Справа № 1340/4481/18
Суддя: Москаль Ростислав Миколайович
Дата ухвалення: 2018-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа № 1340/4481/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2018 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Москаля Р.М. розглянув в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Порічанської сільської ради Яворівського району Львівської області до Яворівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області, за участі третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_1, про визнання протиправною та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В:

Порічанська сільська рада Яворівського району Львівської (далі - Порічанська сільська рада) звернулася до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Яворівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області з вимогою скасувати постанову про накладення штрафу від 17.09.2018 ВП № 42474410. Позивач вважає рішення державного виконавця про накладення штрафу за невиконання рішення суду у справі №1329/516/2012 без поважних причин протиправним та таким, що підлягає скасуванню. Стверджує, що з обєктивних причин не може виконати в десятиденний строк судове рішення щодо виконання вимог п.20 статті 20 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» по виділенню ОСОБА_1 земельної ділянки для індивідуального житлового будівництва, оскільки це потребує певної процедури, визначеної статтею 118 ЗК України.

Відповідач надіслав суду відзив на позов та копію матеріалів виконавчого провадження (а.с.33-35, 36-94), просить суд у задоволенні позовних вимог відмовити. У відзиві державний виконавець виклав хронологію та послідовність вчинення виконавчих дій та вказав, що рішення суду з 2013 року не виконане Порічанською сільською радою. Відповідач вважає, що правомірно прийняв постанову про накладення штрафу від 17.09.2018 ВП № 42474410.

Ухвалою від 16.10.2018 суд на підставі статті 49 КАС України суд залучив до участі у справі ОСОБА_1, яка є стягувачем у виконавчому провадженні №42474410, як третю особу на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору. Третя особа письмові пояснення щодо позову Порічанської сільської ради та відзиву Яворівського районного ВДВС Головного територіального управління юстиції у Львівській області не подала.

Відповідно до положень статті 20 КАС України в редакції, чинній на дату прийняття оскаржуваної постанови, ця справа предметно підсудна окружному адміністративному суду.

Учасники справи в судове засідання 22.10.2018 не прибули. Представник позивача подав клопотання про долучення доказів. Представник відповідача послався на значну завантаженість, просив суд розглянути справу без участі представника Яворівського ВДВС. З огляду на викладені обставини суд 22.10.2018 ухвалив на підставі частини девятої статті 205 КАС України завершити розгляд справи та постановити рішення суду в порядку письмового провадження 31.10.2018.

Суд дослідив долучені до матеріалів справи заяви по суті спору та письмові докази, врахував пояснення представників сторін, оцінив їх в сукупності та встановив такі фактичні обставини справи та відповідні правовідносини:

Яворівський районний суд Львівської області в порядку Кодексу адміністративного судочинства України 05.12.2013 прийняв постанову № 2а/460/32/2013, якою повністю задовольнив адміністративний позов ОСОБА_1 до Порічанської сільської ради. Цією постановою суд, зокрема, зобов'язав Порічанську сільську раду Яворівського району Львівської області виконати вимоги п.20 статті 20 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» по виділенню ОСОБА_1 земельної ділянки для індивідуального житлового будівництва за її заявою від 12.06.2007.

Згідно відмітки на постанові (а.с.16), ця постанова набрала законної сили, 28.02.2014 на її примусове виконання видано виконавчий лист (а.с. 37-38).

Виконавчий лист тривалий час знаходився на виконанні у ВДВС Яворівського РУЮ, постанови державного виконавця про закінчення виконавчого провадження неодноразово скасовувалися місцевим судом. Так, 15.02.2018 Яворівський районний суд у справі № 460/4356/17 скасував постанову державного виконавця Яворівського РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області ВП №42474410 від 26.09.2017 про закінчення виконавчого провадження. Це рішення набрало законної сили 20.03.2018 (а.с. 72-76).

За заявою ОСОБА_1 від 23.03.2018 та на підставі рішення Яворівського районного суду № 460/4356/17 від 15.02.2018 державний виконавець Яворівського РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області 10.07.2018 прийняв постанову № 42474410 про відновлення виконавчого провадження (а.с. 78-79).

20.08.2018 державний виконавець скерував сторонам виконавчого провадження повідомлення № 26471, зобовязав Порічанську сільську раду виконати рішення суду, а саме вимоги п.20 статті 20 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» по виділенню ОСОБА_1 земельної ділянки для індивідуального житлового будівництва за її заявою протягом десяти робочих днів (а.с. 80).

У відповідь на цю вимогу державного виконавця Порічанська сільська рада скерувала державному виконавцю Яворівського РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області лист від 08.08.2018 № 294. Боржник повідомив державного виконавця, що 27.07.2018 сільська рада провела тридцять другу сесію, на яку висунуто питання щодо добровільного виконання рішення Яворівського районного суду Львівської області від 05.12.2013 у справі № 1329/516/2012 про виділення ОСОБА_1 земельної ділянки для будівництва житлового будинку. Оскільки в селі Ямельня відсутні вільні сформовані земельні ділянки для будівництва житлового будинку, сільська рада почала процедуру розробки детального плану території для формування земельної ділянки для будівництва житлового будинку гр. ОСОБА_1 (а.с. 81). На підтвердження цих обставин сільська рада надала державному виконавцю рішення № 653 від 27.07.2018 «Про виконання рішення Яворівського районного суду Львівської області від 05.12.2013 у справі №1329/516/2012».

Так, 27.07.2018 Порічанська сільська рада прийняла рішення № 653 «Про виконання рішення Яворівського районного суду Львівської області від 05.12.2013 у справі № 1329/516/2012» (а.с. 82-83). За наслідками розгляду листа №23073 Яворівського РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області від 10.07.2018, рішення Яворівського районного суду Львівської області від 05.12.2013 у справі №1329/516/2012 та заяви ОСОБА_1 та враховуючи відсутність містобудівної документації щодо нової забудови населеного пункту села Ямельня Яворівського району Львівської області, сільська рада вирішила надати дозвіл на виготовлення детального плану території в районі вулиці Нова в селі Ямельня Яворівського району Львівської області для формування земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку гр. ОСОБА_1 Замовником визначено виконавчий комітет сільської ради, який зобовязано забезпечити організацію оформлення вихідних даних на розробку детального плану території в районі вулиці Нова в с. Ямельня Яворівського району Львівської області, проведення процедури громадських слухань, погодження проекту та передачу його на затвердження сесії Порічанської сільської ради.

01.08.2018 Порічанська сільська рада уклала з приватним підприємством «ЗемСвіт» договір № 32/18-ПЗД для виготовлення плану земельної ділянки. Предметом цього договору є комплекс робіт для виготовлення плану (кадастрової зйомки) земельної ділянки для виготовлення детального плану території по вул. Нова в селі Ямельня Яворівського району Львівської області (а.с. 98).

31.08.2018 державний виконавець надіслав Порічанській сільській раді повідомлення № 273360, констатував, що рішення суду не є виконаним, оскільки гр. ОСОБА_1 не надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної та з посиланням на частину 6 статті 26, статтю 63 Закону України «Про виконавче провадження» зобовязав боржника протягом десяти робочих днів виконати рішення суду.

У відповідь на цей лист боржник у виконавчому провадженні листом від 04.09.2018 № 367 повідомив державного виконавця про відсутність сформованих земельних ділянок на території населених пунктів Порічанської сільської ради, а також про вжиті на виконання рішення суду заходи та прийняте рішення про утворення таких ділянок шляхом виготовлення містобудівної документації, що свідчить вжиття заходів та прогрес щодо виконання рішення суду. Окрім того, боржник повідомив державного виконавця про те, що ОСОБА_1 не додала до заяви графічних матеріалів щодо бажаного місця розташування земельної ділянки, тому розробка детального плану території є важливим в контексті формування земельної ділянки для обслуговування та будівництва житлового будинку заявниці. Відтак, боржник вчиняє дії для виконання рішення Яворівського районного суду (а.с. 85).

17.09.2018 державний виконавець склав акт, в якому вказав про невиконання боржником рішення суду, оскільки ОСОБА_1 земельна ділянка не виділена. З огляду на це державний виконавець прийняв постанову ВП № 42474410 про накладення на Порічанську сільську раду штрафу за невиконання рішення суду в розмірі 5100 грн. (а.с 87-88). Як правову підставі для прийняття цієї постанови державний виконавець вказав статті 63, 75 Закону України «Про виконавче провадження», а також покликається на рішення Яворівського районного суду Львівської області № 460/4356/17 від 15.02.2018 (а.с 87-88).

Суд встановив, що на території села Ямельня немає вільних земельних ділянок, що можуть бути використані під забудову і які ще не передані у власність чи користування із земель державної або комунальної власності, що підтверджується довідкою Порічанської сільської ради від 19.10.2018 № 458 (а.с. 96).

Довідкою, виданою ПП «ЗемСвіт» № 65 від 19.10.2018 голові Порічанської сільської ради засвідчено, що роботи по виготовленню плану (кадастрової зйомки) земельної ділянки для виготовлення детального плану по вул. Нова в селі Ямельня Яворівського району Львівської області тривають (а.с. 97).

При прийнятті рішення суд керується такими правовими нормами:

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 05.10.2016 № 1404-VІІІ (далі Закон № 1404-VІІІ) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини першої статті 18 Закону № 1404-VІІІ виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 26 Закону № 1404-VІІІ за заявою стягувача про примусове виконання рішення виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону.

Частиною шостою цієї статті визначено, що за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).

Статтею 63 Закону № 1404-VІІІ визначено:

- за рішеннями, за якими боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження (частина перша);

- у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність (частина друга).

- виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником. У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження (частина третя).

Статтею 75 Закону № 1404-VІІІ визначено відповідальність за невиконання рішення, що зобовязує боржника вчинити певні дії. Згідно з частиною 1 статті 75 Закону № 1404-VІІІ у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобовязує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Відповідно до статті 25 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.1997 № 280/97-ВР (далі Закон № 280/97-ВР) сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

Пунктом 34 частини першої статті 26 Закону № 280/97-ВР виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються відповідно до закону питання регулювання земельних відносин.

До відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать делеговані повноваження щодо організації і здійснення землеустрою, погодження проектів землеустрою (пункт 9 частини першої статті 33 Закону № 280/97-ВР).

Відповідно до статті 46 Закону № 280/97-ВР сесія ради є повноважною, якщо в її пленарному засіданні бере участь більше половини депутатів від загального складу ради (частина 12 статті 46).

Частиною першою статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

За змістом положень статті 122 ЗК України вирішення питань щодо передачі земельних ділянок у власність або в користування із земель державної чи комунальної власності належить до компетенції відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування. Зокрема, сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або в користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Відповідно до частини шостої статті 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення будівництва та обслуговування житлового будинку у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови в наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку (абзац перший частини сьомої статті 118 ЗК України).

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність (частина дев'ята статті 118 ЗК України).

За визначенням, наведеним в пункті в статті 1 Закон України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17.02.2011 № 3038-VI (далі Закон № 3038-VI):

- детальний план території - містобудівна документація, що визначає планувальну організацію та розвиток території;

- містобудівна документація - затверджені текстові та графічні матеріали з питань регулювання планування, забудови та іншого використання територій.

Частиною першою статті 16 Закону № 3038-VI визначено, що планування територій на місцевому рівні здійснюється шляхом розроблення та затвердження генеральних планів населених пунктів, планів зонування територій і детальних планів території, їх оновлення та внесення змін до них.

Згідно з частиною першою статті 26 Закону № 3038-VI режим забудови територій, визначених для містобудівних потреб, встановлюється у генеральних планах населених пунктів, планах зонування та детальних планах територій (частина перша).

Відповідно до приписів статті 19 Закону № 3038-VI детальний план території розробляється з метою визначення планувальної організації і функціонального призначення, просторової композиції і параметрів забудови та ландшафтної організації кварталу, мікрорайону, іншої частини території населеного пункту, призначених для комплексної забудови чи реконструкції, та підлягає стратегічній екологічній оцінці (частина перша).

На підставі та з урахуванням положень затвердженого детального плану території може розроблятися проект землеустрою щодо впорядкування цієї території для містобудівних потреб, який після його затвердження стає невідємною частиною детального плану території (частина третя).

Детальний план території у межах населеного пункту розглядається і затверджується виконавчим органом сільської, селищної, міської ради протягом 30 днів з дня його подання, а за відсутності затвердженого в установленому цим Законом порядку плану зонування території - відповідною сільською, селищною, міською радою (частина восьма).

Відповідно до статті 181 ЗК України землеустрій - це сукупність соціально-економічних та екологічних заходів, спрямованих на регулювання земельних відносин та раціональної організації території адміністративно-територіальних одиниць, суб'єктів господарювання, що здійснюються під впливом суспільно-виробничих відносин і розвитку продуктивних сил.

Відповідно до частини першої статті 50 Закону України «Про землеустрій» від 22.05.2003 № 858-IV (далі Закон № 858-IV) проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється у разі формування нової земельної ділянки (крім поділу та об'єднання) або зміни цільового призначення земельної ділянки.

Згідно з частиною першою статті 51 Закону № 858-IV проекти землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів складаються на основі затверджених у встановленому законодавством порядку генеральних планів населених пунктів або можуть розроблятись окремою їх частиною. Проекти землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів розробляються на підставі рішення відповідної сільської, селищної, міської ради (частина пята статті 51) та відповідно до статті 186 ЗК України затверджується сільською радою.

Оцінюючи аргументи учасників справи суд керується такими міркуваннями:

Виходячи з аналізу наведених вище норм Закону № 1404-VІІІ підставою для накладення на боржника штрафу є встановлений державним виконавцем факт невиконання без поважних причин рішення, яким боржника зобов'язано особисто вчинити певні дії.

При цьому згідно з приписами статей 63, 75 Закону № 1404-VІІІ визначальною ознакою для накладення на боржника штрафу є саме відсутність поважних причин, що зумовили невиконання рішення суду у встановлені строки.

Здійснюючи судовий контроль за процесом виконання судового рішення та дотриманням прав учасників виконавчого провадження (в тому числі боржника), суд повинен перевірити рішення державного виконавця про накладення штрафу за невиконання рішення суду без поважних причин на предмет його відповідності визначеним частиною другою статті 2 КАС України критеріям правомірного рішення субєкта владних повноважень.

Суд зазначає, що поважними в розумінні норм Закону № 1404-VІІІ можуть вважатися об'єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення божником та які не залежали від його волевиявлення. Вирішення цього спору потребує перевірки рішення державного виконавця в контексті оцінки ним повідомлених боржником у виконавчому провадженні обставин як таких, що зумовили невиконання рішення суду без поважних причин.

Суд враховує, що згідно з рішенням Яворівського районного суду № 2а/460/32/2013 від 05.12.2013 Порічанську сільську раду Яворівського району Львівської області зобовязано виконати вимоги п. 20 статті 20 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» по виділенню ОСОБА_1 земельної ділянки для індивідуального житлового будівництва за її заявою.

Реагуючи на вимоги державного виконавця про виконання рішення Яворівського районного суду № 2а/460/32/2013, боржник (позивач) скерував йому листи від 08.08.2018 № 294 та від 04.09.2018 № 367 (а.с. 81, 85). Боржник повідомив державного виконавця про відсутність вільних сформованих земельних ділянок з цільовим призначенням для будівництва житлового будинку, що можуть бути виділені стягувачу на виконання рішення суду. Водночас, з метою виконання рішення суду, сільська рада прийняла рішення про виготовлення містобудівної документації для формування нової земельної ділянки для будівництва житлового будинку ОСОБА_1 Суд розцінює таке повідомлення боржника у виконавчому провадженні як таке, що дозволяє встановити його добросовісність та реальність дій, спрямованих на виконання рішення суду щодо виділення ОСОБА_1 земельної ділянки. Як для сторін виконавчого провадження, так і для державного виконавця має бути очевидною така обставина - земельна ділянка є специфічним обєктом цивільних прав, формування та надання громадянам якого відбувається шляхом прийняття відповідним органом місцевого самоврядування та іншими уповноваженими особами низки рішень, розробки та затвердження відповідної технічної документації, присвоєння кадастрового номеру тощо. Ці процедури врегульовано спеціальним законодавством та обєктивно не можуть бути виконані продовж десяти робочих днів.

Суд розуміє, що прийняття Порічанською сільською радою рішення № 653 від 27.07.2018 не свідчить про повне виконання судового рішення. Поряд з цим, суд не може оминути увагою той факт, що на виконання цього рішення вже 01.08.2018 укладено договір для виготовлення плану земельної ділянки, який виконується.

Підсумовуючи свої висновки, суд вважає, що боржник після відновлення у 2018 році виконавчого провадження діє добросовісно та вживає адекватних та доречних заходів для виділення ОСОБА_1 земельної ділянки, розробляє містобудівну документацію, що дозволить сформувати нову земельну ділянку з необхідним цільовим призначенням. Наведені боржником та відомі державному виконавцю обставини свідчать про те, що сільська рада вчиняє дії на виконання рішення суду, однак відповідно до приписів ЗК України, Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», «Про землеустрій» такі обєктивно не можуть бути виконані у визначений державним виконавцем строк. Державний виконавець повинен був врахувати ці обставини, які, на переконання суду, є поважними причинами невиконання боржником рішення суду в повному обсязі в десятиденний строк. Проте державний виконавець ці обставини не аналізував та не врахував при винесенні оскарженої постанови про накладення штрафу.

З огляду на викладене суд вважає, що оскаржувана постанова від 17.09.2018 є такою, що не відповідає встановленим у частині другій статті 2 КАС України критеріям обґрунтованості, добросовісності та пропорційності. Відтак, позовні вимоги про скасування цієї постанови є обґрунтованими та підлягають до задоволення

Відповідно до приписів частини першої статті 139 КАС України та враховуючи обґрунтованість позовних вимог Порічанської сільської ради, суд стягує на користь позивача суму сплаченого ним судового збору у розмірі 1762 гривні за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст. 19-20, 22, 25-26, 90, 139, 229, 241-246, 250, 251, 255, 287, 295, пп. 15.5 п.15 розділу VII «Перехідні положення» КАС України, суд

ВИРІШИВ:

задовольнити позов повністю.

Скасувати постанову державного виконавця Яворівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_2 про накладення штрафу від 17.09.2018 ВП № 42474410.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Яворівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області (81000, Львівська область, місто Яворів, вул. Львівська, буд. 2, ідентифікаційний код 34978144) на користь Порічанської сільської ради Яворівського району Львівської області (81076, Львівська область, Яворівський район, село Поріччя, вул. Шевченка, буд. 1А; ідентифікаційний код 05290770) 1762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) гривні судового збору.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який постановив рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Москаль Р.М.