Справа № 450/2437/18
Суддя: Мельничук І. І.
Дата ухвалення: 2018-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 450/2437/18 Провадження № 2-а/450/139/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" жовтня 2018 р. Пустомитівський районний суд Львівської області в складі :

головуючого - судді Мельничук І. І.

при секретарі Лаба С. П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Пустомити адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до поліцейського інспектора взводу №2 роти № 1 батальйону № 1 Управління патрульної поліції у Львівській області ДПП України ОСОБА_2 про скасування постанови, -

в с т а н о в и в:

позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить скасувати постанову інспектора взводу № 2 роти № 1 батальйону № 1 УПП у Львівській області ДПП України лейтенанта поліції ОСОБА_2 серія ВР № 205366 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121 КУпАП та накладення стягнення у виді штрафу 51 грн., а провадження у справі закрити.

В обґрунтування позову покликається на те, що оскаржувана постанова винесена відповідачем із грубим порушення вимог чинного законодавства, є безпідставною та підлягає скасуванню, виходячи з того що інспектором не було забезпечено право позивача на захист, а саме не надано можливості пошуку адвоката, ознайомлення з матеріалами справи, чим порушено ст. 268 КУпАП, порушено процедуру розгляду справи про адміністративне правопорушення сим проігноровано порядок встановлений ст. ст. 278, 279 КУпАП, та винесено постанову про притягнення до адміністративної відповідальності позивача виключно за своїм власним переконанням, не беручи до уваги пояснення надані позивачем в ході розгляду справи. Позивач зазначає, що відповідачем при розгляді справи не в повному обсязі були досліджені докази, тому підстав для винесення постанови не було. Позивач вказує на те, що у відповідача відсутні будь-які докази на підтвердження факту вчинення позивачем правопорушення чи взагалі самої події правопорушення. З огляду на що, просить суд позов задоволити в повному обсязі.

В судове засідання позивач не зявився, подав на адресу суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити у його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі з підстав наведених у ньому. В ході судового розгляду справи суду пояснив, що інспектором не було забезпечено право позивача на захист, що беззаперечно є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, оскільки відповідачем було проігнороване клопотання позивач про перенесення розгляду справи про адміністративне правопорушення та надання часу позивачу для залучення адвоката

26.09.2018 року на адресу суду в порядку ст. 286 КУпАП від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній позовні вимоги заперечує в повному обсязі, оскільки постанова про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 була винесена за наслідками розгляду справ про адміністративне правопорушення на місці події відповідно до чинного законодавства, що стверджується відеозаписом із місця події, який долучено до відзиву. Просить залишити позовну заяву без задоволення, оскільки поліцейський при винесенні постанови діяв у межах повноважень та відповідно до чинного законодавства.

Відповідно до ч. 3 ст. 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Згідно п.1 ч.1 ст.5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю субєкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Судом встановлено, що постановою інспектора взводу № 2 роти № 1 батальйону № 1 УПП у Львівській області ДПП України лейтенанта поліції ОСОБА_2 серія ВР № 205366 від 30.07.2018 року, позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП України та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 51,00 гривень.

Згідно вказаної постанови, 30.07.2018 року о 20 год. 50 хв. на автодорозі Львів-Шегині 10 км. + 200 м. водій ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом ВАЗ 21013 д.н.з. НОМЕР_1, обладнаного засобами пасивної безпеки, не користувався ременем безпеки як він так і його пасажир, чи порушив п. 2.3В Правил дорожнього руху України.

Положеннями ст. 222 КУпАП України встановлено, що органи Національної поліції розглядають справи про порушення правил дорожнього руху.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів,зміцнення законності.

Згідно ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно п.п. 2.3 (в) Правил дорожнього руху України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов'язаний: на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки. Дозволяється не пристібатися особі, яка навчає водінню, якщо за кермом учень, а в населених пунктах, крім того, водіям і пасажирам з інвалідністю, фізіологічні особливості яких заважають користуватися ременями безпеки, водіям і пасажирам оперативних та спеціальних транспортних засобів і таксі.

Разом з тим із матеріалів справи вбачається та встановлено судом, що ОСОБА_1 у своїх поясненнях заперечив вчинення ним порушення правил дорожнього руху та звертався до інспектора взводу № 2 роти № 1 батальйону № 1 УПП у Львівській області ДПП України лейтенанта поліції ОСОБА_2 із заявою про відкладення розгляду справи та надання йому права на залучення адвоката з метою захисту його прав, яка була відхилена, що також вбачається із дослідженого відеозапису нагрудних камер працівників поліції із місця події, який долучено до матеріалів справи представником відповідача.

Ч. 1 статті 59 та частині 2 статті 64 Конституції України, статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка передбачає право кожного обвинуваченого захищати себе особисто або використовувати правову допомогу захисника, вибраного ним на власний розсуд; статті 2, пункту З статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, зазначено, що держава повинна гарантувати кожному, чиї права і свободи порушено, ефективний засіб правового захисту та можливість вільного вибору захисника; принципу 1 «Основних принципів, що стосуються ролі юристів», прийнятих восьмим Конгресом ООН з питань попередження злочинності і поводження з правопорушниками, який передбачає, що кожна людина має право звернутися до будь-якого юриста за допомогою для захисту й відстоювання своїх прав та захисту їх на всіх стадіях судочинства.

Із метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 КУпАП щодо своєчасного, всебічного, повного й обєктивного зясування обставин справи, вирішення її у відповідності із законом уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При накладенні стягнення необхідно враховувати характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність (частина друга статті 33 кодексу).

Згідно з частиною першою статті 268 кодексу особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця в галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржувати постанову у справі. Крім того, в цій правовій нормі передбачено, що справа про адміністративне правопорушення повинна розглядатися в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; за відсутності такої особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце й час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

При цьому, суд наголошує, що постанова у справі про адміністративне правопорушення не може ґрунтуватись виключно на висновках працівників поліції, за відсутності доказів винуватості особи, отриманих не інакше як на підставі та в порядку, встановлених законом.

Разом з ним із наявного в матеріалах справи відеозапису із місця події судом не встановлено жодних обставин, які підтверджували б факт вчинення ОСОБА_1 порушення правил дорожнього руху.

У даній справі, крім висновків відповідача, який склав постанову у справі про адміністративне правопорушення, відсутні будь-які допустимі докази на підтвердження факту порушення позивачем ОСОБА_1 дорожнього руху, а наданий як доказ відповідачем відеозапис із місця події стверджує факт порушення права позивача на захист, у зв'язку із чим, з урахуванням положень ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитись на її користь.

Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005р. «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» звернено увагу судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та зазначено про необхідність зясовування всіх обставин, перелічених у ст. 247, 280 КУпАП.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

З врахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова винесена без врахування та належної перевірки всіх обставин справи щодо наявності чи відсутності в діях позивача ознак правопорушення, за яке законом передбачено адміністративну відповідальність, не наведено доказів, на яких ґрунтується висновок про вчинення правопорушення.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачами доказів правомірності винесеної постанови представлено не було.

Таким чином, з огляду на вищенаведене, вказана постанова про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст.241-246, 247, 286 КАС України, суд,

у х в а л и в:

позов ОСОБА_1 задоволити.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ВР № 205366 від 30.07.2018 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 5 ст. 121 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 51,00 грн. скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 5 ст. 121 КУпАП закрити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

СуддяОСОБА_3