Справа № 807/445/18
Суддя: Ващилін Р. О.
Дата ухвалення: 2018-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

19 жовтня 2018 рокум. Ужгород№ 807/445/18

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ващиліна Р.О.

при секретарі судового засідання Неміш Т.В.

за участю:

позивача: ОСОБА_1, представник - ОСОБА_2,

відповідача 1: представник - ОСОБА_3,

відповідача 2: представник - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області, Головного управління Національної поліції в Закарпатській області про поновлення на роботі та стягнення заборгованості по заробітній платі за час затримки повного розрахунку, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Управління внутрішніх справ України в Закарпатській області, Головного управління Національної поліції в Закарпатській області , в якому просить: 1) визнати протиправним і скасувати наказ Управління МВС України в Закарпатській області №80 о/с від 16.04.2018 р., згідно якого звільнено з 16 квітня 2018 року у запас Збройних Сил за пунктом 64 "г" (через скорочення штатів) майора міліції ОСОБА_1 (М-251441), начальника сектору карного розшуку Хустського міського відділу (з обслуговування міста Хуст та Хустського району) УМВС України в Закарпатській області; 2) поновити ОСОБА_1 на посаді заступника начальника сектору кримінальної поліції Хустського відділу поліції ГУНП в Закарпатській області з 16.04.2018 року; рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді допустити до негайного виконання; 3) стягнути з Управління Міністерства внутрішніх справ України у Закарпатській області на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі та середній заробіток за час затримки повного розрахунку за період з 16.04.2018 року до моменту повного розрахунку, з проведенням необхідних відрахувань відповідно до чинного законодавства.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що наказом Управління МВС України в Закарпатській області від 14.02.2018 р. №02 о/с на виконання рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 30.01.2018 р. ОСОБА_1 поновлено в органах внутрішніх справ на посаді начальника сектору карного розшуку Хустського міського відділу (з обслуговування міста Хуст та Хустського району) УМВС України в Закарпатській області з 04 червня 2015 року. Однак наказом голови ліквідаційної комісії УМВС України в Закарпатській області від 16 квітня 2018 року №80 о/с його звільнено з органів внутрішніх справ згідно п.п. 10 та 11 розділу ХІ Закону України «Про національну поліцію» через скорочення штатів з 16 квітня 2018 року. Такий наказ вважає протиправним, оскільки він не відмовлявся від проходження служби в поліції та жодних рапортів щодо відмов у подальшому проходженні служби не подавав, повідомляв про своє бажання працювати в поліції. Окрім того, вважає, що в оскарженому наказі нема жодних обґрунтувань щодо неможливості подальшого перебування на службі, хоча станом на 16.04.2018 р. в ГУНП в Закарпатській області були наявні вакантні посади. 17 квітня 2018 року позивач подав рапорт голові ліквідаційної комісії УМВС України в Закарпатській області щодо вирішення питання подальшого проходження служби ОСОБА_1 в одному з оперативних підрозділів Виноградівського ВП або Іршавсього ВП ГУНП в Закарпатській області, однак жодної відповіді з результатами його розгляду отримано не було. Також стверджує, що починаючи з 14.02.2018 р. (дня поновлення на посаді) та до дня звільнення заробітна плата йому виплачена не була.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі з мотивів, наведених в позовній заяві, та просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача 1 у засіданні суду проти позову заперечила з мотивів, наведених у відзиві на позовну заяву №327/106/11-2018 від 13.06.2018 р. Так, зокрема, зазначила, що позивача наказом голови ліквідаційної комісії Управління МВС України в Закарпатській області №32 о/с від 14.02.2018 р. на виконання постанови Закарпатського окружного адміністративного суду №807/1042/15 від 30.01.2018 р. поновлено на посаді начальника сектору карного розшуку Хустського міського відділу УМВС України в Закарпатській області з 04.06.2015 р., а на підставі постанови КМУ від 16.09.2015 р. №730 "Про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідацію територіальних органів Міністерства внутрішніх справ" наказом голови ліквідаційної комісії Управління МВС України в Закарпатській області №33 о/с від 14.02.2018 р. ОСОБА_1 зараховано в розпорядження Управління МВС України в Закарпатській області, звільнивши із займаної посади з 14 лютого 2018 року. У зв'язку з чим, враховуючи норми п.п. 9, 10 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про національну поліцію", позовні вимоги вважає безпідставними, оскільки неприйняття працівника міліції на службу до поліції до 06.11.2015 р. є безальтернативною підставою для його звільнення зі служби в органах внутрішніх справ через скорочення штатів. Стосовно позовної вимоги про стягнення з Управління Міністерства внутрішніх справ України у Закарпатській області заборгованості по заробітній платі та середній заробіток за час затримки повного розрахунку зазначає, що такі задоволенню також не підлягають, у зв'язку з тим, що грошове забезпечення позивача здійснювалося на підставі постанови КМУ №1294 від 07.11.2007 р. та наказу МВС №499 від 31.12.2007 р., які втратили чинність. Окрім того, в УМВС України в Закарпатській області відсутні асигнування на 2018 рік.

Представник відповідача 2 у засіданні суду проти позову заперечила та просила суд у задоволенні відмовити. Вважає, що позовна вимога про визнання протиправними дій ГУНП в Закарпатській області по відмові у реалізації права, передбаченого п. 9 розділу ХІ Закону України "Про національну поліцію", та зобов'язання прийняти позивача на службу до ГУНП в Закарпатській області суперечить вимогам Закону України "Про національну поліцію", оскільки дія зазначених положень поширюється тільки на діючих до 06.11.2015 р. включно співробітників міліції. А позивач наказом голови ліквідаційної комісії УМВС України в Закарпатській області №80 о/с від 16.04.2017 р. звільнений за п. 64 "г" (через скорочення штатів) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ. Вважає, що ОСОБА_1 має право бути прийнятим на службу до Національної поліції на загальних підставах, відповідно до вимог ст.ст. 47 - 58 Закону України "Про національну поліцію".

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, представників сторін, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що майор міліції ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1Ф.) перебував на службі в органах внутрішніх справ на посаді начальника сектору карного розшуку Хустського міського відділу (з обслуговування міста Хуст та Хустського району) УМВС України в Закарпатській області.

Наказом УМВС України в Закарпатській області від 29 травня 2015 року № 715 майора міліції ОСОБА_1, відповідно до пункту 8 статті 12 закону України "Про дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України", звільнено з органів внутрішніх справ за ст. 66 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 року № 114.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду у справі №807/1042/15 від 30 січня 2018 року задоволено позов ОСОБА_1 до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_4 міського відділу УМВС України в Закарпатській області про визнання протиправним та скасування наказів, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Визнано протиправним та скасовано наказ УМВС України в Закарпатській області від 29 травня 2015 року №715 "Про звільнення з органів внутрішніх справ начальника СКР Хустського МВ (з обслуговування міста Хуст та Хустського району) УМВС ОСОБА_1Ф.". Визнано протиправним та скасовано наказ УМВС України в Закарпатській області від 29 травня 2015 року № 98 о/с "По особовому складу" в частині звільнення з органів внутрішніх справ у запас (із поставленням на військовий облік) за пунктом 66 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ (за скоєння вчинку, що дискредитує звання рядового і начальницького складу) майора міліції ОСОБА_1 начальника сектору карного розшуку Хустського міського відділу (з обслуговування міста Хуст та Хустського району) УМВС України в Закарпатській області, з 03 червня 2015 року. Поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника сектору карного розшуку Хустського міського відділу (з обслуговування міста Хуст та Хустського району) УМВС України в Закарпатській області з 04 червня 2015 року (акр. спр. 16 24).

На виконання зазначеного рішення Закарпатського окружного адміністративного суду у справі №807/1042/15 у частині, яка допущена до негайного виконання, наказом Управління МВС України в Закарпатській області №32 о/с від 14 лютого 2018 року майора міліції ОСОБА_1 поновлено в органах внутрішніх справ на посаді начальника сектору карного розшуку Хустського міського відділу (з обслуговування міста Хуст та Хустського району) УМВС України в Закарпатській області з 04 червня 2015 року (акр. спр. 25).

14 лютого 2018 року наказом Управління МВС України в Закарпатській області №33 о/с «По особовому складу» зараховано в розпорядження Управління МВС України в Закарпатській області, звільнивши із займаної посади майора міліції ОСОБА_1, начальника сектору карного розшуку Хустського міського відділу (з обслуговування міста Хуст та Хустського району) УМВС України в Закарпатській області з 14 лютого 2018 року на підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 16.09.2015 р. №730 "Про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідацію територіальних органів Міністерства внутрішніх справ" та наказу МВС України від 06.11.2015 р. №1388 "Про організаційно-штатні питання" (арк. спр. 41).

Як вбачається з наявної в матеріалах справи розписки, ОСОБА_1 засвідчує факт обізнаності про скорочення посади начальника сектору карного розшуку Хустського міського відділу (з обслуговування міста Хуст та Хустського району) УМВС України в Закарпатській області з 14 квітня 2018 року та про майбутнє звільнення зі служби з органів внутрішніх справ через скорочення штатів не пізніше, ніж через 2 місяці з дня складання розписки (акр. спр. 45).

Вказаний наказ від 14.02.2018 р. №33 о/с позивачем до суду не оскаржено, позовна вимога щодо правомірності винесення такого до суду не предявлялась та не є предметом розгляду даної адміністративної справи, а тому такий судом вважається чинним.

Отже, суд констатує, що з 14 лютого 2018 року ОСОБА_1 вважається звільнений із займаної посади начальника сектору карного розшуку Хустського міського відділу (з обслуговування міста Хуст та Хустського району) УМВС України в Закарпатській області, на яку поновлений рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду у справі №807/1042/15, та зарахований в розпорядження Управління МВС України в Закарпатській області.

16 квітня 2018 року наказом Управління МВС України в Закарпатській області №80 о/с «По особовому складу» майора міліції ОСОБА_1, який з 14 лютого 2018 року перебуває в розпорядженні Управління МВС України в Закарпатській області за посадою начальника сектору карного розшуку Хустського міського відділу (з обслуговування міста Хуст та Хустського району) УМВС України в Закарпатській області, звільнено у запас Збройних Сил з 16 квітня 2018 року згідно п. 10 та 11 розділу ХІ Закону України «Про національну поліцію» та відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ за п. 64 «г» (через скорочення штатів).

17 квітня 2018 року ОСОБА_1 подав на імя голови ліквідаційної комісії Управління УМВС України в Закарпатській області рапорт про вирішення питання про подальше проходження служби в одному з оперативних підрозділів (карний розшук) Виноградівського ВП або Іршавсього ВП ГУНП України в Закарпатській області. Окрім того, просив не враховувати норму Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про національну поліцію» в частині визначення тримісячного терміну у звязку з наявністю обєктивної причини позбавлення можливості проходити службу в поліції через незаконне звільнення.

Вважаючи наказ Управління МВС України в Закарпатській області №80 о/с від 16.04.2018 р. протиправним та таким, що порушує його право на працю, позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Приймаючи рішення по суті спірних правовідносин, суд розглядає заявлену позовну вимогу щодо правомірності наказу Управління МВС України в Закарпатській області №80 о/с від 16.04.2018 р. крізь призму вищенаведених обставин справи, зокрема, факту не оскарження позивачем наказу Управління МВС України в Закарпатській області від 14.02.2018 р. №33 о/с, яким ОСОБА_1 звільнено з посади начальника сектору карного розшуку Хустського міського відділу (з обслуговування міста Хуст та Хустського району) УМВС України в Закарпатській області та зараховано в розпорядження.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 22.10.2014 р. №1118-р схвалено Концепцію першочергових заходів з реформування системи Міністерства внутрішніх справ та Стратегію розвитку органів внутрішніх справ.

Зокрема, Концепцією першочергових заходів реформування системи Міністерства внутрішніх справ пропонувалось здійснити комплекс організаційних і практичних заходів, спрямованих на розбудову Міністерства внутрішніх справ як цивільного органу європейського зразка та формування в найближчій перспективі поліції як основного виконавця заходів забезпечення безпеки населення.

Метою Концепції є визначення пріоритетів, основних напрямів, очікуваних результатів та засобів перетворення МВС на правоохоронне багатопрофільне цивільне відомство європейського зразка.

Одним із заходів щодо реалізації положень названої Концепції визначено розроблення та прийняття нових і внесення змін до чинних законодавчих актів з урахуванням європейських норм і стандартів, спрямованих на врегулювання діяльності Національної поліції.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач на момент звільнення 04 червня 2015 року працював у органах внутрішніх справ України та на нього розповсюджувалася дія Закону України «Про міліцію» №565-XII від 20.12.1990 р. Саме в органах внутрішніх справ був поновлений ОСОБА_1 рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду у справі №807/1042/15 від 30 січня 2018 року.

Постановою Кабінету Міністрів України №730 від 16.09.2015 р. "Про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідацію територіальних органів Міністерства внутрішніх справ" утворено як юридичні особи публічного права територіальні органи Національної поліції та ліквідовано як юридичні особи публічного права територіальні органи Міністерства внутрішніх справ, в тому числі, Хустський міський відділ Управління Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області. Дана постанова набрала законної сили 24 вересня 2015 року.

Таким чином, суд констатує, що орган, в якому працював ОСОБА_1 до звільнення постановою Кабінету Міністрів України №730 від 16.09.2015 р. ліквідовано.

Юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Судом встановлено, що в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань містяться відомості про перебування юридичної особи УМВС в Закарпатській області в стані припинення за рішенням засновників з 06.11.2015 р. та станом на день звільнення позивача з посади, як і на час розгляду даної адміністративної справи судом до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань не внесено запису про припинення юридичної особи УМВС в Закарпатській області.

02 липня 2015 року Верховною ОСОБА_5 України прийнято Закон України "Про Національну поліцію" №580-VIІI (далі Закон), відповідно до преамбули якого цей Закон визначає правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України.

Особливий порядок набрання чинності Законом України "Про Національну поліцію" передбачено самим Законом. Так, відповідно до пп. 1 п. 1 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про Національну поліцію", цей Закон набирає чинності через три місяці з дня, наступного за днем його опублікування, крім: пунктів 1, 2, 3, 7 - 13, 15, 17 - 18 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону, які набирають чинності з дня, наступного за днем його опублікування.

Закон був опублікований в газеті "Голос України" 06.08.2015 р. №141-142.

П. 5 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону визнано такими, що втратили чинність Закон України "Про міліцію" №565-XII від 20.12.1990 р.

Згідно п. 8 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону з дня опублікування цього Закону всі працівники міліції (особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ), а також інші працівники Міністерства внутрішніх справ України, його територіальних органів, закладів та установ вважаються такими, що попереджені у визначеному порядку про можливе майбутнє звільнення через скорочення штатів.

П. 9 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону визначено, що працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, за умови відповідності вимогам до поліцейських, визначеним цим Законом, упродовж трьох місяців з дня опублікування цього Закону можуть бути прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою чи проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції. Посади, що пропонуються особам, зазначеним у цьому пункті, можуть бути рівнозначними, вищими або нижчими щодо посад, які ці особи обіймали під час проходження служби в міліції.

Відповідно до п. 10 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону, працівники міліції, які відмовилися від проходження служби в поліції та/або не прийняті на службу до поліції в тримісячний термін з моменту попередження про наступне вивільнення, звільняються зі служби в органах внутрішніх справ через скорочення штатів. Указані в цьому пункті особи можуть бути звільнені зі служби в органах внутрішніх справ до настання зазначеного в цьому пункті терміну на підставах, визначених Положенням про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ.

П. 11 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону передбачено, що перебування працівників міліції на лікарняному чи у відпустці не є перешкодою для їх звільнення зі служби в органах внутрішніх справ відповідно до "Прикінцевих та перехідних положень" цього Закону.

Вказані положення Закону набрали чинності з 07 серпня 2015 р., отже з цієї дати всі працівники міліції (особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ), а також інші працівники Міністерства внутрішніх справ України, його територіальних органів, закладів та установ вважаються такими, що попереджені у визначеному порядку про можливе майбутнє звільнення через скорочення штатів.

Таким чином, з проведеного аналізу законодавчих норм, що регулюють порядок подальшого проходження служби працівників міліції після ліквідації відповідного державного органу, суд дійшов висновку, що працевлаштування таких працівників в Національній поліції України є правом, а не обовязком відповідного органу Національної поліції, що реалізується шляхом видання наказів про призначення за їх згодою чи проходження конкурсу на посади.

Фактично ОСОБА_1 звільнений з посади, на яку він був поновлений рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду у справі №807/1042/15, ще 14 лютого 2018 року, а саме наказом Управління МВС України в Закарпатській області №33 о/с, та зарахований в розпорядження Управління МВС України в Закарпатській області.

Пп. в) п. 40 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №114 від 29.07.1991 р., визначено, що призначення на посади рядового і начальницького складу провадиться відповідними начальниками згідно з номенклатурою посад, що визначається Міністром внутрішніх справ відповідно до його компетенції. При цьому враховується, що при здійсненні організаційно-штатних заходів особи начальницького складу можуть зараховуватися в розпорядження органу внутрішніх справ на строк не більше 15 діб. У виняткових випадках, пов'язаних з особливими обставинами, перебування в розпорядженні органу внутрішніх справ понад 15 діб, але не більше двох місяців, допускається з дозволу Міністра внутрішніх справ. До цього строку не зараховуються періоди перебування в установлених цим Положенням відпустках (крім відпусток по вагітності, родах і догляду за дитиною), на лікуванні (обстеженні) у лікувальних закладах.

Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 49-2 Кодексу законів про працю України (далі КЗпП України) про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці.

Одночасно із зарахуванням в розпорядження ОСОБА_1 попереджено про скорочення посади начальника сектору карного розшуку Хустського міського відділу (з обслуговування міста Хуст та Хустського району) УМВС України в Закарпатській області з 14 квітня 2018 року та про майбутнє звільнення зі служби з органів внутрішніх справ через скорочення штатів не пізніше, ніж через 2 місяці з дня складання розписки (акр. спр. 45).

Тому суд вважає, що позивач був заздалегідь повідомлений про майбутнє звільнення із органів внутрішніх справ у зв'язку із скороченням штатів та до дня звільнення рапорт щодо переведення на іншу посаду не подавав. Такий був поданий тільки 17 квітня 2018 року після звільнення ОСОБА_1 з розпорядження у запас Збройних Сил.

У звязку з чим суд вважає правомірним рішення голови ліквідаційної комісії Управління МВС України в Закарпатській області про звільнення ОСОБА_1, який перебуває з 14 лютого 2018 року в розпорядженні Управління МВС України в Закарпатській області за посадою начальника сектору карного розшуку Хустського міського відділу (з обслуговування міста Хуст та Хустського району) УМВС України в Закарпатській області.

Окрім того, суд зазначає, що п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» роз'яснено, що при ліквідації підприємства (установи, організації) правила п. 1 ст. 40 КЗпП можуть застосовуватись і в тих випадках, коли після припинення його діяльності одночасно утворюється нове підприємство. В цих випадках працівник не вправі вимагати поновлення його на роботі на заново утвореному підприємстві, якщо він не був переведений туди в установленому порядку.

А відтак, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про визнання протиправним та скасування наказу Управління МВС України в Закарпатській області №80 о/с від 16.04.2018 р., згідно якого звільнено з 16 квітня 2018 року у запас Збройних Сил за пунктом 64 "г" (через скорочення штатів) майора міліції ОСОБА_1 (М-251441), начальника сектору карного розшуку Хустського міського відділу (з обслуговування міста Хуст та Хустського району) УМВС України в Закарпатській області, та поновлення ОСОБА_1 на посаді заступника начальника сектору кримінальної поліції Хустського відділу поліції ГУНП в Закарпатській області з 16.04.2018 року, задоволенню не підлягають.

Разом з тим, в ході судового розгляду справи встановлено, що за період перебування ОСОБА_1 в розпорядженні, тобто з 14 лютого 2018 року по 16 квітня 2018 року, грошове забезпечення позивачу не нараховувалося та не виплачувалося, що підтверджується довідкою Управління МВС України в Закарпатській області від 18.07.2018 р. №2аз/106/5-2018 (арк. спр. 53).

Позивач, звернувшись з даним адміністративним позов, заявив також вимогу про стягнення з Управління Міністерства внутрішніх справ України у Закарпатській області заборгованість по заробітній платі.

З цього приводу суд зазначає наступне.

Права працівника на оплату праці регламентується ст. 21 Закону України «Про оплату праці» від 24.03.1995 р. №108/95-ВР. Так, відповідно до зазначеної норми, працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.

Норми ст. 47 КЗпП України встановлюють обов'язок власника або уповноваженого ним органу при звільненні провести розрахунок з працівником і видати йому трудову книжку. Так, зокрема відповідно до ч. 1 зазначеної статті, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Порядок та умови виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ регулюється Інструкцією, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України №499 від 31.12.2007 р. (положення якої застосовувалися до працівників органів внутрішніх справ, а отже й до ОСОБА_1Ф, враховуючи поновлення останнього рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 30 січня 2018 року в органах внутрішніх справ) (далі Інструкція).

Так, п. 1.4 Інструкції встановлено, що грошове забезпечення виплачується особам рядового, молодшого, середнього, старшого та вищого начальницького складу, які призначені на штатні посади в апараті Міністерства внутрішніх справ України, головних управліннях, управліннях МВС в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, на залізницях, їм підпорядкованих органах, вищих навчальних закладах, науково-дослідних установах, Державній службі охорони при МВС, на підприємствах, в установах, організаціях і підрозділах системи МВС та які навчаються в навчальних закладах системи МВС або зараховані в розпорядження відповідного органу внутрішніх справ.

Відповідно до п. 3.4.3 Інструкції, керівниками підрозділів здійснюється облік робочого часу осіб, які перебувають у розпорядженні за відповідними посадами. Виплата грошового забезпечення вказаним особам проводиться з розрахунку посадового окладу за останньою основною штатною посадою, окладу за спеціальним званням, надбавки за вислугу років та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення постійного характеру, крім премії та одноразових додаткових видів грошового забезпечення, протягом строку, установленого Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Згідно з нормами п. 3.4.4 Інструкції днем зарахування в розпорядження вважається день підписання наказу про зарахування в розпорядження або день, зазначений у наказі.

Матеріалами справи встановлено та не заперечується сторонами, що позивачеві в період перебування в розпорядженні грошове забезпечення не виплачувалося. Тому суд дійшов висновку, що Управлінням Міністерства внутрішніх справ України у Закарпатській області порушено право ОСОБА_1 на оплату праці, передбачене законодавством.

З огляду на вищенаведені законодавчі норми суд вважає безпідставними посилання представника відповідача 1 на відсутність бюджетних асигнувань в обґрунтування причин невиплати грошового забезпечення ОСОБА_1

Відповідно до наданої на вимогу суду інформації стосовно суми грошового забезпечення ОСОБА_1 в період перебування його на посаді начальника сектору карного розшуку Хустського міського відділу (з обслуговування міста Хуст та Хустського району) УМВС України в Закарпатській області, розмір такого складає 1462,00 грн. за місяць.

Тому, враховуючи положення п. 3.4.3 Інструкції, суд вважає, що за період перебування ОСОБА_1 в розпорядженні Управління МВС України в Закарпатській області йому необхідно було виплатити грошове забезпечення в розмірі 3024,94 грн., а саме:

- з 14 лютого по 28 лютого 2018 року у розмірі 783,21 грн. (1462,00 грн./28 календарних днів*15 днів роботи);

- з 01 березня по 31 березня 2018 року у розмірі 1462,00 грн.;

- з 01 квітня по 16 квітня 2018 року у розмірі 779,73 грн. (1462,00 грн./30 календарних днів*16 днів роботи).

У звязку з наведеним, суд вважає, що позовна вимоги в частині стягнення з Управління Міністерства внутрішніх справ України у Закарпатській області заборгованість по заробітній платі підлягає задоволенню.

Питання про розподіл судових витрат зі сплати судового збору, судом не вирішується, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору.

Керуючись ст. 241, 243, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В:

1. Позов ОСОБА_1 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний код - НОМЕР_1) до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області (місцезнаходження: вул. Ференца Ракоці, буд.13, м. Ужгород, Закарпатська область, 88000, код ЄДПРОУ - 08592170), Головного управління Національної поліції в Закарпатській області (місцезнаходження: вул. Ференца Ракоці, буд.13, м. Ужгород, Закарпатська область, 88000, код ЄДПРОУ - 40108913) про поновлення на роботі та стягнення заборгованості по заробітній платі за час затримки повного розрахунку - задовольнити частково.

2. Стягнути з Управління Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області (місцезнаходження: вул. Ференца Ракоці, буд.13, м. Ужгород, Закарпатська область, 88000; код ЄДПРОУ - 08592170) на користь ОСОБА_1 (вул. Тиха, буд. 23, м. Хуст, Закарпатська область, 90400, ідентифікаційний код - НОМЕР_1) заробітну плату за період з 14 лютого 2018 року по 16 квітня 2018 року у розмірі 3024,94 грн. (Три тисячі двадцять чотири гривні 94 коп.).

3. Рішення суду в частині стягнення на користь ОСОБА_1 (вул. Тиха, буд. 23, м. Хуст, Закарпатська область, 90400, ідентифікаційний код - НОМЕР_1) заробітної плати у межах стягнення за однин місяць в розмірі 1462 (ОСОБА_3 тисяча чотириста шістдесят дві) грн. 00 коп. підлягає до негайного виконання.

4. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (з урахуванням особливостей, що встановлені Розділом VII КАС України).

Повний текст рішення виготовлено та підписано 29 жовтня 2018 року.

СуддяОСОБА_5