Справа № 815/2707/18
Суддя: Аракелян М. М.
Дата ухвалення: 2018-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/2707/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2018 року м. Одеса

Зала судових засідань №19

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді - Аракелян М.М.

За участю секретаря - Гуманенко О.В.

За участю сторін:

Від позивача: ОСОБА_1

Від відповідача: Хабаров Г.В. - за довіреністю.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

06 червня 2018 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1, в якому позивач просить суд (з урахуванням уточнень) визнати дії відповідача протиправними і такими, які обмежують права ОСОБА_1 як споживача та як людини з інвалідністю та зобов'язати відповідача провести перевірку вказаного продавця стосовно дотримання діючих норм законодавства, факту протизаконного продажу вказаного товару та викладених у позові та у заявах ОСОБА_1 фактів та обставин, відповідно до покладених зобов'язань законодавством України, захистити права ОСОБА_1, як споживача щодо вказаного факту покупки, та вжити необхідних заходів до продавця з обміну товару на якісний аналог або повернення ОСОБА_1 грошей, відповідно до вимог чинного законодавства; визнати вимоги відповідача, в частині щодо надання ОСОБА_1 інформації про наявність в купленому ОСОБА_1 товарі (зимових чоботах), а саме дані про основні властивості продукції, а так само масу і об'єм, наявність позначки про наявність у складі продукції ГМО та відомостей про вміст шкідливих для здоров'я речовин товарі (зимові чоботи) такими, які неможливо надати ОСОБА_1, так як ці вимоги відносять до інших груп товарів, а значить суперечать нормам чинного законодавства України; стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 компенсацію за завдану моральну шкоду у розмірі 200000,00 грн.

Ухвалою суду від 20.06.2018 року адміністративний позов ОСОБА_1 залишено без руху у зв'язку недодержанням вимог ст.ст. 160, 161, 171 КАС України, та встановлено 7-денний строк для усунення недоліків позовної заяви.

03 липня 2018 року від позивача до суду надійшла уточнена позовна заява з додатками (вх.№19134/18), чим усунені недоліки, які стали підставою для залишення позовної заяви без руху.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що напередодні Нового року і майбутньої зимової негоди, 16 грудня 2017 року він придбав нові зимові черевики за ціною 1400 грн. в магазині: "Інтернет-магазин Piligrim-shoes", за адресою: м Одеса, вул. Бочарова, 60. пром-ринок "КОТОВСЬКИЙ", павільйон Г-53, тел.: НОМЕР_1 Viber), продавець - ОСОБА_1. Чек або будь-якої іншої документ, що підтверджує оплату позивачу не було надано та в подальшому ОСОБА_1 у його видачі було категорично відмовлено, так само було відмовлено в отриманні реєстраційних реквізитів продавця.

Як вказує позивач, він просив, щоб черевики були найкращі, тобто теплі і водонепроникні. Продавець запропонував позивачу модель "Комфортні зимові черевики на цигейці «Detta Код: 677чёр.». Продавець не попередив його, про те що дана модель промокає. Вказану обставину він розцінює як те, що продавець його обдурив і приховав від покупця серйозні й істотні недоліки і обмеження по експлуатації цих черевиків.

У позовній заяві ОСОБА_1 зазначає, що у зв'язку з тим, що грудень 2017 - січень 2018 рр. був відносно теплий та сухий, то перший раз він одягнув ці нові черевики як тільки випав в перший сніг, тобто 17 січня 2018 року. В цей день позивач відразу ж помітив, що передня частина обох черевиків протікає, про що повідомив на вайбер ОСОБА_1, однак отримав відповідь про необхідність в таку погоду обробляти шкіру та що якщо на взутті немає візуального браку, розклейок, розривів підошви, пара не підлягає обміну.

Як вказує позивач, 20 січня 2018 року у суботу він знову приїхав в магазин де ОСОБА_1 знову підтвердив свою думку і позицію, відмовивши ОСОБА_1 в обміні товару або поверненні грошей, у видачі чеку або будь-який інший документ, що підтверджує оплату, і повідомив, що єдине, що він може зробити - це обробити крем- спреєм, хоча це не усуне проблему і не поліпшить споживчі якості черевик. Про вказані обставини ОСОБА_1 залишив свій негативний відгук на сайті продавця, на що він, у відповіді, ще раз підтвердив свою позицію та бажання порушувати закони. Враховуючи ці факти та обставини вбачається, що продавець навмисно, свідомо, ймовірно систематично багато років, та аморально продав неякісний товар і не надав документ, який підтверджує оплату та гарантію на товар. При цьому, продавець не відмовляється від факту продажу та інших обставин, викладених позові та заявах до відповідача.

25 січня 2018 роки він особисто приніс в канцелярію відповідача заяву, із зазначенням вищевказаних фактів та обставин, однак 01 лютого 2018 року отримав відповідь з проханням додати фотографії товару. 07 лютого 2018 року позивач особисто приніс в канцелярію відповідача повторну заяву, з урахуванням вимог відповідача, у відповідь на яку 19 лютого 2018 року отримав відповідь відповідача з вимогою вказати реквізити продавця, а так само вказати:

- дані про основні властивості продукції, а так само масу і об'єм (позивач, як покупець черевиків не можу знати цю інформацію);

- відомості про вміст шкідливих для здоров'я речовин (позивач, як покупець черевиків не можу знати цю інформацію);

- позначку про наявність у складі продукції ГМО (позивач, як покупець черевиків не можу знати цю інформацію, тим більше, що ніхто не може знати про наявність ГМО у черевиках).

На думку позивача, відповідач вимагав від нього надання неможливої інформації, тим самим порушив його права як споживача на захист своїх прав. Окрім того, відповідач навмисне та свідомо позбавив позивача будь-якої законної можливості отримати додаткову інформацію стосовно продавця, тим самим порушив його права як споживача.

Також у позовній заяві ОСОБА_1 вказує, що вказаними діями йому завдано моральної шкоди , яка полягає у численних протягом останніх двох років, систематичних психічних тортурах та переживаннях, знущаннях та приниженнях з боку відповідача, незручностях, безповоротної втрати здоров'я (переведення з 2-гу групу інвалідності по зору щорічно на 2-гу групу інвалідності по зору та неврології безстроково, з безперспективністю одужання в зв'язку зі сталою стресовою ситуацією), витратах часу, здоров'я, нервів на отримання доказів вини відповідача, стикаючись з постійними труднощами, вирішенні питання відшкодування шкоди у досудовому та у судовому порядку, тягар постійної нестачі грошей тому, що мінімальна пенсія є його єдиним джерелом доходу.

Зважаючи на вищевикладене та посилаючись на положення ч.1 ст.1-1, ч.1 ст.4, ч.1 ст.6, ст.8, ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів», ст.23, ст.61, ст.1166, ст.1167 Цивільного кодексу України, Правила роздрібної торгівлі непродовольчими товарами», затверджені наказом Міністерства економіки України від 19 квітня 2007 р № 104 позивач просить суд:

- визнати дії відповідача протиправними і такими, які обмежують права ОСОБА_1 як споживача та як і людини з інвалідністю, та зобов'язати відповідача провести перевірку вказаного продавця стосовно дотримання діючих норм законодавства, факту протизаконного продажу вказаного товару та викладених у позові та у в заявах ОСОБА_1 до нього фактів та обставин, відповідно до покладених на нього зобов'язань законодавством України, захистити права ОСОБА_1, як споживача що до вказаного факту покупки, та вжити необхідних заходів до продавця з обміну товару на якісний аналог або повернення ОСОБА_1 грошей, відповідно до вимог чинного законодавства;

- визнати вимоги відповідача, в частині щодо надання ОСОБА_1 інформації про наявність в купленому ОСОБА_1 товарі (зимових чоботах), а саме: дані про основні властивості продукції, а так само масу і об'єм, наявність позначки про наявність у складі продукції ГМО та відомостей про вміст шкідливих для здоров'я речовин товарі (зимові чоботи) такими, які неможливо надати ОСОБА_1, так як ці вимоги відносяться до інших групах товарів, а значить суперечать нормам чинного законодавства України;

- стягнути з відповідача на користь позивача компенсацію за завдану моральну шкоду у розмірі 200000,00 грн.

Ухвалою суду від 30.07.2018 року судом прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди, вирішено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження з повідомленням сторін та розпочати підготовче провадження, призначено підготовче засідання на 27.08.2018 року о 11:30 год.

17 серпня 2018 року (вх. №24122/18) через канцелярію суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву разом із доказами направлення його копії на адресу відповідача та додатками згідно переліку, який у ньому наведений.

У відзиві на позову заяву відповідач зазначив, що 25 січня 2018 року на адресу Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області надійшло звернення ОСОБА_1 за вх. №С-68. Листом від 01.02.2018 року за вих. №7 72/05/18 Головним управлінням Держпродспоживслужби в Одеській області надано відповідь. 07.02.2018 року на адресу Головного управління Держпродспоживслужби н Одеській області надійшло повторне звернення гр. ОСОБА_1 за вх. №С-1111. Листом від 19.02.2018 року за вих. №1313/05/18 Головним управлінням Держпродспоживслужби в Одеській області надано відповідь на повторне звернення.

Як вказує відповідач, зі змісту листа від 01 02.2018 року за вих. №772/05/18 вбачається, що Головне управління Держпродспоживслужби в Одеській області повідомляло позивача про те, що він має право повторно звернутись до Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області із заявою і обов'язково зазначивши повне найменування суб'єкта господарювання. Також вказувалось про необхідність подання копій документів, які підтверджують обґрунтованість викладених обставин.

Листом від 19.02.2018 року за вих. №1313/05/18 Головним управлінням Держпродспоживслужби в Одеській області надано відповідь на повторне звернення. Зі змісту вказаного листа вбачається, що Головне управління Держпродспоживслужби в Одеській області повідомляло позивача про те. що він має право повторно звернутись до Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області із заявою і обов'язково зазначивши повне найменування суб'єкта господарювання. Окрім того, в Листі від 19.02.2018 року за вих. №1313/05/18 Головне управління Держпродспоживслужби в Одеській області надало позивачу роз'яснення норм законодавства, а не вимогу надання інформації, на яку посилається позивач. З огляду на зміст позовної заяви та фактичних обставин, вбачається, що існує неузгодженість інформації, яка вказана самим позивачем з об'єктивною інформацією, яка викладені у листах Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області

Зі змісту листів Листа від 01.02.2018 року за вих. №772/05/18 та від 19.02.2018 року за вих. №1313/05/18 вбачається, що Головне управління Дежриродспоживслужби в Одеській області зазначало, що відповідно до статті 6 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», підставами для здійснення позапланових заходів, поміж іншого, є звернення фізичної особи (фізичних осіб) про порушення, що спричинило шкоду її (їхнім) правам, законним інтересам, життю чи здоров'ю, навколишньому природному середовищу чи безпеці держави, з додаванням документів чи їх копій, що підтверджують такі порушення (за наявності). Позаплановий захід державного нагляду (контролю) відповідно до статті 3 Закону України «Про тимчасові особливості здійснення заходів державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» проводиться на підставі обґрунтованого звернення фізичної особи про порушення суб'єктом господарювання її законних прав за погодженням Державної регуляторної служби. Як вбачається зі змісту вказаних норм законодавства звернення фізичної особи про порушення суб'єктом господарювання її законних прав повинно бути обґрунтованим.

Окрім того у відзиві відповідача вказує, позивачем не надано доказів в обґрунтування розміру заявленої до відшкодування моральної шкоди у розмірі 200000,00 грн. На думку відповідача, вимога позивача про відшкодування моральної шкоди у розмірі 200000 грн. задоволенню не підлягає, оскільки позивачем не доведено обставин і підстав, які зумовлюють наявність моральної шкоди, так як, позивачем не надано жодних змістовних обґрунтувань та належних доказів заподіяння йому моральної шкоди

Враховуючи вищевказане, Головне управління Держпродспоживслужби в Одеській області вважає, що відповідачем розглянуто звернення позивача у відповідності до вимог законодавства України, а отже підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

У підготовчому засіданні 27.08.2018 року судом встановлено позивачу строк для подання відповіді на відзив та оголошено перерву у судовому засіданні до 17.09.2018 року 14:30 год., про що постановлено відповідну ухвалу на місці, яку занесено до протоколу судового засідання.

У зв'язку із зайнятістю головуючого судді у даній адміністративній справі при розгляді справи №815/2330/18, судове засідання було перенесено на 09.10.2018 року о 12:40 год.

10 вересня 2018 року (вх. №26364/18) через канцелярію суду від позивача надійшли заперечення (відповідь на відзив), в яких ОСОБА_1 з посиланням на доводи, які викладені у позовній заяві вказує на необґрунтованість доводів, які викладені Головним управлінням Держпродспоживчлужби в Одеській області.

Ухвалою суду від 09.10.2018 року судом закрито підготовче провадження по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди та призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 22.10.2018 року о 16:00 год.

У судовому засіданні 22.10.2018 року позивач підтримав заявлені позовні вимоги у повному обсязі та просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні 22.10.2018 року заперечував проти задоволення позовних вимог, з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву

Дослідивши матеріали справи, заслухавши сторін у справі, оцінивши надані учасниками справи докази, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд встановив наступні обставини та дійшов таких висновків.

25 січня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області з заявою, в якій просив:

- захисти його законні права, як споживача, в тому числі, і в судовому порядку (у разі необхідності);

- провести перевірку і надати правову оцінку дій і бездіяльності продавця та повідомити письмово ОСОБА_1 про результати перевірки у найкоротші терміни та в установленому законодавством України порядку.

У вказаній заяві позивач повідомив про придбання 16 грудня 2017 року зимових черевиків за ціною 1400 грн. в магазині: "Інтернет-магазин Piligrim-shoes", за адресою: м Одеса, вул. Бочарова, 60. пром-ринок "КОТОВСЬКИЙ", павільйон Г-53, тел.: НОМЕР_1 Viber, продавець - ОСОБА_1, які не відповідали заявленим характеристикам.

01 лютого 2018 року Головне управління Держпродспоживслужби в Одеській області на адресу позивача направило лист №772/05/18 «Щодо розгляду заяви», в якому зазначено, що відповідачем розглянуло звернення (вх. № С-68 від 25.01.2018) щодо повернення коштів за чоловічі зимові черевики та за результатами його розгляду повідомлено про наступне.

Факти, викладені у зверненні ОСОБА_1, свідчать про можливі порушення вимог законодавства з боку суб'єкта господарювання та є підставою для проведення позапланового заходу. Відповідно до статті 6 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», підставами для здійснення позапланових заходів, поміж іншого, є звернення фізичної особи (фізичних осіб) про порушення, що спричинило шкоду її (їхнім) правам, законним інтересам, життю чи здоров'ю, навколишньому природному середовищу чи безпеці держави, з додаванням документів чи їх копій, що підтверджують такі порушення (за наявності). Позаплановий захід державного нагляду (контролю) відповідно до статті З Закону України "Про тимчасові особливості здійснення заходів державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" проводиться на підставі обґрунтованого звернення фізичної особи про порушення суб'єктом господарювання її законних прав за погодженням Державної регуляторної служби. Для погодження орган державного нагляду (контролю) подає Державній регуляторній службі копію відповідного звернення фізичної особи та обґрунтування необхідності проведення перевірки.

У листі від 01.02.2018 року №772/05/08 також зазначено, що оскільки у зверненні позивача відсутня інформація про найменування суб'єкта господарювання та документи, які підтверджують порушення, у Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області відсутня можливість направити запит до Державної регуляторної служби для отримання погодження на проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю). З метою проведення заходів державного нагляду (контролю) позивачу рекомендовано повторно звернутися до Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області з письмовою заявою, обов'язково зазначивши повне найменування суб'єкта господарювання та про обов'язок до звернення додати копії документів, які підтверджують обґрунтованість викладених обставин (копія письмового звернення до суб'єкта господарювання, копія відповіді суб'єкта господарювання (за наївності), фотофіксація маркування тощо).

07 лютого 2018 року позивач повторно звернувся до відповідача із заявою, яка уточнена згідно рекомендацій, які викладені у листі від 01.02.2018 року №772/05/08 та в якій ОСОБА_1 просив:

- захистити його законні права, як покупця, в тому числі, і в судовому порядку (у разі необхідності);

- посприяти в установленні, у разі необхідності, реквізитів продавця, яких недостатньо;

- провести перевірку і надати правову оцінку дій і бездіяльності продавця та повідомити письмово ОСОБА_1 про результати перевірки у найкоротші терміни та в установленому законодавством України порядку.

До вказаної заяви позивачем були додані фотографії товару з сайту продавця та фотографії фактично придбаного товару і упаковки.

19 лютого 2018 року Головне управління Держпродспоживслужби в Одеській області на адресу позивача направило лист №1313/05/18 «Щодо розгляду звернення», в якому зазначено, що відповідачем розглянуло повторне звернення (вхід. № С-111 від 07.02.2018 р.) щодо повернення коштів за чоловічі зимові черевики.

Як вказано у листі, позаплановий захід державного нагляду (контролю) відповідно до статті 3 Закону України «Про тимчасові особливості здійснення заходів державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" проводиться на підставі обґрунтованого звернення фізичної особи про порушення суб'єктом господарювання її законних прав за погодженням Державної регуляторної служби. Для погодження орган державного нагляду (контролю), а саме Головне управління Держпродспоживслужби в Одеській області подає Державній регуляторній службі копію відповідного звернення фізичної особи та обґрунтування необхідності проведення перевірки. Оскільки інформація з звернення ОСОБА_1 не надає можливості ідентифікувати власника інтернет-магазину «Piligrim-Shoes» ОСОБА_1, як суб'єкта господарювання за допомогою довідкового ресурсу Міністерства юстиції України «Безкоштовний запит», відсутня інформація про повне найменування суб'єкта господарювання, а також документи, які підтверджують порушення, у Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області відсутня можливість направити запит до Державної регуляторної служби для отримання погодження на проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю).

Одночасно, у вказаному листі роз'яснено ОСОБА_1, що в розумінні Закону України «Про захист прав споживачів» продавець - суб'єкт господарювання, який згідно з договором реалізує споживачеві товари або пропонує їх до реалізації, а також наведено положення ст.15 цього закону щодо інформації про продукцію, яку може отримати споживач.

Суд частково погоджується з правовою позицією позивача та вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне.

Спірні правовідносини, що виникли між сторонами, врегульовані, зокрема, Законом України «Про захист прав споживачів», Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», Законом України «Про тимчасові особливості здійснення заходів державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», а також іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ч.1 статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на:

1) захист своїх прав державою;

2) належну якість продукції та обслуговування;

3) безпеку продукції;

4) необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію про продукцію, її кількість, якість, асортимент, а також про її виробника (виконавця, продавця);

5) відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону;

6) звернення до суду та інших уповноважених державних органів за захистом порушених прав;

7) об'єднання в громадські організації споживачів (об'єднання споживачів).

Згідно з ч.2 ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі також мають інші права, встановлені законодавством про захист прав споживачів.

Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов'язки та відповідальність суб'єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначаються Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 05.04.2007 № 877-V (далі Закон України № 877-V).

Положеннями ч.1 ст.1 Закону України №877-V визначено, що державний нагляд (контроль) діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб'єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища; заходи державного нагляду (контролю) планові та позапланові заходи, які здійснюються шляхом проведення перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та інших дій; спосіб здійснення державного нагляду (контролю) процедура здійснення державного нагляду (контролю), визначена законом.

За змістом ст.6 Закону №877-V однією із підстав для здійснення позапланових заходів є звернення фізичної особи (фізичних осіб) про порушення, що спричинило шкоду її (їхнім) правам, законним інтересам, життю чи здоров'ю, навколишньому природному середовищу чи безпеці держави, з додаванням документів чи їх копій, що підтверджують такі порушення (за наявності). Позаплановий захід у такому разі здійснюється виключно за погодженням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у відповідній сфері державного нагляду (контролю), або відповідного державного колегіального органу.

При цьому вказаним Законом не визначені підставі, за якими в уповноваженого суб'єкта владних повноважень виникають підстави для відмови у проведенні позапланового заходу за зверненням фізичної особи.

В свою чергу, відповідно до ст.3 Закону України «Про тимчасові особливості здійснення заходів державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» до 31 грудня 2018 року позапланові заходи державного нагляду (контролю) здійснюються органами державного нагляду (контролю):

1) з підстави, передбаченої частиною другою цієї статті (за погодженням центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну регуляторну політику, політику з питань нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, ліцензування та дозвільної системи у сфері господарської діяльності та дерегуляції господарської діяльності (далі - Державна регуляторна служба);

2) за письмовою заявою суб'єкта господарювання до відповідного органу державного нагляду (контролю) про здійснення заходу державного нагляду (контролю) за його бажанням;

3) за рішенням суду;

4) у разі настання аварії, смерті потерпілого внаслідок нещасного випадку, що було пов'язано з діяльністю суб'єкта господарювання;

5) у разі настання події, що має значний негативний вплив відповідно до критеріїв, затверджених Кабінетом Міністрів України, на права, законні інтереси, життя та здоров'я людини, захист навколишнього природного середовища та забезпечення безпеки держави;

6) для перевірки виконання суб'єктом господарювання приписів, розпоряджень або інших розпорядчих документів щодо усунення порушень вимог законодавства, виданих за результатами проведення попереднього заходу органом державного нагляду (контролю).

Позаплановий захід державного нагляду (контролю) на підставі обґрунтованого звернення фізичної особи про порушення суб'єктом господарювання її законних прав проводиться органом державного нагляду (контролю) за погодженням Державної регуляторної служби.

Для погодження орган державного нагляду (контролю) подає Державній регуляторній службі копію відповідного звернення фізичної особи та обґрунтування необхідності проведення перевірки. Державна регуляторна служба розглядає подані документи та надає погодження або вмотивовану відмову у наданні погодження протягом п'яти робочих днів з дня надходження відповідних документів.

Форма та порядок надання погодження на проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю) на підставі обґрунтованого звернення фізичної особи про порушення суб'єктом господарювання її законних прав затверджуються Державною регуляторною службою.

ОСОБА_1 у своїй заяві від 01.02.2018 року обґрунтував причини неможливості зазначення певних даних щодо особи, відносно якої позивач просив здійснити вищевказані дії, та виклав доводи, які свідчать про необхідність проведення перевірки продавця.

В свою чергу, з наявних в матеріалах справи доказів, судом встановлено, що Головне управління Держпродспоживслужби в Одеській області не вжило заходів, визначених ст.3 Закону України «Про тимчасові особливості здійснення заходів державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», а саме: не звернулось за погодженням до Державної регуляторної служби, а лише обмежилось констатацією неможливості оформити запит у зв'язку із відсутністю можливості ідентифікувати продавця черевиків за наданими ОСОБА_1 відомостями.

При цьому у листі Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області від 01.02.2018 року №772/05/18 «Щодо розгляду заяви», зазначено, що факти, викладені у зверненні ОСОБА_1, свідчать про можливі порушення вимог законодавства з боку суб'єкта господарювання та є підставою для проведення позапланового заходу.

Окрім цього, судом встановлено, що заява ОСОБА_1 не містила вимог про повернення коштів за чоловічі зимові черевики, в заяві йшлося про продаж бракованого товару та вимагалось провести перевірку.

Повторне звернення позивача від 07.02.2018р., що надійшло до Управління (вх. №С-111) також містило виклад обставин продажу товару із недоліками за якістю та наголос на порушенні прав позивача як споживача, вимогу проведення перевірки із сприянням в отриманні реквізитів продавця, яких недостатньо.

Проте, Управління у листі від 19.02.2018р. №1313/05/18 продублювало попередню відповідь та додатково відтворило зміст ст.15 ЗУ «Про захист прав споживачів».

Посилаючись на те, що позапланова перевірка проводиться тільки за обґрунтованим зверненням споживача - фізичної особи, відповідач не пояснює, в чому полягає необґрунтованість заяв ОСОБА_1, зміст та вимоги яких сприймаються судом як цілком зрозумілі та конкретні.

За таких обставин, суд оцінює листи відповідача від 07.02.2018р., від 19.02.2018р. як такі, якими фактично відмовлено ОСОБА_1 у проведенні позапланового заходу згідно ст.6 ЗУ «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», ст.3 ЗУ «Про тимчасові особливості здійснення заходів державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» за його заявами від 25.01.2018р., від 07.02.2018р., та констатує протиправність відповідних дій відповідача, котрий замість вчинення заходів із направлення Державній регуляторній службі копій звернень ОСОБА_1 та обґрунтування необхідності проведення перевірки констатував неможливість направлення запиту, хоча жодний нормативний акт не передбачає право контролюючого (наглядового) органу визначати такий результат розгляду звернення фізичної особи про порушення суб'єктом господарювання її законних прав.

Зважаючи на вищевикладене, суд дійшов висновку, що дії Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області з відмови у проведенні позапланового заходу державного нагляду (контролю) за заявою ОСОБА_1 від 07.02.2018 року, оформленої листом від 19.02.2018 року №1313/05/18 Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області «Щодо розгляду звернення» є протиправними та такими що порушують права позивача.

Суд приходить до висновку, що належним способом відновлення порушеного права позивач із метою усунення порушень, допущених відповідачем у спірних правовідносинах, є зобов'язання Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області вжити передбачених законодавством заходів щодо проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю) за заявою ОСОБА_1 від 07.02.2018 року (вх.№С-111 від 07.02.18).

Вимоги позивача про визнання вимог відповідача в частині щодо надання ОСОБА_1 інформації про наявність в купленому ОСОБА_1 товарі (зимових чоботах), такою, що неможливо надати, є необґрунтованими, так як у листах, які були направлені у відповідь на його звернення, відповідачем не зазначалось про необхідність надання ОСОБА_1 інформації про властивості товару, тощо, а лише містилось посилання на положення ст.15 Закону України «Про захист прав споживачів» та відтворювався її зміст.

Надаючи правову оцінку вимогам позивача про стягнення моральної шкоди, суд виходить з наступного.

Згідно ч.1 та ч.2 ст.23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до п.3 постанови Пленуму Верховного суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" №4 від 31.03.1995 року Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

У позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору (абз.2 п.5 постанови).

Суд зазначає, що позивач не надав жодних доказів та не навів ніяких обставин, які підтвердили б спричинення йому діями відповідача моральних страждань.

Позивач вказує, що моральні страждання полягають у численних, протягом останніх двох років, систематичних психічних тортурах та переживаннях, та знущання, та приниженнях з боку відповідача, незручностях, безповоротної втрати здоров'я (переведення з 2-гу групу інвалідності по зору щорічно на 2-гу групу інвалідності по зору та неврології безстроково, з безперспективністю одужання в зв'язку зі сталою стресовою ситуацією), витратах часу, здоров'я, нервів на отримання доказів вини відповідача, стикаючись з постійними труднощами, вирішенні питання відшкодування шкоди у досудовому та у судовому порядку, тягар постійної нестачі грошей.

Проте, вперше звернувся ОСОБА_1 до відповідача у січні 2018 року, при цьому будь-якого зв'язку із втратою здоров'я, інвалідністю по зору з обставиною придбання неякісних черевиків та відсутністю реагування на його заяви в своїх поясненнях суду не обґрунтовує, як і не наводить фактів приниження, знущання, психічних тортур, тощо.

З цих підстав суд вважає, що вимога позивача про стягнення на його користь з відповідача 200000 грн. моральної шкоди є необґрунтованою, а відтак у її задоволенні слід відмовити.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку. Основними засадами (принципами) адміністративного судочинства є: 1) верховенство права; 2) рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; 3) гласність і відкритість судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; 4) змагальність сторін, диспозитивність та офіційне з'ясування всіх обставин у справі; 5) обов'язковість судового рішення; 6) забезпечення права на апеляційний перегляд справи; 7) забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, визначених законом; 8) розумність строків розгляду справи судом; 9) неприпустимість зловживання процесуальними правами; 10) відшкодування судових витрат фізичних та юридичних осіб, на користь яких ухвалене судове рішення.

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Частиною 1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд вважає, що відповідачем як суб'єктом владних повноважень не доведено правомірність своїх дій при розгляді повторної заяви ОСОБА_1 від 07.02.2018р.

Суд зазначає, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Викладеним вище суд аргументував відхилення стверджень відповідача про необґрунтованість заяв ОСОБА_1 як підставу невжиття заходів відповідно до ст.6 ЗУ «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», ст.3 ЗУ «Про тимчасові особливості здійснення заходів державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» тією мірою, яка є необхідною виходячи з доводів відзиву на позов, разом з цим погодившись із позицією Управління стосовно безпідставності стверджень позивача про те, що відповідач вимагав від нього інформацію щодо купленого товару, передбачену ст.15 ЗУ «Про захист прав споживачів».

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб'єкта владних повноважень протиправними та зобов'язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1 - 4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб'єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю. Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Згідно ч.2 ст.9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області шляхом визнання протиправними дій Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області з відмови у проведенні позапланового заходу державного нагляду (контролю) за заявою ОСОБА_1 від 07.02.2018 року, оформленої листом від 19.02.2018 року №1313/05/18 Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області «Щодо розгляду звернення», та зобов'язання Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області вжити передбачених законодавством заходів щодо проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю) за заявою ОСОБА_1 від 07.02.2018 року (вх.№С-111 від 07.02.18).

Керуючись ст.ст. 5, 9, 199 , 241-246, 250, 255, 295, 297 КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області із відмови у проведенні позапланового заходу державного нагляду (контролю) за заявою ОСОБА_1 від 07.02.2018 року, оформленої листом від 19.02.2018 року №1313/05/18 Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області «Щодо розгляду звернення».

Зобов'язати Головне управління Держпродспоживслужби в Одеській області вжити передбачених законодавством заходів щодо проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю) за заявою ОСОБА_1 від 07.02.2018 року (вх.№С-111 від 07.02.18).

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та в строки, встановлені ст. 293,295 КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та в строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Повне рішення складено суддею 30.10.2018 року.

Суддя М.М. Аракелян

.