Справа № 823/1643/18
Суддя: Костюк Любов Олександрівна
Дата ухвалення: 2018-11-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 823/1643/18 Прізвище судді (суддів) першої інстанції:
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 листопада 2018 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Костюк Л.О.;

суддів: Бужак Н.П., Кузьменка В.В.;

за участю секретаря: Горяінової Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду апеляційну скаргу Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 21 червня 2018 року (розглянута у режимі відеоконференції, м. Черкаси, дата складання повного тексту рішення - 27 червня 2018 року) у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Золотоніський лікеро-горілчаний завод «Златогор» до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про визнання протиправними та скасування рішень, -

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2018 року,Товариство з обмеженою відповідальністю «Золотоніський лікеро-горілчаний завод «Златогор» (далі - позивач, ТОВ «ЗЛГЗ «Златогор») звернулось до Черкаського окружного адміністративного суду з позовом до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби (далі - відповідач, ОФПП ДФС), в якому просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 16.01.2018 № та №.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач діяв з перевищенням своїх повноважень та у спосіб, що не передбачений Конституцією і законами України, оскільки не дотримався визначеного податковим законодавством порядку проведення документальної позапланової виїзної перевірки у разі вилучення у платника податків правоохоронними органами первинних документів, що призвело до порушення наданих позивачу законодавчих гарантій дотримання його прав під час здійснення заходів податкового контролю. Крім того, відповідач помилково дійшов висновку про порушення позивачем вимог податкового законодавства, оскільки між позивачем та його контрагентами ТОВ «Профбудкомплекс», ТОВ «Опти-Фуд», ТОВ «Дені Люкс», ТОВ «Стакстрой», ТОВ «КінгсбуріВенчур», ТОВ «Автокар Інвест», ТОВ «БТЛПРО» ТОВ «ПреміумГіроджект», ТОВ «Мега Старт», ТОВ «Адвокатська компанія «Юральянс», ТОВ «Закарпатська продовольча компанія», ПП «Капо», ТОВ «Пейсмен», ТОВ «Хорнет-М», ТОВ «Продос», ТОВ «Агробазторг» здійснені реальні господарські операції, на підтвердження яких наявні всі первинні документи.

Враховуючи, що на момент здійснення спірних господарських операцій їх учасники були належним чином зареєстрованими юридичними особами та платниками податків, тобто мали спеціальну податкову правосуб'єктність, факт реального здійснення спірних господарських операцій підтверджується сукупністю належним чином складених первинних документів та зареєстрованими згідно вимог ст. 201 Податкового кодексу України податковими накладними, зважаючи на наявність причинно-наслідкового зв'язку між здійсненими позивачем операціями з придбання товарно-матеріальних цінностей та потребою їх використання у власній господарській діяльності, та враховуючи, що чинне законодавство не передбачає відповідальності одного платника податку за неправомірність дій іншого.

Посилання податкового органу на відсутність між позивачем та його контрагентами господарських операцій, у зв'язку з наявністю кримінальних проваджень щодо посадових осіб вищевказаних контрагентів - на думку представників позивача є помилковим, оскільки позивач не може впливати на здійснення господарської діяльності його контрагентів, належне чи неналежне виконання контрагентами обов'язків, покладених на них законом, як на суб'єктів господарювання, як то подача звітності, сплата податків, здійснення господарської діяльності та інше і не впливає на дійсність та значимість господарської операції для самого позивача.

Крім того, твердження відповідача про те, що позивачем не надано до перевірки доказів використання придбаних у ТОВ «Пейсмен» ковпачків в кількості 3,4 млн. шт. і етикеток в кількості 25,1 млн. шт. - є помилковим, оскільки товариство позивача є виробником лікеро-горілчаної продукції з обсягом її виробництва на добу понад 6000 виробів.

Щодо використання позивачем цукру в кількості 4081,579 т., то позивача зазначає, що товариством позивача було використано частину вищевказаного цукру під час виготовлення власної лікеро-горілчаної продукції, інша частина була позивачем реалізована іншим товариствам (підприємствам), а деяка його частина зберігається на власних та орендованих складських приміщеннях. Н

а думку представників позивача, висновки акту перевірки не відповідають нормам податкового законодавства, базуються на припущеннях і не підтверджуються доказами, а тому оскаржувані податкові повідомлення-рішення підлягають скасуванню.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 21 червня 2018року адміністративний позов задоволено повністю.

Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення - рішення Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби від 16.01.2018 № та №.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нову, якою у задоволенні позову відмовити повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку, що апеляційні скарги не підлягає задоволенню та погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог у повному обсязі, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Золотоніський лікеро-горілчаний завод «Златогор» зареєстровано як юридична особа 23.01.2001 виконавчим комітетом Золотоніської міської ради, ідентифікаційний код 31082518, взято на облік в органах державної фіскальної служби 31.05.2001.

Відповідно до пп. 20.1.4, п. 20.1 ст. 20, пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75, пп. 78.1.1 п. 78.1 ст. 78, п. 82.2 ст. 82 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI, відповідачем проведено позапланову виїзну документальну перевірку товариства з обмеженою відповідальністю «Золотоніський лікеро-горілчаний завод «Златогор» з питань правильності відображення в податковому обліку з податку на додану вартість фінансово-господарських операцій з ТОВ «Профбудкомплекс» за серпень 2016 року, ТОВ «Опти-Фуд» за вересень 2016 року, ТОВ «Дені Люкс» за вересень 2016 року, ТОВ «Стакстрой» за листопад 2016 року, ТОВ «КінгсбуріВенчур» за грудень 2016 року, ТОВ «Автокар Інвест» за грудень 2016 року, ТОВ «БТЛПРО» за грудень 2016 року, ТОВ «ПреміумПроджект» за січень 2017 року, ТОВ «Мега Старт» за грудень 2016 року, ТОВ «Адвокатська компанія «Юральянс» за квітень 2017 року, ТОВ «Закарпатська продовольча компанія» за травень 2017 року, ПП «Капо» за серпень 2015 року, ТОВ «Пейсмен» за серпень-вересень 2015 року, ТОВ «Хорнет-М» за жовтень 2015 року, ТОВ «Продос» за листопад 2016 року, ТОВ «Агробазторг» за вересень 2015 року. Результати перевірки оформлені актом від 22.11.2017 №114/2810-47-14/31082518.

Вказано перевіркою встановлено порушення товариством з обмеженою відповідальністю «Золотоніський лікеро-горілчаний завод «Златогор» вимог:

- п. 44.1 ст. 44, п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3 п. 198.6 ст. 198, п. 200.1, п. 200.2 ст. 200, п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено ПДВ в періодах, що перевірялись на загальну суму 22 603 965 грн.;

- пп. 16.1.9 п. 16.1 ст. 16, п. 44.3 ст. 44, п. 85.2 ст. 85 Податкового кодексу України, а саме, позивачем не надано посадовим особам контролюючого органу у повному обсязі всі документи, що належать або пов'язані з предметом перевірки.

На підставі вищезазначеного акта перевірки Офісом великих платників податків Державної фіскальної служби винесено податкові повідомлення-рішення від 16.01.2018 № та №.

Надаючи правову оцінку обставинам та матеріалам справи, а також надани додатковим поясненням та запереченням сторін, колегія суддів звертає увагу на наступне.

Щодо правового обґрунтування правомірності проведеної перевірки, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з пп. 75.1.2. п. 75.1. ст. 75 Податкового кодексу України документальною позаплановою виїзною перевіркою вважається перевірка, яка не передбачена у плані роботи контролюючого органу, що проводиться за місцезнаходженням платника податків, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Відповідно до п. 85.2, 85.4 ст. 85 Податкового кодексу України після початку перевірки платник податків зобов'язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючого органу у повному обсязі всі документи, що належать або пов'язані з предметом перевірки, а контролюючий орган має право отримувати у платників податків належним чином завірені копії первинних фінансово-господарських, бухгалтерських та інших документів, що свідчать про приховування (заниження) об'єктів оподаткування, несплату податків, зборів, платежів, порушення вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Згідно з п. 85.9 ст. 85 Податкового кодексу України у разі коли до початку або під час проведення перевірки оригінали первинних документів, облікових та інших регістрів, фінансової та статистичної звітності, інших документів з питань обчислення і сплати податків та зборів, а також виконання вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, були вилучені правоохоронними та іншими органами, зазначені органи зобов'язані надати для проведення перевірки контролюючому органу копії зазначених документів або забезпечити доступ до перевірки таких документів. Такі копії, засвідчені печаткою та підписами посадових (службових) осіб правоохоронних та інших органів, якими було здійснено вилучення оригіналів документів, або яким було забезпечено доступ до перевірки вилучених документів, повинні бути надані протягом трьох робочих днів з дня отримання письмового запиту контролюючого органу. У разі якщо документи, зазначені в абзаці першому цього пункту, було вилучено правоохоронними та іншими органами, терміни проведення такої перевірки, у тому числі розпочатої, переносяться до дати отримання вказаних копій документів або забезпечення доступу до них.

Відповідно до п. 82.4. ст. 82 Податкового кодексу України проведення документальної виїзної планової та позапланової перевірки великого платника податків може бути зупинено за рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що оформляється наказом, копія якого не пізніше наступного робочого дня вручається платнику податків або його уповноваженому представнику під розписку або надсилається платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, з подальшим поновленням її проведення на невикористаний строк.

Колегія суддів звертає увагу на те, що оригінали первинних і товарно-супровідних документів, які підтверджують взаємовідносини останнього з вищезазначеними контрагентами, на підставі ухвали слідчого судді Солом'янського районного суду м. Києва Бобровника О.В. від 23.01.2017 року у справі № 760/19091/16-к (провадження № 1-кс/760/1333/17) були вилучені у платника податків старшим слідчим з ОВС ГСУ ФР ДФС України Димидовським В.А. згідно протоколу обшуку від 16.02.2017 року під час здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000292, внесеному до ЄРДР 08.05.2015 року, що підтверджується долученими до протоколу обшуку зауваженнями платника податків, а первинні документи щодо придбання товарно-матеріальних цінностей в 2016 - 2017 роках були вилучені старшим слідчим з ОВС 1-го ВРКП СУ ФР Офісу ВПП ДФС Бачинським І.А. без проведення їх ідентифікації і належного опису під час обшуку 16.08.2017 року, проведеного на виконання ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва Гуменюк А.І. від 11.08.2017 року у справі №761/28249/17 (провадження №1-кс/761/17922/2017) в межах кримінального провадження №0000281 від 02.10.2015 року, що підтверджується змістом відповідного протоколу обшуку, що унеможливило виконання Позивачем визначених приписами п.п.16.1.9 п.16.1 ст.16, п.44.3 ст.44, п.85.2 ст.85 Податкового кодексу України обов'язків, про що Позивач письмово повідомив контролюючий орган листами від 30.08.2017 року №1140 та від 27.10.2017 року №1435 з наданням відповідних підтвердних документів (судові ухвали, протоколи обшуку). Крім того, в своїх запереченнях (вих.№09/11 від 09.11.2017 року) на Акт про ненадання документів від 09.11.2017 року №40/28-10-47-14/31082518 Позивач зазначив про неприпустимість проведення документальної позапланової виїзної перевірки та її завершення і оформлення результатів без отримання і дослідження вилучених правоохоронними органами первинних документів та, вважаючи їх втраченими правоохоронними органами, з метою повноти і об'єктивності проведення зазначеної перевірки просив контролюючий орган прийняти рішення у формі наказу про надання строку у 90 календарних днів для відновлення та надання документів до перевірки та перенесення термінів її проведення на зазначений строк, в задоволенні чого Відповідачем було відмовлено.

Враховуючи вищевикладене, відповідач в супереч вищевикладеним положенням ПК України не переніс терміни проведення позапланової виїзної документальної перевірки, яка в силу приписів пп. 75.1.2. п.75.1. ст.75 Податкового кодексу України повинна проводитися виключно за місцезнаходженням платника податків, мав би вжити необхідних заходів для одержання від слідчого органу вилучених у позивача первинних документів шляхом направлення обов'язкового письмового запиту про надання копій зазначених документів або забезпечення доступу до перевірки таких документів, мав би повідомити позивача про проведення перевірки із використанням первинних документів, вилучених згідно протоколу обшуку від 16.02.2017 року, а відтак відповідач, реалізуючи надані йому повноваження з проведення позапланової виїзної перевірки, порушив і унеможливив реалізацію позивачем наданих і гарантованих йому Податковим кодексом України прав бути присутнім під час проведення перевірки, приймати участь в дослідженні документів, надавати свої пояснення, вимагати повноти та об'єктивності проведення перевірки шляхом перевірки відомостей та фактів, що можуть свідчити на користь платника податків.

Крім того, згідно з пп. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 ПК України, податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Відповідно до п. 198.1 ст. 198 ПК України, до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Пункт 198.3 ст. 198 ПК України встановлює, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорт.

Відповідно до п. 201.10 ст. 201 ПК України, податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Згідно з п. 198.2 ст. 198 ПК України, датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Відповідно до п. 198.6 ст. 198 ПК України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними / розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Згідно з п. 201.1 ст. 201 ПК України, на дату виникнення податкових зобов'язань платник податку зобов'язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

У податковій накладній зазначаються в окремих рядках такі обов'язкові реквізити: а) порядковий номер податкової накладної; б) дата виписування податкової накладної; в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця). У разі постачання/придбання філією (структурним підрозділом) товарів/послуг, яка фактично є від імені головного підприємства - платника податку стороною договору, у податковій накладній, крім податкового номера платника податку додатково зазначається числовий номер такої філії (структурного підрозділу); д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; є) ціна постачання без урахування податку; ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; і) код товару згідно з УКТ ЗЕД (для підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Згідно з пп. 2.15 п. 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року № 88, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 року за№ 168/704, визначено, що первинні документи підлягають обов'язковій перевірці працівниками, які ведуть бухгалтерський облік, за формою і змістом, тобто перевіряється наявність у документі обов'язкових реквізитів та відповідність господарської операції діючому законодавству, логічна ув'язка окремих показників.

Таким чином, єдиною підставою документального підтвердження спірних сум податкового кредиту мають бути належним чином складені та підписані повноважними особами первинні документи в розумінні наведених норм законодавства.

При вирішенні даної справи, суд враховує також правову позицію Вищого адміністративного суду України, висловлену ним в інформаційному листі від 20.07.2010 року № 1112/11/13-10, відповідно до якого процесуальна діяльність суду із встановлення обґрунтованості права платника податку на податковий кредит та/або бюджетне відшкодування з податку на додану вартість повинна включати такі етапи: 1) встановлення факту здійснення господарської операції; 2) встановлення спеціальної податкової правосуб'єктності учасників господарської операції; 3) встановлення зв'язку між фактом придбання товарів (послуг), спорудженням основних фондів, імпортом товарів (послуг) і господарською діяльністю платника податку; 4) встановлення дотримання платником податку спеціальних вимог щодо документального підтвердження сум податкового кредиту та/або бюджетного відшкодування з податку на додану вартість; 5) встановлення факту надмірної сплати податку на додану вартість у ціні товарів (послуг), що придбані платником податку.

Як зазначено в інформаційному листі Вищого адміністративного суду України від 02.06.2011 року № 742/11/13-11, витрати для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток, а також податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Крім того, при вирішенні даної справи колегія суддів враховує зазначену в постанові від 22.09.2015 року (справа № 21-1359а15) правову позицію Верховного Суду України, відповідно до якої визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків. Для бухгалтерського обліку мають значення лише ті документи, які підтверджують фактичне здійснення господарських операцій.

У своєму рішенні Верховний Суд України вказав на те, що господарські операції для визначення податкового кредиту мають бути фактично здійсненими та підтвердженими належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами, які відображають реальність таких операцій, та спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Як вбачається з матеріалів адміністративної справи, що між позивачем та:

- ТОВ «Профбудкомплекс» укладено договір поставки від 01.08.2016 №91 та додаткова угода від 29.08.2016 №1, виконання вищевказаного договору підтверджується: видатковими накладними від 29.08.2016 №ПУ00000989, №ГІУ00000990, №ПУ00000991, №ПУ00001025, від 30.08.2016 року №ПУ00000992, №ПУ00000993, №ПУ00000994, №ПУ00000995, №ПУ00001026; від 31.08.2016 №ПУ00000996, №ПУ00000997, №ПУ00000998, №ГІУ00000999, №ПУ00001027, №ПУ00001028; податковими накладними від 29.08.2016 року №285, №286, №287, №312, від 30.08.2016 №288, №289, №290, №291, №313; від 31.08.2016 №292, №293, №294, №295, №314, №315;товарно-транспортними накладними від 29.08.2016 №989, №989/1, №989/2, №989/3, №989/4, від 01.09.2016 №990, №990/1, №992/2, №990/3, №990/4, від 02.09.2016 №991, від 05.09.2016 №992, №992/1, №992/2, №992/3, від 02.09.2016 №993, від 12.09.2016 №993/1, №993/2, від 02.09.2016 №994, від 07.09.2016 №995, №995/1, №995/2, №995/3, №995/4, від 12.09.2016 №996, №996/1, від 14.09.2016 №996/2, №997, №997/1, №997/2, №998, №999, від 02.09.2016 №1025/1, №1026, №1026/1, від 14.09.2016 №1027, №1028; платіжними дорученнями від 12.09.2016 №3931, від 13.09.2016 №4015, від 14.09.2016 №4021 від 15.09.2016 №4039, №4040, №4042, від 16.09.2016 №4053; договором новації від 17.10.2016 №91/1; актом про вексельний платіж від 17.10.2016 №б/н; актом приймання-передачі простроченого векселя від 17.10.2016 №б/н;

- ТОВ «Опти-Фуд» укладено договір про надання інформаційно-консультаційних послуг від 12.09.2016 №85, виконання вищевказаного договору підтверджується: актом приймання-передачі наданих інформаційно-консультаційних послуг від 30.09.2016; податковою накладною від 30.09.2016 №96; звітом за результатами консультування та підготовки до діагностичного аудиту системи управління безпечністю харчових продуктів відповідно до вимог стандарту по ДСТУ ISO 22000:2005 та ISO 22000:2007 при виробництві лікеро-горілчаних напоїв ТОВ «ЗЛГЗ «Златогор» від 30.09.2016; платіжними дорученнями від 11.10.2016 №4405, від 21.12.2016 №5685, від 22.12.2016 №5695 від 28.12.2016 №5827, від 29.12.2016 №5898; актом про вексельний платіж від 30.12.2016 №б/н;

- ТОВ «Дені Люкс» укладено договір поставки від 01.09.2016 №92 з додатковою угодою, виконання вищевказаного договору та додаткової угоди підтверджується:видатковими накладними від 26.09.2016 №ДЮ000000342, №ДЮ000000343; від 27.09.2016 №ДЮ000000344; від 28.09.2016 №ДЮ000000345, №ДЮ000000346; від 29.09.2016 №ДЮ000000356, №ДЮ000000357; податковими накладними від 26.09.2016 №275, №276; від 27.09.2016 №277; від 28.09.2016 №278, №279; від 29.09.2016 №284, №285; товарно-транспортними накладними від 26.09.2016 №342, №342/1, №342/2, №342/3, №342/4, від 28.09.2016 №342/5, №342/6, №343,№343/1, від 03.10.2016 №343/2, №343/3, №343/4, №343/5, №344, від 05.10.2016 №344/1, №344/2, №344/3, №344/4, №344/5, від 07.10.2016 №344/6,№344/7, №345, №345/1, №345/2, від 10.10.2016 №345/3, №345/4, №345/5, від 12.10.2016 №346, №346/1, №356, №357;платіжними дорученнями від 11.10.2016 №4406, від 12.10.2016 №4498, актом про вексельний платіж від 01.02.2017 №б/н, актом приймання-передачі простроченого векселя від 01.02.2017 №б/н;

- ТОВ «Стакстрой» укладено договір купівлі-продажу від 03.11.2016 №11-2016/2 та додаткову угоду від 29.11.2016, виконання вищевказаного договору та додаткової угоди підтверджується: видатковими накладними від 30.11.2016 №РН-0000392, №РІІ-0000393, №РН-0000394, №РН- 0000395, №РН-0000396, №РН-0000397, №РН-0000398, №РН-0000478, №РН-0000479, №РН-0000480, №РН-0000481, №РН-0000482, №РН-0000604; податковими накладними від 30.11.2016 року №392, №393, №394, №395, №396, №397, №398, №478, №479, №480, №481, №482, №604; товарно-транспортними накладними від 30.11.2016 №392, №392/1, №392/2, від 02.12.2016 №392/3, №392/4, від 23.12.2016 №393, №393/1, №393/2, від 26.12.2016 №393/3, №393/4, від 26.12.2016 №393/5, №393/6, від 19.12.2016 №394, №394/1, №394/2, №394/3, від 21.12.2016 №394/4, №394/5, №394/6, №394/7, від 23.12.2016 №394/8, від 07.12.2016 №395, від 14.12.2016 №396, №396/1, від 16.12.2016 №396/2, №396/3, №396/4, №396/5, від 09.12.2016 №397, №397/1, №397/2, від 12.12.2016 №397/3, №397/4, №397/5, №397/6, від 14.12.2016 №397/7, №397/8, від 07.12.2016 №398, №478, від 09.12.2016 №478/1, від 07.12.2016 №479, 30.11.2016 №480, від 07.12.2016 №481, №482, 02.12.2016 №604, №604/1, від 05.12.2016 №604/2, №604/3, №604/4, №604/5, від 07.12.2016 №604/6; платіжними дорученнями від 09.12.2016 №5511, №5513, від 12.12.2016 №5526, від 13.12.2016 №5576, від 14.12.2016 №5588, від 15.12.2016 №5598; договором новації від 16.01.2017 №11-2016/2/1; актом про вексельний платіж від 16.01.2017 №б/н; актом приймання-передачі простроченого векселя від 16.01.2017 №б/н;

- ТОВ «КінгсбуріВенчур» укладено договір поставки від 01.08.2015 №01.08.2015 та додаткова угода від 01.06.2016, виконання вищевказаного договору та додаткової угоди підтверджується:видатковими накладними від 30.12.2016 №18, №20; від 31.01.2017 року №1; податковими накладними від 30.12.2016 №306, №311; від 31.01.2017 року №270; товарно-транспортними накладними від 30.12.2016 №18, №18/1, №20, №20/1, №20/2, №20/3, від 01.02.2017 №1, №1/1; платіжними дорученнями від 12.01.2017 №137,від 10.02.2017 №1282,

- ТОВ «Автокар Інвест» укладено договір про надання послуг від 22.12.2016 №01/2016 із додатками №1, №2, №3, №4, виконання вищевказаного договору підтверджується:актами прийому-передачі наданих послуг від 29.12.2016 №3, №,4, №5, №6, №7 із звітами до зазначених актів; податковими накладними від 29.12.2016 №3, №4, №5, №6, №7; платіжними дорученнями від 12.01.2017 №164, №165, №166, від 11.01.2017 №122, №123, №124, від 12.01.2017 №163, від 13.01.2017 №253; актом про вексельний платіж від 14.01.2017 №б/н; актом приймання-передачі простроченого векселя від 14.01.2017 №б/н;

- ТОВ «БТЛПРО» укладено договір поставки від 09.12.2016 №2016/12-10, виконання вищевказаного договору підтверджується:видатковими накладними від 29.12.2016 №РН-0000064, №РН-0000065, №РН-0000066, №РН- 0000067; від 30.12.2016 №РН-0000160, №РН-0000161, №РН-0000162, №РН-0000163; податковими накладними від 29.12.2016 №64, №65, №66, №67; від 30.12.2016 №160, №161, №162, №163; товарно-транспортними накладними від 29.05.2016 №991, від 29.12.2016 №992, №993, №990, від 30.12.2016 №994, №995, №996, №997; платіжним дорученням від 13.01.2017 №252; договором новації від 14.01.2017 №2016/12-10/1; актом про вексельний платіж від 14.01.2017 №б/н; актом приймання-передачі простроченого векселя від 14.01.2017 №б/н;

- ТОВ «ПреміумПроджект» укладено договір поставки від 16.01.2017 №2017-1/3, виконання вищевказаного договору підтверджується:видатковими накладними від 23.01.2017 №РН-00000156, №РІ1-00000157; податковими накладними від 23.01.2017 №156, №157;товарно-транспортними накладними від 23.01.2017 №156, від 23.01.2017 №157; платіжним дорученням від 24.01.2017 №351;договором новації від 25.01.2017 №2017-1/3/1; актом про вексельний платіж від 25.01.2017 №б/н; актом приймання-передачі простроченого векселя від 25.01.2017 №б/н;

- ТОВ «Мега Старт» укладено договір купівлі-продажу від 28.12.2016 №25/12 та від 10.02.2017 №9/02/17, виконання вищевказаних договорів підтверджується: видатковими накладними від 30.12.2016 №РН-671/12, №РН-672/12, №РН-673/12, №РН-674/12, №РН-675/12, №РН-676/12, №РН-677/12, №РН-678/12 від 10.02.2017 року №РН-60/02, №РН-61/02, №РІІ-62/02, від 20.02.2017 №РН-411/02, №РН-412/02, №РН-413/02, від 21.02.2017 №РН-450/02, №РН-451/02, №РН- 452/02, від 27.02.2017 року №РН-657/02, №РН-658/02, №РН-659/02, від 16.03.2017 №РН- 281/03, №РН-282/03, №РН-283/03, від 20.03.2017 №РН-373/03, №РН-374/03, №РН-375/03, від 27.03.2017 №РН-566/03, №РН-567/03, №РН-568/03, від 28.03.2017 №РН-600/03, №РН- 601/03, №РН-602/03, №РН-603/03, №РН-604/03, №РН-605/03, від 30.03.2017 №РН-670/03, №РН-671/03, №РН-672/03, від 19.04.2017 №РН-200/04, від 24.04.2017 №РН-230/04, від 27.04.2017 №РН-270/04; податковими накладними від 17.01.2017 №250, №251, від 10.02.2017 №60, №61, №62, від 20.02.2017 №411, №412, №413, від 21.02.2017 №450, №451, №452, від 27.02.2017 року №657, №658, №659, від 16.03.2017 №281, №282, №283, від 20.03.2017 №373, №374, №375, від 27.03.2017 №566, №567, №568, від 28.03.2017 №600, №601, №602, №603, №604, №605, від 30.03.2017 №670, №671, №672, від 19.04.2017 №200, від 24.04.2017 №230, від 27.04.2017 №270; товарно-транспортними накладними; платіжними дорученнями від 10.01.2017 №100,від 27.01.2017 №397, від 01.02.2017 №450, від 22.02.2017 №784, від 01.03.2017 №911, від 07.04.2017 №946, від 14.03.2017 №1074, 04.04.2017 №1415, від 07.04.2017 №1552, 11.04.2017 №1586, від 18.04.2017 №1681, від 14.04.2017 №1676, від 19.04.2017 №1707, від 03.05.2017 №1905, від 04.05.2017 №1929, від 11.05.2017 №1990, від 12.05.2017 №2006; договором новації від 15.05.2017 №16/01/17-1; актом про вексельний платіж від 15.05.2017 №б/н; актом приймання-передачі простроченого векселя від 15.05.2017 №б/н;

- ТОВ «Закарпатська продовольча компанія» укладено договір поставки від 03.04.2017 №03012017 та додаткова угода від 03.05.2017,виконання вищевказаного договору підтверджується:накладними від 04.05.2017 №157002, від 05.05.2017 №159259; податковими накладними від 04.05.2017 №616/37, від 05.05.2017 №14; товарно-транспортними накладними від 01.06.2017 №157002, від 05.05.2017 №159259; платіжними дорученнями від 15.05.2017 №2109, від 24.05.2017 №2280;

- ПП «Капо» укладено договір поставки від 03.08.2015 №62, виконання вищевказаного договору підтверджується: видатковими накладними від 05.08.2015 №РІІ-0000048, №РН-0000049; податковими накладними від 05.08.2015 №48, №49; товарно-транспортними накладними від 05.08.2015 №48, №49; платіжними дорученнями від 19.08.2015 №3870; договором про відступлення права вимоги від 25.11.2015 №62/1;

- ТОВ «Пейсмен» укладено договір поставки від 04.08.2015 №62 та додаткова угода від 06.08.2015, виконання вищевказаного договору підтверджується: видатковими накладними від 06.08.2015 №РН-0000785, №РН-0000786, від 07.08.2015 №РН-0000787, №РН-0000788, від 08.08.2015 №РН-0000806, №РН-0000807, від 10.08.2015 №РН-0000810, №РН-0000811, від 11.08.2015 №РН-0000812, №РН-0000813, від 12.08.2015 №РН-0000814, №РН-0000815, від 13.08.2015 №РН-0000816, від 01.09.2015 №РН-0001152, №РН-0001153, від 02.09.2015 №РН-0001154, №РН-0001155, №РН-0001156, від 03.09.2015 №РН-0001157, №РН-0001158, від 04.09.2015 року №РН-0001159, №РН-0001160, від 05.09.2015 №РН-0001161, №РН-0001162, від 07.09.2015 №РН-0001163, від 21.09.2015 №РН-0001164, №РН-0001165, №РН-0001166, від 22.09.2015 №РН-0001167, №РН-0001168, №РН-0001169, від 23.09.2015 №РН-0001170, №РН-0001171, від 24.09.2015 №РН-0001172; податковими накладними від 06.08.2015 №106, №107, від 07.08.2015 №108, №109, від 08.08.2015 №126, №127, від 10.08.2015 №146, №147, від 11.08.2015 №148, №149, від 12.08.2015 №150, №151, від 13.08.2015 №152, від 01.09.2015 року №506, №507, від 12.09.2015 №508, №509, №510, від 03.09.2015 №511, №512, від 04.09.2015 №513, №514, від 05.09.2015 №515, №516, від 07.09.2015 №517, від 21.09.2015 №518, №519, №520, від 22.09.2015 №521, №522, №523, від 23.09.2015 №524, №525, від 24.09.2015 №526; товарно-транспортними накладними від 06.08.2015 №785, №786, від 07.08.2015 №787, №788, від 08.08.2015 №806, №807, від 10.08.2015 №810, №811, від 11.08.2015 №812, №813, від 12.08.2015 №814, №815, від 13.08.2015 №816, від 01.09.2015 №1152, №1153, від 02.09.2015 №1154, №1155, №1156, від 03.09.2015 №1157, №1158, від 04.09.2015 №1159, №1160, від 05.09.2015 №1161, №1162, від 07.09.2015 №1163, від 21.09.2015 №1164, №1165, №1166, від 22.09.2015 №1167, №1168, №1169, від 23.09.2015 №1170, №1171, від 24.09.2015 №1172; платіжними дорученнями від 25.08.2015 №3981, №3986,від 26.08.2015 №3998, від 01.10.2015 №4664, від 15.10.2015 №4860; договором новації від 18.04.2016 №65/1; актом про вексельний платіж від 18.04.2016 №б/н; актом приймання-передачі простроченого векселя від 18.04.2016 №б/н;

- ТОВ «Хорнет-М» укладено договір поставки від 12.10.2015 №79 з додатковою угодою, виконання вищевказаного договору та додаткової угоди підтверджується: видатковими накладними від 30.10.2015 №РН-000030, №РН-000031, №РН-000032, від 31.10.2015 №РН-000033, №РН-000034; податковими накладними від 30.10.2015 №20, №21, №22, від 31.10.2015 №23, №24; товарно-транспортними накладними від 06.11.2015 №30, від 09.11.2015 №31, №31/1, №31/2, №32, від 04.11.2015 №33, №34; договором новаціївід 04.10.2016 №79/1; актом про вексельний платіж від 04.10.2016 №б/н; актом приймання-передачі простроченого векселя від 04.10.2016 №б/н;

- ТОВ «Продос» укладено договір купівлі-продажу від 07.11.2016 №11-2016/3, виконання вищевказаного договору підтверджується:видатковими накладними від 22.11.2016 №РН-0000672, №РН-0000673, від 23.11.2016 №РН-0000674; податковими накладними від 22.11.2016 №190, №191, від 23.11.2016 року №192; товарно-транспортними накладними від 24.11.2016 №2578, №2579, №2580;актом про вексельний платіж від 20.02.2017 №б/н; актом приймання-передачі простроченого векселя від 20.02.2017 №б/н;

- ТОВ «Агробазторг» укладено договір поставки від 01.07.2015 №56 та додаткова угода від 03.07.2015, виконання вищевказаного договору підтверджується: видатковими накладними від 22.09.2015 року №АГ-0000078, №АГ-0000079, №АГ-0000080, від 23.09.2015 №АГ-0000081, №АГ-0000082, №АГ-0000083, від 24.09.2015 №АГ-0000084, №АГ-0000085, №АГ-0000086, від 25.09.2015 №АГ-0000087, №АГ-0000088, №АГ-0000089, від 28.09.2015 №АГ-0000090, №АГ-0000091, №АГ-0000092, від 29.09.2015 №АГ-0000093, №АГ-0000094, №АГ-0000095, від 30.09.2015 №АГ-0000096, №АГ-0000097, №АГ-0000098, №АГ-0000099;податковими накладними від 22.09.2015 року №78, №79, №80, від 23.09.2015 року №81, №82, №83, від 24.09.2015 року №84, №85, №86, від 25.09.2015 року №87, №88, №89, від 28.09.2015 року №90, №91, №92, від 29.09.2015 року №93, №94, №95, від 30.09.2015 року №96, №97, №98, №99; товарно-транспортними накладними від 22.09.2015 №78, №79, №80, від 23.09.2015 №81, №82, №83, від 24.09.2015 №84, №85, №86, від 25.09.2015 №87, №88, 88/1, №89, від 28.09.2015 №90, №91, №92, від 29.09.2015 №93, №94, від 30.09.2015 №95, №96, №97, №98, №99; договором про відступлення права вимоги від 21.03.2016 №21/03-16;

Таким чином, у Товариства з обмеженою відповідальністю «Золотоніський лікеро-горілчаний завод «Златогор» наявні всі первинні облікові та податкові документи, з якими Податковий кодекс України пов'язує право платника на формування податкового кредиту з ПДВ. Дані первинні документи не визнані недійсними, а тому вважаються належними доказами по справі.

Окрім зазначеного вище, колегія суддів звертає увагу на те, що позивач неодноразово листами від 30.08.2017 року №1140 та від 27.10.2017 року №1435 з наданням відповідних підтвердних документів (судові ухвали, протоколи обшуку) доводилося до відома відповідача про неприпустимість проведення перевірки за відсутності первинних документів і реєстрів бухгалтерського обліку на жорстких комп'ютерних дисках, які були вилучені працівниками правоохоронних органів під час обшуків без проведення їх ідентифікації і належного опису, що унеможливило виконання Позивачем вимог п.44.1 ст.44 Податкового кодексу України щодо належного їх зберігання для цілей оподаткування та, відповідно, виключає його відповідно до Податкового кодексу України.

Та вказує на те, що у своїх запереченнях на акт про ненадання документів від 09.11.2017 року №40/28-10-47-14/31082518 позивач, вважаючи втраченими правоохоронними органами первинні документи, що стосуються предмету перевірки, з метою повноти і об'єктивності її проведення просив контролюючий орган прийняти рішення у формі наказу про надання строку у 90 календарних днів для відновлення та надання документів до перевірки та перенесення термінів її проведення на зазначений строк, в задоволенні чого Відповідачем було відмовлено.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що така протиправна відмова змусила позивача самостійно вживати заходів щодо відновлення вилучених та втрачених правоохоронними органами первинних документів, які характеризують спірні господарські операції, шляхом звернення до своїх контрагентів з відповідними проханнями щодо їх відновлення з метою захисту своїх порушених прав в судовому порядку, що є ще одним доказом належної спеціальної податкової правосуб'єктності контрагентів позивача.

Та вказує, позивачем до матеріалів справи надано докази використання у власній господарській діяльності для виробництва лікеро-горілчаних виробів придбаних у вищевказаних контрагентів комплектуючих для їх виробництва, зокрема і докази використання придбаних у ТОВ «Пейсмен» ковпачків в кількості 3,4 млн. шт. і етикеток в кількості 25,1 млн. шт., у зв'язку з чим, посилання відповідача на економічну необґрунтованість для їх придбання не приймається судом до уваги.

Щодо послання відповідача на наявність кримінальних проваджень щодо посадових осіб вищевказаних контрагентів позивача, як доказу заниження позивачем податку на додаток на додану вартість та податкового кредиту, колегія суддів зазначає наступне.

Так, суд апеляційної інстанції на підставі наявних доказів приходить до висновку, що зазначене вище посилання є необґрунтованим, оскільки належне чи неналежне виконання контрагентом обов'язків, покладених на нього законом як на суб'єкта господарювання - як то подача звітності, сплата податків, здійснення господарської діяльності та інше, не впливає на дійсність та значимість господарської операції для самого позивача, а контролюючий орган не наділений повноваженнями щодо надання правової оцінки доказам зібраним у кримінальному провадженні, до прийняття судового рішення (вироку) у кримінальних провадженнях.

Згідно з ч. 6 ст. 78 КАС України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Окрім зазначеного вище, колегія суддів звертає увагу на те, що при укладенні угоди про визнання винуватості та наступного постановляння вироку (постанови про закриття кримінального провадження) конкретні господарські операції між позивачем та вищевказаними контрагентами судом у кримінальних провадженнях не досліджувались.

Таким чином, всупереч вимог Податкового кодексу України відповідач не спростував законність дій платника податків (позивача), а лише зазначив про відсутність реальності його господарських операцій з контрагентами, тобто, фактично, контролюючим органом заміщено обов'язок спростування презумпції законності дій та рішень платника податків на обов'язок доводити податковому органу права на податковий облік певних операцій.

Таким чином, доводи викладені в акті перевірки спростовуються належними та допустимими доказами, що наявні в матеріалах справи, а обставини на які посилається представник відповідача, не можуть бути достатніми підставами для визнання правочинів між позивачем та контрагентами недійсними та не можуть одночасно бути достатніми доказами «безтоварності» неможливості фактичного здійснення господарських взаємовідносин між позивачем та контрагентами.

Частиною першою ст. 91 Цивільного кодексу України встановлено, що цивільна правоздатність юридичної особи виникає з моменту її створення і припиняється з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Отже, за змістом зазначеної норми державна реєстрація юридичної особи є юридично значимою дією, з якою цивільне та господарське законодавство пов'язує виникнення цивільної правоздатності.

Як вбачається з матеріалів справи, на момент вчинення господарських правовідносин між позивачем та контрагентами і на момент фактичного виконання даних господарських відносин, контрагенти позивача, як юридичні особи були внесені в Єдиний державний реєстр юридичних осіб та фізичних осіб підприємців та були зареєстрованими платниками податку на додану вартість.

Колегія суддів враховує правову позицію Верховного Суду України, викладену у постанові від 27.01.2016 року у справі №4842/11/2670, а саме: за умови не встановлення податковим органом наявності замкнутої схеми руху грошових коштів, яка б могла свідчити про узгодженість дій позивача та його постачальника для одержання товариством незаконної податкової вигоди, останнє не може зазнавати негативних наслідків внаслідок діянь інших осіб, що перебувають поза межами його впливу.

Підтвердженням того, що платника ПДВ не може бути позбавлено права на бюджетне відшкодування ПДВ за відсутності доказів того, що його було залучено до протиправної діяльності, пов'язаної з незаконним отриманням бюджетного відшкодування, а також того, що платник ПДВ не повинен нести відповідальність за зловживання, вчинені його постачальниками, якщо платник ПДВ не знав про такі зловживання і не міг про них знати, слугують рішення Європейського суду з прав людини у справах «Інтерсплав проти України» (2007 рік, заява № 803/02), «Булвес АД проти Болгарії» (2009 рік, заява № 3991/03), «Бізнес Супорт Центр проти Болгарії» (2010 р., заява №6689/03).

Вищевказані Рішення в силу приписів статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовується судами як джерело права, зокрема, Європейський суд з прав людини у вказаних рішеннях зазначив, що платник податку не повинен нести наслідків невиконання постачальником його зобов'язань зі сплати податку і в результаті сплачувати податок на додану вартість вдруге, оскільки такі вимоги стали надмірним тягарем для платника податку, що порушило справедливий баланс, який повинен підтримуватися між вимогами суспільного інтересу та вимогами захисту права власності. Крім того, Європейський суд зазначає, що платника податку не може бути позбавлено права на бюджетне відшкодування ПДВ за відсутності доказів того, що його було залучено до протиправної діяльності, пов'язаної з незаконним отриманням бюджетного відшкодування; при цьому платник ПДВ не повинен нести відповідальність за зловживання, вчинені його постачальниками, якщо платник ПДВ не знав про такі зловживання і не міг про них знати. Якщо державні органи мають інформацію про зловживання в системі оподаткування конкретною компанією, вони повинні застосовувати відповідні заходи саме до цього суб'єкта, а не розповсюджувати негативні наслідки на інших осіб при відсутності зловживання з їх боку (рішення Європейського Суду з прав людини від 09.01.2007 року у справі Інтерсплав проти України).

Відповідачем до матеріалів справи не надано остаточних рішень у відповідних кримінальних провадженнях по суті (вирок, постанова про закриття тощо), які б об'єктивно вказували на факти протиправних дій за участі відповідних суб'єктів господарювання, направлених на одержання податкової вигоди.

Колегія суддів зазначає, що ухвали слідчих суддів з Єдиного реєстру судових рішень, на які посилається відповідач - є лише проміжними рішеннями слідчого судді з приводу здійснення судового контролю за досудовим розслідуванням при здійсненні тих чи інших заходів як то надання дозволу на тимчасовий доступ до речей чи документів, огляд, обшук тощо.

Крім того, наданий відповідачем до суду вирок Солом'янського районного суду м. Києва від 03.04.2018 по справі №760/20771/17 щодо посадової особи контрагента позивача ТОВ «Профбудкомплекс» - не приймається судом до уваги, оскільки вказаний вирок датований 03.04.2018, однак перевірка позивача проводилась з 30.08.2017 по 31.08.2017, з 12.10.2017 по 01.11.2017, з 02.11.2017 по 15.11.2017, тому вказаний вирок не був однією із підстав для винесення відповідачем оскаржуваний податкових повідомлень-рішень від 16.01.2018 № та №.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 21.08.2018 року у справі №823/792/16.

Окрім зазначеного вище, колегія суддів звертає увагу на те, що факт наявності вироку, ухваленого на підставі угод у кримінальному провадженні, не дає підстав для автоматичного висновку про нереальність господарських операцій, внаслідок чого є нагальна необхідність перевіряти доведеність кожного податкового правопорушення і здійснювати комплексне дослідження усіх складових господарських операцій, з врахуванням обставин, встановлених у вироку, який набрав законної сили.

Натомість, під час постановляння вищезазначеного вироку, як вбачається з його змісту, не досліджувалися обставини господарських операцій позивача із вищевказаним контрагентом, первинні документи щодо господарських взаємовідносин не були предметом дослідження у відповідному кримінальному провадженні та не визнавалися судом недійсними, з огляду на що останній не має жодного преюдиціального значення щодо обставин здійснення позивачем господарських операцій із вказаним контрагентом, які підтверджується сукупністю наявних в матеріалах справи доказів.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 21.03.2018 року у справі №826/3498/15.

Щодо посилання відповідача на те, що придбаний позивачем цукор у ТОВ «МЕГА СТАРТ» в кількості 4081,579 т. не міг фактично бути поставлений позивачу, оскільки позивачем у господарській діяльності з виробництва лікеро-горілчаних виробів не може бути використано таку кількість цукру в період часу з грудня 2016 року по квітень 2017 року та в позивача відсутні складські приміщення для його фактичного зберігання, колегія суддів зазначає наступне.

Колеія суддів зазначає, що зазначені вище посилання є необґрунтованими, виходячи з наступного.

Позивачем під час розгляду вказаної адміністративної справи доведено, що переважну частину придбаного від ТОВ «МЕГА СТАРТ» цукру у подальшому продано ТОВ «Світ Ласощів» у кількості 1 673 844 кг. та ТОВ «Петрус - Кондитер» у кількості 275 258 кг., що в ході судового розгляду не спростовано відповідачем.

Причому, часткове використання у виробництві та частковий перепродаж вказаним контрагентам Позивачем здійснено у термін по квітень місяць 2018 року, а не 2017, як необґрунтовано стверджували представники відповідача.

Окрім зазначеного вище, колегія суддів звертає увагу на те, що в матеріалах справи міститься виписка з програми « 1С:Бухгалтерія» щодо руху товарно - матеріальних цінностей, отриманих від ТОВ «МЕГА СТАРТ» з матеріального складу на виробництво, а також їх реалізації на адресу інших покупців, а також письмові пояснення позивача (вих. №553 від 21.06.2018 року), із змісту яких вбачається, що в період з 01.12.2016 року по 30.04.2018 року позивачем використаний у виробництві алкогольних напоїв цукор в кількості 1767176 кг, а також здійснена реалізація отриманого цукру з відповідним нарахуванням податкових зобов'язань по податку на додану вартість та їх відображенням у податковій звітності на адресу наступних покупців: ТОВ «Світ ласощів» - цукор в кількості 1673844 кг.; ТОВ «Петрус - Кондитер» - цукор в кількості 275258 кг. Залишок на складі - 697300 кг.

Проте, відповідачем під час перевірки зазначені обставини взагалі не встановлювалися і не досліджувалися, що робить відповідні твердження Відповідача в цій частині такими, що не підтверджені належними і допустимим доказами в розумінні ст.ст. 72-77КАС України.

Колегія суддів погоджується з посиланнями позивача щодо хибності тверджень відповідача про перевищення обсягів закуплених товарно - матеріальних цінностей, що використовуються у виробництві алкогольних напоїв, над кількістю виробленої продукції, що начебто встановлено на підставі інформації Додатків 3 та 1 до декларації з акцизного податку, оскільки зазначені додатки до податкової звітності не місять інформацію в розрізі номенклатури виготовленої продукції, що унеможливлює встановлення відповідних фактичних обставин та робить такі докази неналежними і недопустимими.

Щодо тверджень представників відповідача про нереальність відповідних господарських операцій з посиланням на отримання пояснення гр. ОСОБА_4, ОСОБА_5 тощо, колегія суддів зазначає наступне.

Так, суд апеляційної інстанції вказує на те, що матеріалах справи відсутні докази в межах якої правової процедури (оперативно-розшукової чи кримінально-процесуальної) отримувались такі пояснення та чи дійсно вони мали місце насправді, а надані показання можуть бути отримані та оцінені судом лише безпосередньо, у межах відповідного кримінального провадження при розгляді справи судом по суті.

Крім того, гр. ОСОБА_4 не була у період здійснення фінансово-господарських операцій з позивачем посадовою особою контрагента, що підтверджується відкритими відомостями з Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

На підставі вище зазначеного, колегія суддів приходить до висновку, щодо наявності факту здійснення господарських операцій між позивачем та та його контрагентами ТОВ «Профбудкомплекс», ТОВ «Опти-Фуд», ТОВ «Дені Люкс», ТОВ «Стакстрой», ТОВ «КінгсбуріВенчур», ТОВ «Автокар Інвест», ТОВ «БТЛПРО» ТОВ «ПреміумГіроджект», ТОВ «Мега Старт», ТОВ «Адвокатська компанія «Юральянс», ТОВ «Закарпатська продовольча компанія», ПП «Капо», ТОВ «Пейсмен», ТОВ «Хорнет-М», ТОВ «Продос», ТОВ «Агробазторг», а тому податкові повідомлення-рішення Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби від 16.01.2018 № та № є протиправними та підлягають скасуванню.

Щодо послання відповідача під час судового засідання на пояснення директорів контрагентів позивача, що знаходяться в матеріалах справи, колегія суддів зазначає наступне.

Так, надаючи оцінку зазначеним вище посиланнями відповідача колегія суддів зазначає, що вони є нечіткими, належним чином не завіреними, джерело їхнього походження не зрозуміле.

У зв'язку із чим вище, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що визнати їх належними доказами в розумінні ст.ст.72,73,75 КАС України неможливо та не приймає їх до уваги.

Щодо посилання позивача на наданий вирок Печерського районного суду м. Києва від 10.09.2018 року у справі №757/15723/8-к, яким ОСОБА_4 визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 205 КК , колегія суддів зазначає наступне.

Так, зазначений вирок стосується співзасновника ТОВ «Автокар Інвест» - ОСОБА_4 (абз.7, арк. 2 зворотнього боку зазначеного вище вироку).

Відомостей про притягнення інших засновників зазначеного вище товариства до кримінальної відповідальності та вироків відносно них немає.

Окрім зазначеного, колегія суддів звертає увагу на те, що ОСОБА_4 не підписувала жодних документів, що стосуються господарських відносин з позивачем.

Та вказує на те, що надані позивачем до матеріалів справи первинні документи підтверджують реальність господарських відносин між позивачем та ТОВ «Автокар Інвест»

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції зроблено правильний висновок, що позовні вимоги є обгрунтовани та підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Зі змісту частин 1-4 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Згідно з п.1 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням вище викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 2, 10, 11, 241, 242, 243, 250, 251, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 328, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби - залишити без задоволення, а рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 21 червня 2018 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у строк визначений ст. 329 КАС України.

(Повний текст виготовлено - 02 листопада 2018 року).

Головуючий суддя: Л.О. Костюк

Судді: Н.П. Бужак,

В.В. Кузьменко