Справа № 513/662/15-а
Суддя: Стародуб О.П.
Дата ухвалення: 2018-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

31 жовтня 2018 року

м.Київ

справа №513/662/15-а

адміністративне провадження №К/9901/2612/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого Стародуба О.П.,

суддів Анцупової Т.О., Кравчука В.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 24.09.2015р. (судді: Коваль М.П., Запорожан Д.В., Шеметенко Л.П.) у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Саратському районі Одеської області про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії,

встановив:

У червні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Саратському районі Одеської області, в якому просила:

визнати неправомірною бездіяльність відповідача щодо не проведення перерахунку її пенсії відповідно до ст. 37-1 Закону України від 16.12.1993р. № 3723-ХІІ «Про державну службу», починаючи з 01.01.2013р. у розмірі 90 відсотків суми її заробітної плати, виходячи з розміру заробітної плати, зазначеної у довідці Управління Пенсійного фонду України в Саратському районі Одеської області про заробітну плату від 29.05.2015р. № 1637/03;

зобов'язати відповідача провести перерахунок призначеної їй пенсії відповідно до ст. 37-1 Закону України від 16.12.1993р. № 3723-ХІІ «Про державну службу», починаючи з 01.01.2013р., у розмірі 90 відсотків суми її заробітної плати, виходячи з розміру заробітної плати, зазначеної у довідці Управління Пенсійного фонду України в Саратському районі Одеської області від 29.05.2015р. № 1637/03 - 3661,73 грн. та виплатити їй з 01.01.2013р. недоотриману пенсію з урахуванням вже виплачених сум пенсії.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач порушив її право на перерахунок призначеної пенсії, передбачене статтею 37-1 Закону України від 16.12.1993р. № 3723-ХІІ «Про державну службу», в редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин.

Ухвалою Саратського районного суду Одеської області від 07.07.2015р. позовні вимоги за період з 01.01.2013р. по 28.11.2014р. залишено без розгляду.

Постановою Саратського районного суду Одеської області від 07.07.2015р. позовні вимоги задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність відповідача щодо не проведення позивачу перерахунку пенсії відповідно до ст. 37-1 Закону України від 16.12.1993р. № 3723-Х11 "Про державну службу", починаючи з 29.11.2014р., у розмірі 90% суми її заробітної плати, зазначеної у довідці Управління Пенсійного фонду України в Саратському районі Одеської області від 29.05.2015р. № 1637/03 про заробітну плату.

Зобов'язати відповідача провести перерахунок призначеної позивачу пенсії відповідно до ст.37-1 Закону України від 16.12.1993р. № 3723-Х11 "Про державну службу", починаючи з 29.11.2014р., у розмірі 90% суми її заробітної плати, зазначеної у довідці Управління пенсійного фонду України в Саратському районі Одеської області від 29.05.2015р. № 1637/03, а саме 3661 гривня 73 копійки.

Зобов'язано відповідача виплатити позивачу недоотриману з 29.11.2014р. пенсію з урахуванням вже виплачених сум пенсії.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 24.09.2015р. змінено рішення суду першої інстанції, викладено її резолютивну частину в іншій редакції:

Визнано протиправними дії відповідача щодо відмови у проведенні позивачу перерахунку пенсії відповідно до ст. 37-1 Закону України від 16.12.1993 року № 3723-ХІІ «Про державну службу» з 02.06.2015р. на підставі довідки Управління Пенсійного фонду України в Саратському районі Одеської області від 29.05.2015р. № 1637/03.

Зобов'язано відповідача провести перерахунок та виплату призначеної позивачу пенсії відповідно до ст. 37-1 Закону України від 16.12.1993р. № 3723-ХІІ «Про державну службу» з 02.06.2015р. у розмірі 88% відсотків від суми її заробітної плати зазначеній у довідці Управління Пенсійного фонду України в Саратському районі Одеської області від 29.05.2015р. № 1637/03.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В іншій частині постанову Саратського районного суду Одеської області від 07.07.2015р. залишено без змін.

З ухваленим у справі судовим рішенням апеляційного суду не погодилася позивач, подала касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

В обґрунтування касаційної скарги посилається на те, що згідно п. 5 Постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2000 року № 865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розміру заробітку для обчислення пенсії» перерахунок пенсій провадиться з місяця підвищення розміру заробітної плати працюючого державного службовця на підставі поданої заяви та довідок, виданих державними органами за останнім місцем роботи, а вона мала право на перерахунок пенсії з 01.01.2013р.

Крім того, апеляційний суд необґрунтовано не застосував до спірних правовідносин положення ст. 37-1 Закону України Про державну службу, яка була чинна на момент призначення пенсії позивачу, що передбачала право на перерахунок її пенсії у розмірі 90% суми заробітної плати.

Заперечень на касаційну скаргу до суду не надходило.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права суд приходить до висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних мотивів та передбачених законом підстав.

В ході розгляду справи судами попередніх інстанцій встановлено, що позивач перебуває на обліку у відповідача з 29.10.2008р.

Позивачу протоколом від 04.11.2008р. № 454 призначено пенсію, як матері інваліда з дитинства, яка виховала його до шестирічного віку, зі зниженням пенсійного віку, у розмірі 88% її заробітної плати. Стаж державної служби на час призначення пенсії складав 18 років 05 місяців 20 днів.

Позивача 29.05.2015р. звільнено з посади головного спеціаліста по роботі з персоналом УПФУ в Саратському районі Одеської області за власним бажанням у звязку з виходом на пенсію відповідно до статті 38 КЗпП згідно наказу УПФУ в Саратському районі Одеської області № 19-ос (а.с.8).

Згідно довідки УПФУ в Саратському районі Одеської області, виданої позивачці, її заробітна плата на посаді головного спеціаліста по роботі з персоналом УПФУ в Саратському районі Одеської області, на яку нараховуються страхові внески на загальнообовязкове державне пенсійне страхування, а з 01 січня 2011 року єдиний внесок на загальнообовязкове державне соціальне страхування, з 01 січня 2013 року становить 3661,73 грн.

Судом першої інстанції з огляду матеріалів пенсійної справи позивача встановлено, що позивач 02.06.2015р. звернулась до відповідача з заявою про перерахунок пенсії у звязку зі звільненням з роботи (а.с.30).

Листом відповідача від 09.06.2015р. № 18/Р-01 позивачу відмовлено у перерахунку пенсії з посиланням на те, що відповідно до п. 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 213 від 02.03.2015р. у разі неприйняття до 01.06.2015р. закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01.06.2015р. скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне грошове утримання призначаються відповідно до Закону України «Про державну службу» та інших законів (а.с.20).

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що до спірних правовідносин підлягали застосуванню положення ст. 37-1 Закону України Про державну службу, яка була чинна на момент призначення пенсії позивачу, а тому у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв'язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій.

Змінюючи рішення суду першої інстанції апеляційний суд виходив з того, що статтею 37-1 Закону України від 16.12.1993р. № 3723-ХІІ Про державну службу в редакції, яка діяла до 01.01.2015р., було передбачено, що у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв'язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій.

Апеляційний суд дійшов висновку про те, що позивач має право на перерахунок пенсії на підставі поданої відповідачу довідки Управління Пенсійного фонду України в Саратському районі Одеської області від 29.05.2015р. № 1637/03, та в межах призначеної пенсії у розмірі 88% від заробітної плати позивача .

Зобов'язуючи відповідача провести перерахунок та виплату призначеної позивачу пенсії відповідно до ст. 37-1 Закону України від 16.12.1993р. № 3723-ХІІ «Про державну службу» з 02.06.2015р. апеляційний суд виходив з того, що позивачем 02.06.2015р. подано довідку Управління Пенсійного фонду України в Саратському районі Одеської області від 29.05.2015р. № 1637/03, на підставі якої згідно вимог ч. 4 ст. 45 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» та чинного на час звернення позивача положення п. 4 постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2000р. №865 Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії проведення перерахунку пенсії позивачу має бути проведено з часу, коли особа звернулася за перерахунком пенсії з відповідною заявою з усіма необхідними документами.

Такі висновки суду апеляційної інстанції колегія суддів вважає передчасними з наступних мотивів та передбачених законом підстав.

Так, із змісту позовної заяви вбачається, що позивач просила визнати протиправною відмову у перерахунку пенсії на підставі довідки Управління Пенсійного фонду України в Саратському районі Одеської області від 29.05.2015р. № 1637/03 та зобовязати відповідача здійснити такий перерахунок.

З матеріалів справи вбачається, що 02.06.2015р. позивач звернулась до відповідача з заявою про перерахунок пенсії у звязку з працевлаштуванням звільненням.

Інших заяв про перерахунок пенсії, в тому числі у звязку із збільшенням заробітку працюючим державним службовцям, суду надано не було і в матеріалах справи такі відсутні.

При цьому сама позивач в касаційній скарзі посилається на те, що її заява про перерахунок пенсії від 02.06.2015р. обумовлена її звільненням з роботи, а не з підвищенням розміру заробітної плати, а в поданій заяві вона просила поновити з 01.04.2015р. виплату пенсії та здійснити її перерахунок з врахуванням всіх видів заробітку.

В порушення вимог ст. 159 КАС України щодо законності та обґрунтованості судового рішення судами першої та апеляційної інстанцій фактичні обставини справи встановлено не повно і не всебічно, а висновки судів про часткове задоволення позову не підтверджені відповідними доказами.

Так, судами не встановлено чи було припинено виплату пенсії на час роботи позивача на державній службі за яким видом перерахунку звернулась позивач до відповідача 02.06.2015р. та чи волевиявлення позивача було спрямоване на перерахунок чи на відновлення виплати пенсії.

Також вирішуючи справу суди не встановили чи зверталась позивач у встановленому законом порядку до відповідача із заявою про перерахунок на підставі ст. 37-1 Закону України Про державну службу раніше призначеної їй пенсії.

Відповідно до ч. 2 ст. 341 КАС України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Згідно пункту 1 частини 2 статті 353 КАС України, підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази.

За таких обставин рішення судів першої та апеляційної інстанції підлягають скасуванню, а справа направленню до суду першої інстанції на новий розгляд.

Керуючись статтями 349, 343, 353, 359 Кодексу адміністративного судочинства України,

постановив:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Саратського районного суду Одеської області від 07.07.2015р. та постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 24.09.2015р. у даній справі скасувати, а справу направити до суду першої інстанції на новий розгляд.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

О.П. Стародуб

Т.О. Анцупова

В.М. Кравчук