Справа № 804/3538/18
Суддя: Дєєв Микола Владиславович
Дата ухвалення: 2018-09-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 вересня 2018 року Справа № 804/3538/18
Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Дєєв М.В., одноособово розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про з визнання протиправним рішення та зобов'язання вчинити певні дії,-
ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому просить: визнати протиправним рішення Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі № 2658/03/21 від 29.12.2017р. про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком; зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити та виплачувати пенсію за віком ОСОБА_1, з врахуванням періоду навчання, всього стажу роботи зазначеного у трудовій книжці, заробітної плати для обчислення пенсії, як не працюючому пенсіонеру, але в розмірі не меншому ніж прожитковий мінімум для непрацездатних осіб, починаючи з дати звернення - 13.09.2017р. та здійснювати виплату пенсії на визначений пенсіонером банківській рахунок.
В обґрунтування позову позивачем зазначено, що зазначив, що у вересні 2002 р. позивач виїхав з України на постійне проживання до Держави Ізраїль, де був прийнятий на консульський облік в консульському відділі посольства України в Державі Ізраїль. 13.09.2017 р. позивач через представника за нотаріально посвідченою довіреністю - ОСОБА_2 звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком як науковому працівнику, при цьому листом № 2658/03/21 від 29.12.2017 р. ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком як науковому працівнику відмовлено. Позивач вважає вказану відмову необґрунтованою та такою, що не відповідає вимогам чинного законодавства, у зв'язку з чим просив суд позовні вимоги задовольнити.
21.05.2018р. ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду було відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду в порядку письмового провадження та встановлено відповідачу строк для подання письмового відзиву на позовну заяву протягом 15 днів з дня отримання копії ухвали про відкриття провадження у справі.
На виконання вимог ухвали суду 19.06.2018 р. на адресу суду надійшов відзив відповідача на позовну заяву, в якому відповідач просив суд у задоволенні позову відмовити та зазначив,що враховуючи той факт, що ОСОБА_1 не надав документів, підтверджуючих постійне місце проживання (реєстрації) в Україні, не має 35 років страхового стажу, та зважаючи на той факт , що закордонний паспорт громадянина України ОСОБА_1 недійсний, оскільки термін його дії закінчився 13.02.2018р., у призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України «Про наукову та науково - технічну діяльність» було відмовлено.
Зазначена справа перебувала в провадженні судді Кононенко О.В.
14.08.2018р. на підставі розпорядження керівника апарату Дніпропетровського окружного адміністративного суду № 2176д було проведено перерозподіл даної справи та передано вказану справу судді Дєєву М.В.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.08.2018р. адміністративну справу № 804/3538/18 прийнято до провадження та призначено розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін з 06.09.2018 р.
За викладених обставин, у відповідності до вимог ст.ст. 258, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
Дослідивши матеріали справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступні обставини.
Судом встановлено, що до вересня 2002р. ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, проживав в АДРЕСА_1, надалі виїхав на постійне місце проживання до Ізраїлю, де перебуває на консульському обліку посольства України в Державі Ізраїль.
13.09.2017р. ОСОБА_1 через представника за нотаріально посвідченою довіреністю - ОСОБА_2 звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком як науковому працівнику.
Листом № 2658/03/21 від 29.12.2017р. ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком як науковому працівнику було відмовлено, та зазначено, що між Україною та Державою Ізраїль не укладено міжнародних договорів про соціальне забезпечення, позивачем не надано документів, підтверджуючих 35 років страхового стажу та постійне місце проживання (реєстрації) в Україні.
Позивач вважає дії Пенсійного фонду щодо відмови йому у призначенні пенсії за віком, на підставі заяви від 13.09.2017 р. протиправними, що і стало підставою для звернення позивача з даним позовом до суду.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Право на отримання пенсії в України є конституційним правом громадянина України.
Відповідно до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» пенсії звільненим зі служби особам, зазначеним у статті 12 цього Закону, які виїхали на постійне місце проживання за кордон, не призначаються, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.
Відповідно до п.2 ч.1 ст. 49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» виплата пенсії припиняється на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.
Згідно з ст. 51 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», у разі виїзду пенсіонера на постійне місце проживання за кордон пенсія, призначена в Україні, за заявою пенсіонера може бути виплачена йому за шість місяців наперед перед від'їздом, рахуючи з місяця, що настає за місяцем зняття з обліку за місцем постійного проживання. Під час перебування за кордоном пенсія виплачується в тому разі, якщо це передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.
Згідно з ч.1 ст.7 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» загальнообов'язкове державне пенсійне страхування здійснюється за принципами рівноправності застрахованих осіб щодо отримання пенсійних виплат та виконання обов'язків стосовно сплати страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.
Відповідно до ч.3 ст.2 Протоколу №4 Конвенції про захист прав і основних свобод людини кожна людина має право на вільне пересування і свободу вибору місця проживання. Кожна людина має право залишати будь-яку країну, включаючи свою власну.
Згідно з ч.2 ст.2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.
Відповідно до Рішення Конституційного Суду України №25-рп/2009 від 7 жовтня 2009 року порядок виплати пенсії громадянам, які виїхали на постійне місце проживання за кордон, регулюється нормами Закону України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування» з урахуванням рішення Конституційного Суду України щодо неконституційності положень п.2 ч.1 ст. 49, другого речення ст. 51 Закону України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування».
Тобто, з дня набрання чинності Рішенням Конституційного Суду України №25-рп/2009 щодо неконституційності положень п.2 ч.1 ст.49, другого речення ст. 51 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» виникли підстави для поновлення конституційного права особи на виплату пенсії, виплата якої була зупинена на підставі положень зазначеного Закону.
Як зазначив Європейський суд з прав людини (надалі - ЄСПЛ) у рішенні по справі «Пічкур проти України», яке набрало статусу остаточного 07.02.2014 р., право на отримання пенсії як таке стало залежним від місця проживання заявника. Це призвело до ситуації, в якій заявник, пропрацювавши багато років у своїй країні та сплативши внески до системи пенсійного забезпечення, був зовсім позбавлений права на пенсію лише на тій підставі, що він більше не проживає на території України (п.51 цього рішення).
У п.54 вказаного рішення ЄСПЛ зазначив, що наведених вище міркувань ЄСПЛ достатньо для висновку про те, що різниця в поводженні, на яку заявник скаржився, порушувала статтю 14 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), згідно з якою користування правами та свободами, визнаними в Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національних меншин, майнового стану, народження, або за іншою ознакою, у поєднанні зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції, якою передбачено право кожної фізичної або юридичної особи мирно володіти своїм майном та закріплено, що ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Враховуючи те, що рішення ЄСПЛ є джерелом права та обов'язковими для виконання Україною відповідно до ст. 46 Конвенції, суди при розгляді справ зобов'язані враховувати практику ЄСПЛ, у тому числі й у рішенні у справі «Пічкур проти України», як джерело права відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».
Отже, проживаючи в Ізраїлі, як громадянин України, позивач має такі ж самі конституційні права, як й інші громадяни держави, оскільки Конституція України та пенсійне законодавство України не допускають обмеження права на соціальний захист, зокрема права на отримання пенсії за ознакою місця проживання.
Таким чиноом, відсутність у позивача постійного місця проживання на території України не може бути підставою для відмови позивачу у призначенні пенсії за віком.
Статтею 44 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері праці та соціальної політики, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.
Відповідно до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», заява про призначення пенсії непрацюючим громадянам і членам їх сімей подається заявником особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, безпосередньо до органу, що призначає пенсію, за місцем, проживання (реєстрації), або законним представником відповідно до законодавства за місцем проживання (реєстрації) заявника.
Відповідно до п. 2.1 Порядку встановлено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються, такі документи: документ про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків, документи про стаж, для підтвердження заробітної плати відділом персоніфікованого обліку надаються індивідуальні відомості про застраховану особу за період з 01 липня 2000 року, документи про місце проживання (реєстрації) особи та ін.
Згідно з п. 2.9. Порядку особа, яка звертається за пенсією (незалежно від виду пенсії), повинна предявити паспорт (або інший документ, що засвідчує цю особу, місце її проживання (реєстрації) та вік).
Відповідно до п. 2.23. Порядку документи, необхідні для призначення пенсії, можуть бути подані як в оригіналах, так і копіях, посвідчених нотаріально або адміністрацією підприємства, установи, організації, що подає документи заявника для призначення пенсії, чи органом, що призначає пенсію. Документи про стаж, вік та заробітну плату подаються тільки в оригіналах. У разі якщо підтвердженням страхового стажу є трудова книжка, надається копія з неї, завірена адміністрацією підприємства, установи, організації за місцем останньої роботи або органом, що призначає пенсію.
Відповідно до ст.5 Закону України «Про громадянство України» документами, що підтверджують громадянство України є: паспорт громадянина України, паспорт громадянина України для виїзду за кордон та ін.
З матеріалів справи вбачається, що 13.09.2017р. позивач через свого представника за нотаріально посвідченою довіреністю звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком як науковому працівнику та надав також копії нотаріально засвідчених документів та їх оригінали для звіряння (трудова книжка, паспорт, довідка для присвоєння ідентифікаційного номера, диплом, диплом кандидата наук, довідка про наукову роботу, довідка про заробітну плату, атестат старшого наукового співробітника).
У наданому суду відзиві на позовну заяву відповідач зазначає підставу для відмови у задоволенні позову те, що станом на дату розгляду справи судом закордонний паспорт громадянина України ОСОБА_1 не дійсний, оскільки термін його дії закінчився 13.02.2018р.
Проте, суд не погоджується з таким твердженням відповідача з огляду на те, що з заявою про призначення пенсії та паспортом позивач звернувся 13.09.2017р. до закінчення терміну його дії.
Абзацом 8 частини 2 статті 5 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначено, що виключно цим Законом визначаються: пенсійний вік чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на призначення пенсії за віком.
Згідно з частиною 1 статті 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 та на час звернення до Пенсійного фонду з заявою про призначення пенсії за віком, як науковому працівнику пенсійний вік позивача склав 63 роки, страховий стаж відповідно до записів трудової книжки склав 30 років 7 місяців 23 дні.
Листом № 2658/03/21 від 29.12.2017р. Пенсійним фондом було відмовлено позивачу у призначенні пенсії пенсії за віком відповідно до Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність», оскільки позивач не має 35 років страхового стажу.
Проте, суд вважає, що якщо навіть у позивача і не вистачає страхового стажу для призначення пенсії як науковому працівнику, Пенсійний фонд повинен був розглянути питання про призначення позивачу пенсії за віком відповідно до ст. 26 Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».
Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку про протиправність рішення Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі № 2658/03/21 від 29.12.2017р. про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком.
Відповідно до п. «д» ч. 3 ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення», до стажу роботи зараховується також навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.
Згідно з п. 1.7 Порядку, звернення за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-якій час після виникнення права на пенсію або не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку. Днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви. Якщо заява пересилається поштою (крім випадків призначення (поновлення) пенсій), днем звернення за пенсією вважається дата, що зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви. У разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис. Якщо вони будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата, зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви.
Відповідно до п.6 Порядку виплати пенсій та грошової допомоги через поточні рахунки в банках, затвердженого постановою Кабінетом Міністрів України від від 30 серпня 1999 р. № 1596, одержувачі самостійно вибирають уповноважений банк для відкриття поточного рахунка.
Згідно з ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосуванні практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Обираючи належний спосіб захисту порушеного права, необхідно зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України №475/97-ВР від 17 липня 1997 року.
Отже, «ефективний засіб правового захисту» у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату.
Аналогічний правовий висновок був викладений у постанові Верховного суду України від 16.09.2015р. у справі №21-1465а15, у якій ВСУ зазначив, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним і таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося б примусове виконання рішення.
Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області призначити пенсію за віком ОСОБА_1, з врахуванням періоду навчання, всього стажу роботи зазначеного у трудовій книжці, заробітної плати для обчислення пенсії, як не працюючому пенсіонеру, але в розмірі не меншому ніж прожитковий мінімум для непрацездатних осіб, починаючи з дати звернення - 13.09.2017р. та здійснювати виплату пенсії на визначений пенсіонером банківській рахунок.
Згідно з положеннями частини першої статті 139 КАС України, при задоволені позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрат, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Враховуючи, що адміністративний позов задоволено повністю, сплачений позивачем судовий збір за подачу адміністративного позову до суду в сумі 704,80 грн. підлягає поверненню.
Керуючись ст.ст. 139, 243-246, 257-263 Кодексу адміністративного судочинства України, -
Визнати протиправним рішення Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі № 2658/03/21 від 29.12.2017р. про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком.
Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити пенсію за віком ОСОБА_1, з врахуванням періоду навчання, всього стажу роботи зазначеного у трудовій книжці, заробітної плати для обчислення пенсії, як не працюючому пенсіонеру, але в розмірі не меншому ніж прожитковий мінімум для непрацездатних осіб, починаючи з дати звернення - 13.09.2017р. та здійснювати виплату пенсії на визначений пенсіонером банківській рахунок.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 704,80 грн. (сімсот чотири гривні вісімдесят копійок).
Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені ст. ст.295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя (підпис) Рішення не набрало законної сили 20.09.2018р. Помічник судді З оригіналом згідно Помічник судді М.В. Дєєв І.В. Калита І.В. Калита