Справа № 804/4126/18
Суддя: Боженко Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2018-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2018 року

Справа № 804/4126/18

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді

Боженко Наталії Василівни

за участі секретаря судового засідання

Трошиної А.С.

за участі:

представника позивача

представника відповідача

Сидорчук І.С.

Бабій О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом Комунального виробничого підприємства Кам’янської міської ради "Міськводоканал" до Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень № та № від 23.04.2018 року, -

ВСТАНОВИВ:

05.06.2018 року Комунально виробниче підприємство Кам’янської міської ради «Міськводоканал» звернулося до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області, в якій просить:

- скасувати та визнати протиправним податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у Дніпропетровській області № від 23.04.2018 року;

- скасувати та визнати протиправним податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у Дніпропетровській області № від 23.04.2018 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в ході камеральної перевірки з питань своєчасності сплати узгоджених податкових зобов'язань з податку на додану вартість відповідачем було встановлено несвоєчасну сплату сум узгоджених податкових зобов'язань визначених у податкових деклараціях за листопад-грудень 2015 року; січень, квітень-грудень 2016 року; квітень-грудень 2017 року, що є порушенням вимог п. 50.1 ст. 50, п. 57.1 ст. 57 та 203.2 ст. 203 Податкового кодексу України. На підставі акту перевірки від 06.04.2018 року № 17054/339/04-36-12-08-33/33855098 відповідачем були винесені податкові повідомлення-рішення від 23.04.2018 року № про застосування штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 10% погашеної суми податкового боргу на суму 11 376 243,20 грн. та № про застосування штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 20% погашеної суми податкового боргу на суму 1 631 320,00 грн. Вказані податкові повідомлення-рішення позивач вважає протиправними та такими, що підлягають скасуванню з тих підстав, що підприємством узгоджені податкові зобов'язання з ПДВ за листопад-грудень 2015 року; січень, квітень-грудень 2016 року; квітень-грудень 2017 року були сплачені у своєчасно та повному обсязі, однак у зв'язку із наявністю податкового боргу, всі платежі, сплачені по вказаним деклараціям були зараховані відповідачем у погашення існуючого боргу. Також, зазначають, що підприємству було погоджено розстрочку сплати податкового зобов'язання, у зв’язку з чим порушення строку сплати не було.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 липня 2018 року відкрито провадження по даній справі та призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 07 серпня 2018 року.

02 серпня 2018 року на адресу суду надійшов відзив на адміністративний позов, в якому зазначено, що відповідачем правомірно було проведено перевірку позивача та нараховані штрафні санкції, оскільки позивачем не своєчасно було погашено узгодженні зобов'язання.

07 серпня 2018 року підготовче засідання відкладено на 21 серпня 2018 року, у зв’язку з задоволенням клопотання представника позивача про його відкладення.

21 серпня 2018 року на адресу суду надійшла від позивача відповідь на відзив, в якій зазначено, зокрема, що при складанні акту камеральної перевірки відповідачем не враховано, що позивач з об'єктивних причин деякі суми податку сплатив пізніше, ніж визначено нормами п.57.1 ст. 57 Податкового кодексу України. Нестача грошових коштів призвела до виникнення заборгованості по податках та зборах, які підлягають сплаті до бюджетів всіх рівнів.

21 серпня 2018 року підготовче засідання відкладено на 30 серпня 2018 року, у зв’язку з задоволенням клопотання представника відповідача про його відкладення.

30 серпня 2018 року на адресу суду надійшли заперечення на відповідь КП КМР "Міськводоканал", в яких відповідач зазначає, зокрема, що позивачем не спростовано факт встановлених порушень, які викладені в акті перевірки.

Ухвалою суду від 30 серпня 2018 року закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 20 вересня 2018 року.

У судовому засіданні 20 вересня 2018 року оголошено перерву до 02 жовтня 2018 року.

Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав та просив задовольнити його з підстав, викладених у позовній заяві та відповіді на відзив від 20.08.2018 року, скасувавши податкові повідомлення-рішення № та № від 23.04.2018 року.

Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнала, просила в задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на обставини викладені у відзиві на позов від 02.08.2018 року, в якому вказано, що Комунальним виробничим підприємством Кам’янської міської ради «Міськводоканал» були подані податкові декларації з податку на додану вартість за період – за листопад-грудень 2015 року; січень, квітень-грудень 2016 року; квітень-грудень 2017 року, в яких підприємством самостійно були визначені податкові зобов'язання, що підлягали сплаті до Державного бюджету України. В ході камеральної перевірки, проведеної 06.04.2018 року було встановлено сплату узгоджених податкових зобов'язань за вказані періоди із затримкою. У зв'язку із встановленими порушеннями сплати позивачем узгоджених грошових зобов'язань, податковим органом правомірно були винесені податкові повідомлення-рішення від 23.04.2018 року № та № про застосування на підставі п. 126.1 ст. 126 Податкового кодексу України штрафних (фінансових) санкцій у розмірі відповідно 10% та 20% погашеної суми податкового боргу.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає наступне.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що Комунальне виробниче підприємство Кам’янської міської ради «Міськводоканал» () перебуває на обліку в Кам’янському ОДПІ Головного управління ДФС у Дніпропетровській області.

06 квітня 2018 року головним державним ревізором-інспектором відділу адміністрування ПДВ території обслуговування Кам’янської ОДПІ управління податків і зборів з юридичних осіб ГУ ДФС у Дніпропетровській області Шкарупою О.А., на підставі пп. 19-1.1. п. 19.1 ст. 19, пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 , у порядку пп. 75.1.1 п. 75.1 ст. 75 та ст. 76 Податкового кодексу України проведено камеральну перевірку Комунального виробничого підприємства Кам’янської міської ради «Міськводоканал» () з питання своєчасності сплати узгоджених податкових зобов'язань з податку на додану вартість, визначених згідно декларацій з ПДВ за листопад-грудень 2015 року, січень, квітень-грудень 2016 року, квітень-грудень 2017 року, за результатами якої складено акт № 17054/339/04-36-12-08-33/33855098.

Перевіркою встановлено порушення п. 50.1 ст. 50, п. 57.1 ст. 57 та п. 203.2 ст. 203 Податкового кодексу України, в частині несвоєчасної сплати податку на додану вартість, визначених згідно декларацій з податку на додану вартість за листопад-грудень 2015 року, січень, квітень-грудень 2016 року, квітень-грудень 2017 року.

На підставі акту перевірки від 06.04.2018 року № 17054/339/04-36-12-08-33/33855098 Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області винесені податкові повідомлення-рішення від 23.04.2018 року № про застосування штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 10% погашеної суми податкового боргу на суму 11 376 243,20 грн. та № про застосування штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 20% погашеної суми податкового боргу на суму 1 631 320,00 грн.

Не погоджуючись із вказаними податковим повідомленнями-рішеннями, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Вирішуючи правомірність прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 75 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального.

Предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов’язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.

Відповідно до п. 76.3 ст. 76 Податкового кодексу України камеральна перевірка податкової декларації або уточнюючого розрахунку може бути проведена лише протягом 30 календарних днів, що настають за останнім днем граничного строку їх подання, а якщо такі документи були надані пізніше, - за днем їх фактичного подання.

Камеральна перевірка з інших питань проводиться з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу.

Таким чином, відповідачем було проведено камеральну перевірку з питань своєчасної сплати узгодженої суми податкового зобов'язання з ПДВ, з урахуванням строків давності, визначених в ст. 102 Податкового кодексу України.

За нормами пункту 54.1 статті 54 Податкового кодексу України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

За приписами пункту 57.1 статті 57 цього кодексу платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до пункту 126.1 статті 126 Податкового кодексу України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Судовим розглядом справи встановлено, що позивачем були подані податкові декларації з податку на додану вартість за листопад-грудень 2015 року, січень, квітень-грудень 2016 року, квітень-грудень 2017 року, однак податкові зобов'язання не були сплачені в строки визначені Податковим кодексом України, що підтверджується матеріалами справи.

В тому числі, між Спеціалізованою Державною податковою інспекцією з обслуговування великих платників у м.Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління ДФС та КВП Дніпродзержинської міської ради "Міськводоканал" укладено договір про розстрочення грошових зобов'язань від 11 квітня 2016 року №9, відповідно до якого СДПІ надає позивачу розстрочення сплати грошових зобов'язань на загальну суму 1 606 361, 00 грн. під проценти строком з 30.03.2016 року до 18.05.2016 року, копія якого наявна с матеріалах справи.

Суд зазначає, що пунктом 100.1 ст.100 Податкового кодексу України розстроченням, відстроченням грошових зобов'язань або податкового боргу є перенесення строків сплати платником податків його грошових зобов'язань або податкового боргу під проценти, розмір яких дорівнює розміру 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, діючої на день прийняття контролюючим органом рішення про розстрочення, відстрочення грошових зобов'язань або податкового боргу.

Норма пункту 126.1 статті 126 Податкового кодексу України, як випливає з її змісту, є універсальним приписом, який підлягає застосуванню в будь-яких випадках прострочення встановленого Податковим кодексом України строку сплати узгодженого податкового зобов'язання.

Отже, незалежно від того, з яких причин платником податку не було своєчасно погашено узгоджену суму грошового зобов'язання, такий платник після фактичного погашення боргу повинен сплатити суму штрафу у розмірі, який залежить від терміну прострочення.

Зазначене пояснюється тим, що передбачена пунктом 126.1 статті 126 Податкового кодексу України відповідальність у вигляді штрафу застосовується в силу самого факту погашення податкового боргу з простроченням, і розмір такої відповідальності залежить виключно від терміну прострочення, а не від способу і порядку погашення податкового боргу (добровільного чи примусового, в повній сумі або частинами).

Ураховуючи наведене, розстрочення чи відстрочення сплати грошових зобов'язань не звільняє платника податків від відповідальності, передбаченої пунктом 126.1 статті 126 Податкового кодексу України.

Обставини, які зумовлюють застосування штрафу, передбаченого пунктом 126.1 статті 126 Податкового кодексу України, виникають у силу самого факту погашення грошового зобов'язання з простроченням строків, передбачених Податковим кодексом України, а не строків, визначених у договору між платником податків та контролюючим органом.

Такий договір не може встановити інших строків сплати узгодженого податкового зобов'язання порівняно з тими, що визначені нормами Податкового кодексу України.

Обсяг податкового обов'язку, а також відповідальність за його невиконання визначається виключно нормами податкового законодавства, у тому числі пунктом 126.1 статті 126 Податкового кодексу України. Факт дотримання при цьому строків сплати, встановлених у договорі, не впливає на порушення строків сплати узгоджених грошових зобов'язань, визначених Податковим кодексом України, і не може нівелювати правове значення останніх.

Правопорушення, відповідальність за яке встановлена пунктом 126.1 статті 126.1 Податкового кодексу України, полягає в несвоєчасній сплаті суми узгодженого грошового зобов'язання. Відповідне порушення є закінченим у момент збігу передбаченого податковим законодавством строку сплати узгодженого, але не сплаченого платником податків грошового зобов'язання, а розмір штрафу визначається нормативно та фактично залежить від тривалості прострочення до моменту погашення боргу (до 30 днів або понад 30 днів).

У свою чергу розстрочення у порядку ст.100 Податкового кодексу України сума податкового боргу (сплата якої на час укладення договору №9 вже була простроченою) не впливає на факт вчинення правопорушення, оскільки воно є вчиненим до моменту відповідного розстрочення, а тому розстрочення не змінює обсягу відповідальності платника податків (не зменшує і не збільшує).

При цьому проценти, розмір яких дорівнює розміру 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, діючої на день прийняття контролюючим органом рішення про розстрочення, відстрочення грошових зобов'язань або податкового боргу, нараховані у межах терміну перенесення строків сплати платником податків його податкового боргу, при цьому штрафні санкції, визначені ст.126 ПК України, застосовані до позивача поза межами терміну, на який перенесено строк сплати податкових зобов'язань позивачем на підставі договорів, а саме за час затримки до/після настання строку сплати за відповідним рішенням.

Відповідно до пункту 87.1 статті 87 Податкового кодексу України джерелами самостійної сплати грошових зобов'язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів. Сплата грошових зобов'язань або погашення податкового боргу платника податків з відповідного платежу може бути здійснена також за рахунок надміру сплачених сум такого платежу (без заяви платника) або за рахунок помилково та/або надміру сплачених сум з інших платежів (на підставі відповідної заяви платника) до відповідних бюджетів.

За визначенням у підпункті 14.1.152 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України погашенням податкового боргу - це зменшення абсолютного значення суми такого боргу, підтверджене відповідним документом; а податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання (підпункт 14.1.175 цих же статті і пункту).

За правилами пункту 87.9 статті 87 Податкового кодексу України у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов'язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до статті 95 цього Кодексу або за рішенням суду у випадках, передбачених законом. Спрямування коштів платником податків на погашення грошового зобов'язання перед погашенням податкового боргу забороняється, крім випадків спрямування цих коштів на виплату заробітної плати та єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Із системного тлумачення пункту 87.9 статті 87 Податкового кодексу України випливає, що законом імперативно встановлено обов’язок податкового органу здійснювати зарахування коштів, що сплачує платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків, а платнику податків встановлено заборону спрямовувати кошти на погашення грошового зобов'язання перед погашенням податкового боргу (крім випадків спрямування цих коштів на виплату заробітної плати та єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування).

Відповідно до пункту 100.6 статті 100 Податкового кодексу України розстрочені суми грошових зобов'язань або податкового боргу (в тому числі окремо - суми штрафних (фінансових) санкцій) погашаються рівними частками починаючи з місяця, що настає за тим місяцем, у якому прийнято рішення про надання такого розстрочення.

Відповідно до пункту 131.2 статті 131 Податкового кодексу України при погашенні суми податкового боргу (його частини) кошти, що сплачує такий платник податків, у першу чергу зараховуються в рахунок податкового зобов'язання. У разі повного погашення суми податкового боргу кошти, що сплачує такий платник податків, в наступну чергу зараховуються у рахунок погашення штрафів, в останню чергу зараховуються в рахунок пені. Якщо платник податків не виконує встановленої цим пунктом черговості платежів або не визначає її у платіжному документі (чи визначає з порушенням зазначеного порядку), контролюючий орган самостійно здійснює такий розподіл такої суми у порядку, визначеному цим пунктом.

Згідно з пунктом 3.9 Порядку розстрочення (відстрочення) грошових зобов’язань (податкового боргу) платників податків, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України від 10.10.2013 №574, з дати укладання (підписання) договору до закінчення строку дії договору про розстрочення (відстрочення) грошового зобов’язання (податкового боргу) пеня та штрафи на розстрочений податковий борг не нараховуються.

Враховуючи зазначене, платник податків притягається до відповідальності у вигляді штрафу за порушення строку сплати узгоджених сум грошових зобов’язань, передбаченого статтею 126 Податкового кодексу України, в залежності від кількості днів затримки сплати узгодженої суми грошових зобов’язань з дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати грошових зобов’язань, і до дня укладання договору про розстрочення податкового боргу. Нарахування штрафів здійснюється у день сплати розстроченої суми податкового боргу на суму фактичної сплати.

Зарахування сум в рахунок погашення заборгованості підтверджується зворотнім боком облікової картки платника податку, яка міститься в матеріалах справи, відповідно до якої було розрахована сума штрафу в залежності від строку затримки сплати узгоджених платежів до 30 календарних днів або більше 30 календарних днів.

При цьому, позивачем не заперечується той факт, що з об'єктивних причин деякі суми податку було сплачено пізніше, ніж визначено нормами п.57.1 ст. 57 Податкового кодексу України, оскільки позивач є стратегічно важливим об'єктом для міста, адже є єдиним виконавцем послуг в місті Кам"янське з централізованого водопостачання та водовідведення.

Однак, слід зазначити, що згідно зі ст. 67 Конституції України, кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

У зв’язку з чим, приймаючи податкові повідомлення-рішення, що є предметом оскарження відповідач діяв у межах повноважень та у спосіб, що передбачений Податковим кодексом України.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Розглянувши подані учасниками справи документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що відповідач як суб'єкт владних повноважень довів правомірність винесення податкових повідомлень-рішень № та № від 23.04.2018 року про застосування до позивача штрафних санкцій, а тому позовні вимоги про скасування зазначених вище податкових повідомлень-рішень є необґрунтованими.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до приписів ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст. ст. 139, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову Комунального виробничого підприємства Кам’янської міської ради "Міськводоканал" до Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень № та № від 23.04.2018 року - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 12 жовтня 2018 року.

Суддя

Н.В. Боженко