Справа № 824/968/18-а
Суддя: Дембіцький Павло Дмитрович
Дата ухвалення: 2018-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

31 жовтня 2018 р. м. Чернівці Справа № 824/968/18-а

Суддя Чернівецького окружного адміністративного суду Дембіцький П.Д., розглянувши матеріали адміністративного ОСОБА_1, ОСОБА_2, що діють в інтересах ОСОБА_3 до Новоселицького районного сектору Управління Державної міграційної служби у Чернівецькій області про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії,-

в с т а н о в и в:

В поданому до суду адміністративному позові ОСОБА_1, ОСОБА_2, що діють в інтересах ОСОБА_3 (позивач) просить суд: визнати протиправною відмову Новоселицького районного сектору Управління державної міграційної служби у Чернівецькій області у видачі ОСОБА_3 у звязку із досягненням 16-річного віку паспорта громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної ради України від 26.06.1992 № 2503-XII; зобовязати Новоселицький районний сектор Управління державної міграційної служби у Чернівецькій області оформити та видати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у звязку із досягненням ним 16-річного віку паспорт громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 № 2503-XII, без передачі будь-яких даних про дитину і про нас, її батьків, до ЄДДР, без оформлення (присвоєння) унікального номеру запису в реєстрі (УНЗР), без від цифрованого підпису особи, без від цифрованого образу обличчя, без від цифрованих відбитків пальців рук, без використання будь-яких засобів ЄДДР.

Ухвалою суду від 10.10.2018 року позовну заяву залишено без руху, та надано позивачу строк для усунення недоліків.

22.10.2018 року на виконання ухвали суду надійшла заява від позивачів, яка зареєстрована за вх. 7686/18, в якій зазначено, що ОСОБА_1, ОСОБА_2 та їх неповнолітній син ОСОБА_2 у звязку з релігійними переконаннями не мають присвоєних ідентифікаційних номерів облікової картки платника податків, про що є відмітки у їх паспортах громадян України.

Крім того зазначають, що відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду. Тому з огляду на вищевикладене зазначають, що їх син ще не досяг 18 річного віку, тобто є неповнолітнім, тому батьки / його законними представниками, а також, що ОСОБА_2 звільняється від сплати судового збору, оскільки судовий збір справляється тільки з працездатних осіб.

Розглянувши заяву позивача, проаналізувавши законодавство, яке регулює питання сплати судового збору, суд зазначає наступне.

Згідно ч. 3 ст. 161 КАС України до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України "Про судовий збір" від 08.07.2011 р. № 3674-VI (далі - Закон № 3674-VI).

Згідно ст. 1 цього Закону судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Платники судового збору є громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим Законом (ч. 1 ст. 2 Закону № 3674-VI).

Відповідно до ст. 3 Закону № 3674-VI судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

Розміри ставок судового збору визначено ст. 4 цього Закону. Так, за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано субєктом владних повноважень, юридичною особою або фізичною особою підприємцем судового збору становить 1 розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу. У разі подання позову майнового характеру, який подано субєктом владних повноважень, юридичною особою ставка судового збору становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано фізичною особою ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу. У разі подання позову майнового характеру, який подано фізичною особою або фізичною особою - підприємцем ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. У випадку подання заяви про забезпечення позову ставка судового збору становить 0,3 розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу.

Відповідно до ст. 7 Закону України "Про державний бюджет України на 2018 р." з 1 січня 2018 року розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб становить 1762,00 грн.

Частиною 3 ст. 6 Закону № 3674-VI передбачено, що за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. У разі коли в позовній заяві обєднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

З аналізу норм чинного в Україні законодавства вбачається, що майновий позов (позовна заява майнового характеру) це вимога про захист права або інтересу, обєктом якої виступає благо, що підлягає грошовій оцінці. Тобто будь який майновий спір має ціну, а категорію майнових спорів складають, зокрема, спори, повязані з підтвердженням прав на майно та грошові суми, на володіння майном і будь-які форми його використання на договірній чи позадоговірній основі.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 139 Господарського кодексу України майном визнається сукупність речей та інших цінностей (включаючи нематеріальні активи), які мають вартісне визначення, виробляються чи використовуються у діяльності суб'єктів господарювання та відображаються в їх балансі або враховуються в інших передбачених законом формах обліку майна цих суб'єктів. Залежно від економічної форми, якої набуває майно у процесі здійснення господарської діяльності, майнові цінності належать до основних фондів, оборотних засобів, коштів, товарів. Коштами у складі майна суб'єктів господарювання є гроші у національній та іноземній валюті, призначені для здійснення товарних відносин цих суб'єктів з іншими суб'єктами, а також фінансових відносин відповідно до законодавства. Натомість, під немайновим позовом слід розуміти вимогу про захист права або інтересу, обєктом якої виступає благо, що не підлягає грошовій оцінці.

Крім того, в листі Вищого адміністративного суду України від 18.01.2012 року № 165/11/13-12 зазначено, що зверненні до суду вимоги про скасування рішення відповідача субєкта владних повноважень, безпосереднім наслідком яких є зміна складу майна позивача, є майновим.

Як вбачається з поданої позовної заяви, зміст та характер заявлених вимог немайновий. Таким чином розмір судового збору за одну вимогу немайнового характеру становить 704,80 грн. (1762,00 грн. х 0,4).

Крім того з позовної заяви видно що позивач просить: - визнати протиправною відмову Новоселицького районного сектору УДМС у Чернівецькій області у видачі ОСОБА_2 у звязку із досягненням 16-річного віку паспорта громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної ради України від 26.06.1992 № 2503-XII; - зобовязати Новоселицький районний сектор УДМС у Чернівецькій області оформити та видати ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 у звязку із досягненням ним 16-річного віку паспорт громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 № 2503-XII, без передачі будь-яких даних про дитину і про нас, її батьків, до ЄДДР, без оформлення (присвоєння) унікального номеру запису в реєстрі (УНЗР), без від цифрованого підпису особи, без від цифрованого образу обличчя, без від цифрованих відбитків пальців рук, без використання будь-яких засобів ЄДДР.

Отже, позивачем заявлено дві вимоги немайнового характеру, таким чином розмір судового збору становить за першу вимогу 1409,60 грн. (704,80 грн. х 2).

В ухвалі суду від 10.10.2018 року суд зазначив, що передбачені законодавством випадки у розумінні приписів п. 7 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" слід розуміти як звернення у інтересах громадян, віднесених до 1 та 2 категорії постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи; інвалідів Великої Вітчизняної війни та сімї воїнів (партизанів), які загинули чи пропали безвісти, і прирівняних до них у встановленому порядку особи; інвалідів I та II груп, тощо.

Крім того суд зазначає, що Конституційний Суд України в рішенні від 28.11.2013 року № 12-рп/2013 надав офіційне тлумачення п. 7 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», й відзначив, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи, перелік котрих наведено в ст.60 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції до 15.12.2017 року) «Участь у справі органів та осіб, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб».

Згідно із вимогами Закону України від 03.10.2017 року №2147-VIII Кодекс адміністративного судочинства України викладено у новій редакції.

В редакції з 15.12.2017 року КАС України від сплати судового збору, в розумінні п. 7 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи, перелік котрих наведено в ст. 53 КАС України «Участь у судовому процесі органів та осіб, яким законом надано право звертатись до суду в інтересах інших осіб».

При цьому очевидно, що в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 позов заявлено її законними представниками батьком та матірю, відповідно ОСОБА_1 та ОСОБА_2, правовий статус яких визначено ст. 56 КАС України.

Відтак законом не передбачено права матері та батька, котрі звертаються в інтересах власної неповнолітньої дитини, якщо діти не є інвалідами (п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір») на звільнення від сплати судового збору при зверненні до суду.

У встановлений судом строк позивач не виконав вимоги ухвали суду від 10.10.2018 року про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Частиною 2 ст. 44 КАС України передбачено, що учасники справи зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

Практика Європейського суду з прав людини, відповідно до статті 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини, є джерелом права.

Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на подання до суду скарги, пов'язаної з його правами та обов'язками.

У рішенні Європейського суду з прав людини "Чуйкіна проти України" ((Заява № 28924/04) 13.01.2011 р. ОСТАТОЧНЕ) вказано, що "стаття 6 Конвенції втілює "право на суд", в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження становить один з його аспектів (див. рішення від 21.02.1975 р. у справі "Голдер проти Сполученого Королівства", п. п. 28- 36, Series A N 18)".

Разом з тим, право на доступ до суду не є абсолютним і може підлягати обмеженням. Вони дозволяються опосередковано, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, яке може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб і ресурсів суспільства та окремих осіб (рішення від 28.05.1985 р. у справі "Ешингдейн проти Сполученого Королівства", п. 57).

В рішенні Конституційного Суду України у справі № 1-9/2011 за конституційним поданням 54 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів", Кримінально-процесуального кодексу України, Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України, від 13.12.2011 р. (17-рп/2011) зазначено, що "вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов'язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 р. у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов'язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов'язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання".

Зважаючи на те, що судом вжито усіх належних заходів для реалізації та забезпечення права позивача на судовий розгляд справи, однак останній, не усунув недоліки заяви у строк встановлений судом, а тому, заява підлягає поверненню.

Повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

За таких обставин заява та додані до неї документи підлягають поверненню позивачу.

На підставі наведеного та керуючись статтями 44, 169, 241, 243, 248 КАС України, суддя -

У Х В А Л И В:

1. Позовну заяву повернути позивачу.

2. Копію ухвали про повернення позовної заяви невідкладно надіслати позивачу.

3. Розяснити, що відповідно до частини восьмої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Згідно статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

У відповідності до статей 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України ухвали суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку окремо від рішення суду повністю або частково. Апеляційна скарга на ухвалу подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Чернівецький окружний адміністративний суд протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення (складання).

Суддя П.Д. Дембіцький