Справа № 757/21066/18-а
Суддя: Остапчук Т. В.
Дата ухвалення: 2018-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

печерський районний суд міста києва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2018 року Печерський районний суд м. Києва

в складі: головуючого судді Остапчук Т.В.,

за участю секретаря Каранда С.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти № 3 батальйону 4 полку 1(з ОПБ) Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта Мозжиліна Андрія Вікторовича, третя особа: Управління патрульної поліції у м. Києві, про визнання дій незаконними, скасування постанови про адміністративне правопорушення та закриття провадження в адміністративній справі

ВСТАНОВИВ:

02 травня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до інспектора роти № 3 батальйону 4 полку 1(з ОПБ) Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта Мозжиліна Андрія Вікторовича.

Позивач просить:

1. Визнати незаконними дії Відповідача щодо складання постанови серії ВР № 248913 від 01.04.2018 року про застосування стосовно нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 255 гривень за порушення ч. 1 ст. 122 КупАП;

2. Скасувати Постанову серії ВР № 248913 від 01 квітня 2018 року;

3. Провадження по адміністративній справі закрити, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП в звязку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

22 травня 2018 року Ухвалою суду відкрито провадження в адміністративній справі.

У судове засідання позивач не з'явився, до суду подано заяву про розгляд справи за відсутності позивача та його представника, позов просив задовольнити у повному обсязі.

Позивач вважає, що постанова серія ВР № 248913 від 01.04.2018 року винесена з порушенням вимог ст.ст. 245, 251, 280 КУпАП, оскільки Відповідач не навів доказів , які б підтвердили винність Позивача у скоєнному правопорушенні, не надав можливість Позивачу надати надати письмові пояснення. Зупинка автомобіля в м. Києві по бульвару Лесі Українки в м. Києва була вимушеною, оскільки на вільних місцях на стоянці були встановлені предмети у вигляді фішок, що перешкоджало паркуванню автомобіля.

Відповідач в судове засідання не з'явився, до суду подано заяву про розгляд справи за його відсутності, проти позову заперечує.

Відповідачем поданий відзив в якому стверджує, що його дії щодо винесення оскарженої постанови не можуть бути визнанні незаконними, оскільки вона винесена в межах його повноважень за результатами розгляду справи про вчинення позивачем адміністративного правопорушення. Позивачем не надано належних доказів того, що зупинка транспортного засобу була вимушеною. Крім того, доказом підтвердження вини позивача є відеозапис, що зроблений за допомогою нагрудної камери (відеореєстратора) відповідача. Диск із відповідним відеозаписом наданий відповідачем до суду разом з поданням відзиву у справі.

Третя особа в судове засідання не з"явилася, про час і місце розгляду справи належно повідомлена.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив:

01 квітня 2018 року інспектором роти № 3 батальйону 4 полку 1(з ОПБ) Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції старшим лейтенантом Мозжиліним Андрієм Вікторовичем було складено постанову серії ВР №248913 у справі про адміністративне правопорушення за ч.1ст. 122 КУпАП відносно ОСОБА_1. Згідно даної постанови на позивача накладеного стягнення у вигляді штрафу в сумі 255 грн. за те, що останній 01 квітня 2018 року близько 11 год 52 хв. в м. Києві, бульвар Лесі Українки, 3, керуючи транспортним засобом Lexus LX 570, д/н НОМЕР_1 здійснив зупинку та поставив транспортний засіб другим рядом, чим здійснив порушення вимоги п.15.4 ПДР України.

При оцінці правомірності дій відповідача, суд враховує наступне:

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України: В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Частинами 2,3 ст. 79 КАС України визначено, що: Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом із поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом із поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Отже, судом взяті до уваги всі подані сторонами докази, підстав для прийняття додаткових доказів у понад визначені законом строки немає і відповідних клопотань з доводами про поважність причин пропуску подання суду доказів - не надходило.

Згідно ст. 19 Конституції України Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 7 КУпАП Ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Згідно ст. 254 КУпАП Про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності. Протокол не складається у випадках, передбачених ст. 258 цього Кодексу.

Згідно ст. 258 КУпАП Протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення. У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 283 цього Кодексу.

Згідно ст. 251 КУпАП Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ст. 283 КУпАП Розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Разом з тим, оскаржувана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності серії ВР № 248913 від 01 квітня 2018 року не містить посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено даний відеозапис, а тому відеозапис, що наданий відповідачем, не може вважатися допустимим доказом, що підтверджують факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Згідно ч. 5 ст. 242КАС України при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин враховує висновки щодо застосування норм права, що викладені в Постановах Верховного суду.

Зазначене відповідає правовим висновкам, що викладено в Постановах Верховного суду від 26 квітня 2018 року та 30 травня 2018 року у справах №202/2862/17 та № 337/3389/16-а відповідно.

Відповідачем не надано інших доказів правомірності рішення щодо застосування до Позивача стягнення.

Суд відхиляє аргумент відповідача, що зразок Постанови про накладення адміністративного стягнення, наведений в додатку 5 до Інструкції, що затверджена Наказом МВС України від 07.11.2015 року №1395, не передбачає внесення до нього відомостей про технічний засіб, який здійснено фото або відеозапис.

Статтею 7 КАС України встановлено, що суд вирішує справи відповідно Конституції та законів України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України. У разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, суд застосовує правовий акт, що має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб'єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов'язки для особи, щодо якої він винесений.

Таке рішення суб'єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб'єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб'єкта владних повноважень.

В контексті наведеного слід відмітити, що дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення об'єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб'єктом владних повноважень (в даному випадку - інспектором патрульної поліції) при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об'єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні.

Отже, оскільки відповідачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження факту вчинення Позивачем порушень вимог ПДР України, зокрема п. 15.4 ПДР України, суд приходить до висновку про обгрунтованість вимог позивача в частині скасування Постанови серії ВР № 248913 від 01 квітня 2018 року.

Проте суд не погоджується з доводами позивача про незаконність дій інспектора поліції в частині складання ним протоколу про адміністративне правопорушення.

Частиною 3 ст. 286 КАС України визначено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб'єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Отже, виходячи із вищевказаного, в даній категорії спорів, суд не вправі вирішувати питання щодо правомірності (протиправності) дій відповідача, оскільки це не входить до повноважень суду в силу положень ч.3 ст.286 КАС України. Крім того, дана вимога є фактично беззмістовною і дублюючою, оскільки цілком достатнім для поновлення позивача у його правах є скасування незаконного рішення суб'єкта владних повноважень, яке і скасовується, зокрема, з підстав неправомірності дій суб'єкта владних повноважень при його ухваленні.

Суд не погоджується з доводами позивача щодо закриття провадження в адміністративній справі в звязку з відсутністю в діях Позивача складу адміністративного правопорушення.

Суд зауважує, що виключний перелік органів, уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення міститься в статті 213 КУпАП, до яких відносяться як суди, так і органи Національної поліції. Проте, розмежування підвідомчості спорів між даними органами зазначене у статтях 221-222 КУпАП.

Згідно приписами ст. 222 КУпАП, розгляд справ про адміністративне правопорушення, передбачених частиною 1 статті 122 КУпАП, відноситься до компетенції органів Національної поліції та не передбачає повноваження судів розглядати дані справи в розумінні глави 22 КупАП.

За результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 122 КУпАП, органи Національної поліції виносять постанову (частина 1 статті 283 КупАП). Відповідно до частини 1 статті 284 КупАП, по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу; 3) про закриття справи.

Таким чином, виключне право виносити одну із вищевказаних постанов по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 статті 122 КУпАП належить органам Національної поліції та належить до дискреційних повноважень останніх.

Тому, суд, розглядаючи спір у порядку адміністративного судочинства, у справах, про адміністративні правопорушення, перелік яких зазначений у статті 222 КУпАП, не вправі перебирати на себе повноваження органів Національної поліції з вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу та виносити одну з постанов, визначених статтею 284 КУпАП замість вказаного суб'єкта владних повноважень, що виключатиме втручання суду у дискреційні повноваження останнього.

Вказане відповідає правовому висновку, що викладено в Постанові Верховного суду від 16 липня 2018 року у справі №520/6459/17 (адміністративне провадження №К/9901/3582/17).

При таких обставинах позов підлягає задоволенню частково.

Керуючись ст.ст. 244-246 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до інспектора роти № 3 батальйону 4 полку 1(з ОПБ) Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта Мозжиліна Андрія Вікторовича третя особа: Управління патрульної поліції у м. Києві задовольнити частково.

Постанову серії ВР № 248913 від 01 квітня 2018 року, ухвалену інспектором роти №3 батальйону 4 полку 1 (з ОПБ) Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції, старшим лейтенантом поліції Мозжиліним Андрієм Вікторовичем, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності на підставі ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 гривень, скасувати.

У задоволенні решти вимог - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга подається до суду апеляційної інстанції через місцевий суд, який ухвалив рішення.

позивач: ОСОБА_1: АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2;

відповідач: Інспектор роти № 3 батальйону 4 полку 1(з ОПБ) Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції старший лейтенант Мозжилін Андрій Вікторович: 03680, м. Київ, вул. Народного ополчення, 9

третя особа: Управління патрульної поліції у м. Києві: 03680, м. Київ, вул. Народного ополчення, 9

Повний текст рішенні складено 19.10. 2018 року

Суддя Остапчук Т.В.