Справа № 334/1921/18(2-а/334/182/18)
Суддя: Юрко І.В.
Дата ухвалення: 2018-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а їн и

31 жовтня 2018 року м. Дніпросправа № 334/1921/18(2-а/334/182/18)

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючий суддя Юрко І.В., судді: Чабаненко С.В., Чумак С.Ю., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу начальника Дніпровського РВ у м.Запоріжжя УДМС України в Запорізькій області на рішення Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 05 червня 2018 року у справі №334/1921/18 (головуючий 1-ї інстанції Козлова Н.Ю.) за позовом ОСОБА_1 до начальника Дніпровського РВ у м.Запоріжжя УДМС України в Запорізькій області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач 26.03.2018 року звернувся до Ленінського районного суду м.Запоріжжя з позовом до начальника Дніпровського РВ у м.Запоріжжя УДМС України в Запорізькій області, в якому просив скасувати постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч.1 ст.203 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 595 гривень.

Рішенням Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 05 червня 2018 року позовні вимоги задоволено.

Скасовано постанову від 15 березня 2018 року серія ПН МЗП №137352 про накладення адміністративного стягнення на громадянина ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, за ч.1 ст.203 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 595 гривень.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти постанову про відмову в задоволенні позовних вимог.

Сторони в судове засідання апеляційної інстанції не прибули, про час, дату та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідач подав до апеляційного суду клопотання, яким просив розглянути апеляційну скаргу без участі представника.

Згідно частини другої статті 313 Кодексу адміністративного судочинства України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до частин першої та другої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обовязковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу, встановила наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що постановою відповідача про накладання адміністративного стягнення серії ПН МЗП №137352 від 15.03.2018 року громадянин ОСОБА_3 ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, без поважних причин з вересня 2017 року не приступив до навчання після зарахування на підготовче відділення ПрАТ ПВНЗ «Запорізький інститут економіки та інформаційних технологій», чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.203 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 595 гривень (а.с.6).

Позивач не погодився з такою постановою та оскаржив її до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції зазначив, що відповідачем не надано доказів того, що позивач, без поважних причин з вересня 2017 року не приступив до навчання, а посилання відповідача на відсутність ОСОБА_1 14.03.2018 року на заняттях, не є підтвердженням того, що останній не приступив до занять взагалі.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до ч.1 ст. 203 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за порушення іноземцями та особами без громадянства правил перебування в Україні, тобто проживання без документів на право проживання в Україні, за недійсними документами або документами, термін дії яких закінчився, або працевлаштування без відповідного дозволу на це, якщо необхідність такого дозволу передбачено законодавством України, або недодержання встановленого порядку пересування і зміни місця проживання, або ухилення від виїзду з України після закінчення відповідного терміну перебування, неприбуття без поважних причин до визначеного місця навчання або працевлаштування після вїзду в Україну у визначений строк, а так само порушення правил транзитного проїзду через територію України.

Як зазначалось вище, згідно тексту оскаржуваної постанови, громадянин ОСОБА_3 ОСОБА_1 без поважних причин з вересня 2017 року не приступив до навчання, після зарахування на підготовче відділення ПрАТ ПВНЗ «Запорізький інститут економіки та інформаційних технологій», чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.203 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 595 гривень.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є громадянином ОСОБА_2 ОСОБА_3 (а.с.7).

В Україні позивач перебуває на підставі посвідки на тимчасове проживання №ТР 120638 строком дії до 15.08.2018 року (а.с.8).

Відповідно до наказу №04-11 від 29.06.2017 року позивач зарахований слухачем підготовчого відділення Приватного акціонерного товариства «Приватний вищий навчальний заклад «Заапорізький інститут економіки та інформаційних технологій», який розташований за адресою: м.Запоріжжя, вул.Кияшка, буд.16-Б, що підтверджується довідкою інституту (а.с.10).

Умови навчання визначені на підставі Договору про надання освітніх послуг №27615 від 10.07.2017 року, який укладено між позивачем та інститутом строком на один навчальний рік (а.с.9).

Відповідно до ч.13 ст.4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» - іноземці та особи без громадянства, які прибули в Україну з метою навчання та отримали посвідку на тимчасове проживання, вважаються такими, які на законних підставах перебувають на території України на період навчання.

Відповідальність за ч.1 ст.203 КУпАП настає, крім іншого, за неприбуття без поважних причин до визначеного місця навчання після вїзду в Україну у визначений строк.

Для притягнення особи за порушення зазначених вимог, перш за все необхідно встановити факт порушення іноземцями та особами без громадянства правил перебування в Україні, у даному випадку, факт неприбуття без поважних причин до визначеного місця навчання.

Згідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обовязок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Проте, як вірно зазначено судом першої інстанції, відповідачем при проведенні перевірки 15.03.2018 року та складанні протоколу про адміністративне правопорушення, не надано доказів того, що позивач, без поважних причин саме з вересня 2017 року не приступив до навчання.

Посилання апелянта на відсутність ОСОБА_1 14.03.2018 року в інституті на заняттях, не є підтвердженням того, що він не приступив до занять взагалі.

Посилання апелянта на те, що позивач вже має свідоцтво про закінчення підготовчого факультету вказаного вищого навчального закладу у 2011-2012 роках, а тому Договір про надання освітніх послуг №27615 від 10.07.2017 року є фіктивним, колегією суддів до уваги не приймається, оскільки відповідачем не надано доказів визнання такого договору недійсним у встановлений законом спосіб та в матеріалах справи такі докази відсутні.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем не доведено правомірність прийняття постанови про накладання адміністративного стягнення серії ПН МЗП №137352 від 15.03.2018 року відносно громадянина ОСОБА_3 ОСОБА_1 за ч.1 ст.203 КУпАП.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та рішення прийняте з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду відсутні.

Згідно частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Проте, колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу на порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

Згідно частини 1 статті 286 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами протягом десяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Як вбачається з матеріалів справи ухвала про відкриття провадження у справи прийнята судом першої інстанції 29.03.2018 року, а рішення у даній справі прийнято 06.06.2018 року.

Таким чином, судом першої інстанції прийняття рішення у такій справі відбулось з суттєвим порушенням строків, встановлених наведеними вище вимогами Кодексу адміністративного судочинства України.

Крім того, згідно частини 4 статті 286 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених цією статтею, можуть бути подані протягом десяти днів з дня його проголошення.

Вказана норма не повязує строк оскарження з моментом отримання повного тексту рішення, оскільки відповідно до статті 271 Кодексу адміністративного судочинства України у справах, визначених статтями 273-277, 280-289 цього Кодексу, суд проголошує повне судове рішення, копії судових рішень у справах, визначених цією статтею, невідкладно видаються учасникам справи або надсилаються їм, якщо вони не були присутні під час його проголошення.

Проте, в резолютивній частині рішення суду першої інстанції зазначено, що воно можу бути оскаржено протягом 30 днів.

Вказані процесуальні порушення не призвели до неправильного вирішення справи, а тому у відповідності до вимог статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України не є підставою для скасування або зміни рішення.

Статтею 286 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено особливості розгляду справ з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до частини третьої статті 272 Кодексу адміністративного судочинства України судові рішення суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду справ, визначених статтями 273-277, 282-286 цього Кодексу, набирають законної сили з моменту проголошення і не можуть бути оскаржені.

Керуючись статтями 77, 243, 250, 272, 286, 308, 311, 315, 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу начальника Дніпровського РВ у м.Запоріжжя УДМС України в Запорізькій області на рішення Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 05 червня 2018 року у справі №334/1921/18 залишити без задоволення.

Рішення Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 05 червня 2018 року у справі №334/1921/18 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуючий суддя І.В. Юрко

суддя С.В. Чабаненко

суддя С.Ю. Чумак