2 підтверджується, що з 23.01.1988 по 19.05.1988 він приймав участь у роботах з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Виходячи з аналізу вищевказаних документів, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що позивач є інвалідом ІІ групи, отримав інвалідність внаслідок участі у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, однак брав участь у ліквідації відповідних наслідків не під час проходження дійсної строкової служби, відтак, він не має право на перерахунок пенсії. обчисленої з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, відповідно до статті 59 Закону № 796-ХІІ.

Відтак, позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню.

Доводи позивача не спростовують того факту, що він приймав участь у ліквідації наслідків ЧАЕС поза межами проходження ним дійсної строкової служби.

Аналогічного висновку про відсутність підстав для задоволення таких позовних вимог дійшов Верховний Суд в ухвалі від 08.05.2018 у справі 820/1148/18 (номер рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень - 73901590).

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Відповідно до положень ч.1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, оскільки суд першої дійшов вірного висновку про необхідність відмови у задоволені позовних вимог, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Керуючись статтями 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 30 липня 2018 року у справі № 812/1676/18 залишити без змін.

Повне судове рішення - 30 жовтня 2018 року.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді І.В. Сіваченко

О.О. Шишов

А.А. Блохін