Справа № 465/1693/16-а
Суддя: Мороз Л.Л.
Дата ухвалення: 2018-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

31 жовтня 2018 року

Київ

справа №465/1693/16-а

адміністративне провадження №К/9901/22236/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Мороз Л.Л.,

суддів: Бучик А.Ю., Гімона М.М.,

розглянувши у порядку попереднього розгляду у касаційній інстанції адміністративну справу №465/1693/16-а

за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у Франківському районі міста Львова про зобовязання вчинити дії, провадження по якій відкрито

за касаційною скаргою Залізничного обєднаного управління Пенсійного фонду України міста Львова на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 30 травня 2017 року, ухвалену у складі колегії суддів: головуючого судді Заверухи О.Б., суддів Гінди О.М., Ніколіна В.В.,

в с т а н о в и в :

У березні 2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України у Франківському районі міста Львова, в якому з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просила зобовязати відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії з 1 жовтня 2014 року по 8 грудня 2014 року та з 18 березня 2016 року, обчисленої відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу», у розмірі 70% заробітної плати, з урахуванням матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, матеріальної допомоги на оздоровлення, індексації заробітної плати, згідно Порядку коригування розміру виплат, що включаються в заробіток для обчислення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу», затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 11 серпня 2003 року № 226/509, з урахуванням фактично виплачених сум пенсії.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що Управління Пенсійного фонду України у Франківському районі м. Львова відмовило їй у перерахунку пенсії, мотивуючи відмову тим, що включення у складові заробітної плати для обчислення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» сум індексації, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та матеріальної допомоги на оздоровлення не передбачене нормами чинного законодавства, чим порушило її права.

Постановою Франківського районного суду м. Львова від 17 лютого 2017 року адміністративний позов задоволено в повному обсязі.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 30 травня 2017 року скасовано постанову Франківського районного суду м. Львова від 17 лютого 2017 року та ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги за період з 1 жовтня 2014 року по 8 грудня 2014 року включно залишено без розгляду та зобовязано Управління Пенсійного фонду України у Франківському районі м. Львова здійснити перерахунок та виплату пенсії з 18 березня 2016 року, обчисленої відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» у розмірі 70% заробітної плати з урахуванням матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, матеріальної допомоги на оздоровлення, індексації заробітної плати, з урахуванням фактично виплачених сум пенсії.

Частково задовольняючи позов, суд дійшов висновку про те, що суми матеріальної допомоги та індексації заробітної плати входять до системи оплати праці державного службовця, є структурою заробітної плати для нарахування пенсії. Оскільки з цих виплат нараховані та сплачені страхові внески, вони підлягають включенню до складу заробітної плати для призначення пенсії.

Не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції в частині задоволення позовних вимог, Залізничне обєднане управління Пенсійного фонду України міста Львова подало касаційну скаргу, у якій просить скасувати судове рішення апеляційної інстанції та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити. В обґрунтування своїх вимог заявник посилається на неправильне застосування судами норм матеріального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що вказані допомоги не включені до переліку складових заробітної плати, передбачених ч.2 ст.33 Закону України «Про державну службу», а індексація не може враховуватись під час обчислення пенсії відповідно до норм ст.37 цього Закону.

У поданих запереченнях позивач просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а постанову апеляційного суду без змін.

Суд, переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, дійшов висновку про залишення скарги без задоволення, а судового рішення без змін, з огляду на нижченаведене.

Суди встановили, що позивачу з 1 жовтня 2014 року призначено пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу». Загальний стаж роботи ОСОБА_1 становить 36 років 3 місяці 20 днів, стаж державної служби 13 років 11 місяців 10 днів. Пенсія встановлена у розмірі 70% заробітної плати, до якої включено оклад, доплата за ранг, надбавка за вислугу років, премії та інші надбавки.

18 березня 2016 року позивач звернулася до Управління Пенсійного Фонду України у Франківському районі м. Львова з заявою про перерахунок пенсії з врахуванням сум індексації, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та матеріальної допомоги на оздоровлення, які нею були отримані під час роботи, що підтверджується довідкою Управління Пенсійного Фонду України в Личаківському районі м. Львова від 02.03.2016 №2036/06-35.

Проте, Управління Пенсійного Фонду України у Франківському районі м. Львова листом від 23 березня 2016 року повідомило позивача про відмову у здійсненні перерахунку пенсії з врахуванням сум індексації, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та матеріальної допомоги на оздоровлення, оскільки включення таких виплат до складу заробітної плати для призначення пенсії не передбачене нормами чинного законодавства.

Вважаючи, такі дії відповідача неправомірними, позивач звернулась з зазначеним позовом до суду.

Відповідно до частини 1 статті 37 Закону України Про державну службу (в редакції, чинній на час призначення пенсії) на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 70 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 70 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Згідно із частиною першою статті 1 Закону України Про оплату праці заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Відповідно до статті 2 вказаного Закону визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати.

Частиною другою статті 33 Закону України Про державну службу (в редакції, чинній на час призначення пенсії) передбачено, що заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Також відповідно до частини 6 статті 95 Кодексу законів про працю заробітна плата підлягає індексації у встановленому законодавством порядку.

Статтею 66 Закону України Про пенсійне забезпечення визначено, що до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

В статті 41 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування визначаються виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії. Так, зокрема, до такого доходу (заробітної плати) враховуються: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно із зазначеним Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

Таким чином, для обчислення пенсії включаються усі види оплати праці (виплат, доходу), на які нараховано збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

Отже, апеляційний суд дійшов правильного та обґрунтованого висновку про те, що отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії.

З огляду на зазначене, суд погоджується з висновками суду апеляційної інстанції про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Відповідачем постанова апеляційного суду в частині залишення без розгляду позовних вимог за період з 1 жовтня 2014 року по 8 грудня 2014 року не оскаржується, а тому, з урахуванням вимог 341 КАС України, не переглядається.

За змістом частини першої статті 350 КАС суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Апеляційний суд ухвалив судове рішення, правильно застосувавши норми матеріального права та не допустив порушень норм процесуального права, тому касаційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення апеляційного суду без змін.

Також суд вважає за необхідне задовольнити клопотання про заміну відповідача у справі.

Відповідно до статті 52 Кодексу адміністративного судочинства України у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обовязкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обовязкові для особи, яку він замінив.

Постановою Кабінету Міністрів України від 21.12.2016 №988 «Деякі питання функціонування територіальних органів Пенсійного фонду України» Управління Пенсійного фонду України у Франківському районі міста Львова реорганізовано шляхом злиття до новоутвореного Залізничного обєднаного управління Пенсійного фонду України міста Львова.

Керуючись статтями 52, 343, 350, 356 КАС України, Суд, -

п о с т а н о в и в :

Замінити відповідача у справі його правонаступником Управління Пенсійного фонду України у Франківському районі міста Львова на Залізничне обєднане управління Пенсійного фонду України міста Львова.

Касаційну скаргу Залізничного обєднаного управління Пенсійного фонду України міста Львова залишити без задоволення.

Постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 30 травня 2017 року у справі №465/1693/16-а залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена.

...........................

...........................

...........................

Л.Л. Мороз

А.Ю. Бучик

М.М. Гімон ,

Судді Верховного Суду