Справа № 554/4158/18
Суддя: Січиокно Т. О.
Дата ухвалення: 2018-07-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Дата документу 13.07.2018 Справа № 554/4158/18
Справа № 554/4158/18
Номер провадження 2а/554/287/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 липня 2018 року м. Полтава

Октябрський районний суд м.Полтави у складі :

головуючого судді - Січиокно Т.О.

за участю: секретаря - Ромахової В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2 про визнання незаконними дій поліцейського та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

в с т а н о в и в :

04.06.2018 року позивач звернувся до суду із вищевказаним адміністративним позовом та просить суд визнати незаконними дії поліцейського ОСОБА_2 щодо складення стосовно нього постанови серії НК № 756045 від 27.05.2018 року про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 255,00 грн. за ч. 1 ст. 122 КУпАП; скасувати постанову серії НК № 756045 від 27.05.2018 року про накладення адміністративного стягнення стосовно нього у виді штрафу у розмірі 255,00 грн. за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Адміністративний позов позивачем мотивований тим, що 27.05.2018 року о 14 годині 05 хвилин стосовно нього було винесено постанову за те, що він здійснив зупинку транспортним засобом марки «ВАЗ 2101», д.н.з. НОМЕР_1 в зоні дії дорожнього знаку «Зупинку заборонено», розташованого по вулиці Чапаєва, 13 у м.Полтава. Поліцейський протиправно притягнула його до адміністративної відповідальності, оскільки протокол про адміністративне правопорушення не складався, копія постанови йому не вручалася, справу розглянуто на місці зупинки транспортного засобу, а не за місцем знаходження органу, який уповноважений на розгляд. Ним не заперечується здійснення зупинки транспортного засобу в зоні дії знаку «Зупинку заборонено», однак така зупинка була вимушеною та повязана зі станом здоровя його матері, яка в цей час знаходилася в салоні автомобіля. Остання відчула погіршення самопочуття, а тому вирішила піти у ближню аптеку для виміру тиску та, можливо, купівлі необхідних лікарських препаратів. Поліцейський при складенні постанови не врахувала даних обставин, не розцінила його дії, повязані з порушенням ПДР, як такі, що вчинені в стані крайньої необхідності.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 адміністративний позов підтримав, з підстав викладених у ньому, наполягав на його задоволенні.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не зявилася, надала заяву про розгляд справи без її участі. Надала відзив, в якому заперечила проти задоволення адміністративного позову, вважаючи постанову про накладення адміністративного стягнення на позивача законною, оскільки останній, здійснивши зупинку транспортним засобом в зоні дії знаку «Зупинку заборонено», порушив п.3.34, 8.4 Правил дорожнього руху України. Заявляючи про вимушену зупинку, позивач не ввімкнув аварійну сигналізацію, а також під час розгляду справи мав можливість на місці ознайомитися з усіма наявними у справі матеріалами, надати, пояснення, докази, заявити клопотання тощо, чого він не зробив.

Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна вимога, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до наступного висновку:

із оскаржуваної постанови серії НК № 756045 від 27.05.2018 року, яка винесена поліцейським ОСОБА_2 вбачається, що на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 225,00 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, а саме за те, що останній 27.05.2018 року о 14 годині 05 хв. у м.Полтава на вулиці Чапаєва, 13, керуючи транспортним засобом «ВАЗ 2101, д.н.з. НОМЕР_1, здійснив зупинку в зоні дії знаку 3.34 «Зупинку заборонено», чим порушив п.п. 84 ПДР.

Судом переглянуто відеозапис, зроблений з нагрудного відеореєстратора поліцейського, на якому зафіксовано факт вчинення адміністративного правопорушення, а саме здійснення зупинки транспортним засобом в зоні дії знаку «Зупинка заборонена», а також порядок проведення поліцейським розгляду справи.

Сторонами не заперечується факт зупинки транспортного засобу «ВАЗ 2101, д.н.з. НОМЕР_1 в зоні дії знаку «Зупинка заборонена», розташованого по вулиці Чапаєва у м.Полтава.

Частиною 1 ст.122 КУпАП визначено відповідальність за порушення вимог зупинки транспортного засобу.

Відповідно до ст.245 КУпАП одним із завдань провадження в справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

За змістом ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 18 КУпАП не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

В обґрунтування заявлених позовних вимог, позивач показав, що причиною вимушеної зупинки транспортного засобу в зоні дії знаку «Зупинка заборонена» стало погіршення стану здоровя його матері, яка в той час знаходилася в салоні автомобіля як пасажир та сама попросила його здійснити таку зупинки, щоб піти до ближньої аптеки для виміру тиску та, можливо, купити необхідні лікарські засоби. Однак, на розгляд суду не надано будь яких даних про те, що дані обставини мали місце, оскільки даними відеозапису вони не підтверджуються. Так, слід звернути увагу на той факт, що після здійснення зупинки у заборонному місці, водій знаходився в салоні автомобіля один, що вказує на те, що можливе погіршення стану здоровя його матері не викликало у нього будь якого хвилювання. Останній не супроводжував її до аптеки, не звертався за медичною допомогою до медичних установ чи інших осіб, не вжив заходів щодо усунення адміністративного правопорушення та необхідності здійснити зупинку в іншому місці, що цілком було можливим. На час виявлення адміністративного правопорушення поліцейським, матері ОСОБА_1 у салоні автомобіля та поблизу нього не було. Окрім цього, слід прийняти до уваги, що під час розгляду даної справи ні позивач, ні інші особи не заявляли про поганий стан здоровя, який би міг загрожувати їхньому життю чи здоровю та обєктивні дані на підтвердження цього у справі відсутні.

Судом досліджено довідку 1 міської клінічної лікарні, відповідно до якої ОСОБА_3 27.05.2017 року о 14 годині 40 хвилин звернулася до приймального відділення 1 МКЛ. Була оглянута лікарем терапевтом, встановлений діагноз: гіпертонічний криз неускладнений. Надано невідкладна допомога та рекомендовано нагляд у сімейного лікаря за місцем проживання.

Оцінивши даний доказ суд вважає, що хоча ОСОБА_3 і звернулася до медичної установи за медичною допомогою, однак із даних даної довідки не вбачається, що остання перебувала у тяжкому стані.

З цих підстав у суду відсутні підстави вважати, що позивач, здійснивши зупинку транспортним засобом у заборонному місці діяв у стані крайньої необхідності.

Окрім того, суд вважає безпідставними доводи позивача щодо самоусунення поліцейських надати необхідну медичну допомогу його матері, оскільки останній не був позбавлений можливості зробити це сам, а також на місці були відсутні дані про те, що хтось із присутніх там осіб потребував такої допомоги.

Одночасно суд вважає, що доводи позивача в частині не складення поліцейським протоколу про адміністративне правопорушення, не розяснення йому положень ст. 268 КУпАП свого підтвердження не знайшли та є безпідставними.

Відповідно до положень ч. 5 ст.258 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення не складається, якщо особа притягається до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху.

З урахуванням викладеного суд вважає, що у даній справі про адміністративне правопорушення складання протоколу не потребується.

При цьому, із переглянутого у судовому засіданні відеозапису встановлено, що позивача було ознайомлено із змістом постанови про накладення адміністративного стягнення, останній мав змогу отримати її копію, однак відмовився, про що зазначено у постанові та підтверджено даними відеозапису.

З урахуванням викладеного суд вважає, що поліцейським обєктивно та всебічно проведено розгляд справи, зясовано усі обставини та прийнято законне рішення.

Таким чином, суд не знаходить підстав для задоволення адміністративного позову.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

в и р і ш и в:

адміністративний позов ОСОБА_1 до поліцейського роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2 про визнання незаконними дій поліцейського та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної

скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VIII.

Суддя: Т.О. Січиокно

Повен текст судового рішення виготовлено судом 18 липня 2018 року.