Справа № 754/11841/18
Суддя: Шмигельський Д. І.
Дата ухвалення: 2018-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Номер провадження 2-а/754/559/18
РІШЕННЯ

Іменем України

02 листопада 2018 року Суддя Деснянського районного суду м. Києва Шмигельський Д.І., розглянувши справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 (02217, АДРЕСА_1) до Інспектора патрульної поліції 1-ї роти батальйону ПП в м. Бориспіль УПП у Київській області капрала поліції Малюченка Дмитра Олександровича (08301, Київська область, м. Бориспіль, вул. Кошового, 4) про скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В :

03.09.2018 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача про визнання дій незаконними та скасування постанови, мотивуючи свої вимоги тим, що 24.08.2018 року о 09 годині 15 хвилин інспектором патрульної поліції Малюченком Д.О. відносно нього була винесена постанова про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 255,00 грн. У постанові зазначено про те, що він, керуючи автомобілем «Renault Laguna», номерний знак НОМЕР_1, по вул. Бориспіль, 7 в с. Гора Бориспільського району Київської області, здійснив невимушену зупинку на естакаді, чим порушив п. 15.9 (в) Правил дорожнього руху. Але позивач вважає дану постанову незаконною, оскільки інспектор незаконно розглянув справу на місці зупинки автомобіля, не надав можливості позивачу скористатися у повному обсязі своїми правами та порушив вимоги щодо процедури розгляду справи відповідно до ст. 278, 279 КУпАП. На підставі викладеного позивач звертається до суду з даним позовом, в якому просить визнати дії інспектора незаконними та скасувати постанову серія НК № 645513 від 24.08.2018 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КпАП України у вигляді штрафу у розмірі 255,00 грн.

Відповідно до вимог ст. 19, 257 ЦПК України справа за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Інспектора патрульної поліції 1-ї роти батальйону ПП в м. Бориспіль УПП у Київській області капрала поліції Малюченка Д.О. про скасування постанов розглядалася за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Представник відповідача у встановлений судом строк надав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що інспектором Малюченком Д.О. правомірно винесено постанову про накладення адміністративного стягнення відносно ОСОБА_1 При винесенні постанови були дотриманні всі норми чинного законодавства України та права особи, яка притягувалася до адміністративної відповідальності, а тому адміністративний позов є безпідставним та необґрунтованим. На підставі викладеного представник відповідача просить відмовити в задоволенні позову.

Вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КпАП України у вигляді штрафу у розмірі 255, 00 грн., що підтверджується постановою інспектора патрульної поліції Малюченка Д.О. від 24.08.2018 року.

У постанові зазначено про те, що ОСОБА_1 керуючи автомобілем «Renault Laguna», номерний знак НОМЕР_1, по вул. Бориспіль, 7 в с. Гора Бориспільського району Київської області, здійснив невимушену зупинку на естакаді, чим порушив п. 15.9 (в) Правил дорожнього руху.

Згідно із п. 15.9 (в) Правил дорожнього руху зупинка забороняється на естакадах, мостах, шляхопроводах і під ними, а також у тунелях.

У своїх позовних вимогах ОСОБА_1, не заперечуючи факт порушення ним п. 15.9 (в) Правил дорожнього руху, а саме: здійснення 24.08.2018 року невимушеної зупинки транспортного засобу на естакаді, посилається на те, що інспектор незаконно розглянув справу на місці зупинки автомобіля, не надав можливості позивачу скористатися у повному обсязі своїми правами та порушив вимоги щодо процедури розгляду справи відповідно до ст. 278, 279 КУпАП.

Суд вважає доводи позивача безпідставними, виходячи з наступного.

Згідно із ст. 1 КпАП України основним завданням його є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України і законних інтересів громадян, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов'язків, відповідальності перед суспільством.

В силу ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є, зокрема, захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ст. 6, 19 Конституції України органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених Конституцією межах і відповідно до законів України. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Згідно вимог ст. 258 КпАП України протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. Постанова у справі про адміністративне правопорушення складається у двох екземплярах, один з яких вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Диспозицією ч. 1 ст. 122 КУпАП передбачено відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова) особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 280 КпАП України орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов?язаний з?ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом?якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з?ясувати всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Підставою притягнення до адміністративної відповідальності є вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що інспектором під час виконання своїх повноважень та винесення постанови про накладення адміністративного стягнення були дотримані завдання провадження в справах про адміністративні правопорушення.

Позивач в позовній заяві, зазначає, що інспектор не мав права виносити постанову про адміністративне стягнення на місці вчинення правопорушення, а мав це зробити за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення, тобто УПП м. Києва, яке розташоване за адресою: м. Київ, вул. Народного ополчення, 9, оскільки винесення постанови на місці вчинення правопорушення порушує його права. Позивач, підтверджуючи свою позицію, посилається на Рішення Конституційного Суду України від 26.05.2015 року № 5-рп/2015, відповідно до якого, «аналіз положень глави 22 Кодексу в системному зв'язку з положеннями його глави 17 вказує на те, що підстав для ототожнення місця вчинення адміністративного правопорушення з місцем розгляду справи про таке правопорушення немає, а словосполучення "на місці вчинення правопорушення" і "за місцем його вчинення", які містяться у статтях 258, 276 Кодексу, мають різне цільове спрямування і різний правовий зміст. Зокрема, словосполучення "за місцем його вчинення", застосоване у положенні частини першої статті 276 Кодексу, за якою "справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення", вказує на місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення у межах його територіальної юрисдикції згідно з адміністративно-територіальним устроєм України».

Однак, у вищевказаному Рішенні йдеться про випадки, коли уповноважений орган спочатку складає протокол про адміністративне правопорушення, а потім виносить постанову про накладення адміністративного стягнення, оскільки складання протоколу про адміністративне правопорушення та розгляд уповноваженим органом (посадовою особою) справи про таке правопорушення належать до різних стадій адміністративного провадження.

Разом з тим, згідно ч. 2 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Так, за умовами Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого у неавтоматичному режимі, що затверджена наказом МВС України від 07.11.2015 року за №1395, визначено, що у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, поліцейський одразу виносить постанову про притягнення до адміністративної відповідальності, без складання протоколу.

Аналізуючи зібрані доказів їх сукупності, суд приходить до висновку, що постанова від 24.08.2018 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 255,00 грн., була винесена інспектором патрульної поліції Малюченком Д.О. у відповідності до ч. 2 ст. 258 КУпАП та Інструкції, що не суперечить Рішенню Конституційного Суду України, оскільки в самому рішенні вказано, що «перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом», отже, правопорушення за ч. 1 ст. 122 КУпАП, відноситься до цього виключного переліку. При цьому, інспектором поліції було встановлено всі об'єктивні обставини справи, інших доказів, які б підтверджували протиправні дії відповідача при винесені постанови, позивач до суду не надав.

Відповідно до ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає вимоги ОСОБА_1 безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 6, 8, 9, 19, 77, 241-247, 257-263, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, Кодексом України про адміністративні правопорушення, Правилами дорожнього руху України, -

В И Р І Ш И В :

В задоволені позовних вимог ОСОБА_1 (02217, АДРЕСА_1) до Інспектора патрульної поліції 1-ї роти батальйону ПП в м. Бориспіль УПП у Київській області капрала поліції Малюченка Дмитра Олександровича (08301, Київська область, м. Бориспіль, вул. Кошового, 4) про скасування постанови, - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду через Деснянський районний суд м. Києва протягом десяти днів з моменту проголошення.

Головуючий: Д.І. Шмигельський