Справа № 754/9026/18
Суддя: Бояринцева М.А.
Дата ухвалення: 2018-11-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

01 листопада 2018 року м. Київ № 754/9026/18

Cуддя Окружного адміністративного суду міста Києва Бояринцева М.А., розглянувши позовну заяву і додані до неї матеріали

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві

про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Києва про визнання протиправними дій, зобов"язання вчинити дії.

Ухвалою суду від 08.08.2018 позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою суду від 03.10.2018 позивачу продовжено строк для усунення недоліків позовної заяви шляхом визначення належних відповідачів у справі із зазначенням їх повного найменування, ідентифікаційного коду та обгрунтування заявлених вимог щодо відшкодування матеріальних та моральних збитків із наданням відповідних доказів на підтвердження розміру шкоди, уточнення позовних вимог та зазначення інших підстав для поновлення строку звернення до суду з обгрунтуванням неможливості звернутися до суду в період з 28.09.2013 по 28.01.2018.

На виконання ухвали суду позивачем подано позовну заяву в новій редакції, в якій позивач просить суд:

- визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві неправомірними в частині відмови в перерахунку пенсії у відповідності зі статтями 50, 54, 67, 71 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи";

- зобов"язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві провести перерахунок пенсії з 28 вересня 2015 року і по дату набрання законної сили рішенням суду, у відповідності до статті 50, пункту 4 статті 54, статті 67 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи" з розрахунку 10 прожиткових мінімумів для непрацездатних громадян, а також додаткової пенсії в розмірі 100 процентів мінімальної пенсії за віком, що складає 40000 грн.;

- зобов"язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві відшкодувати матеріальні та моральні збитки в розмірі 150 000 грн.

Разом з тим, позивач просить суд поновити строк оскарження до одного року та вважати позовні вимоги щодо проведення перерахунку з 28.09.2015 прийнятними у зв"язку з прийняттям Закону України № 1691 "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвідомчості справ, пов"язаних із соціальними виплатами", а також враховуючи положення рішення Конституційного Суду України № 19-рп/2010 від 09.09.2010 у справі № 1-40/2010.

При цьому, судом надана оцінка зазначеним доводам позивача та в ухвалі суду про залишення позовної заяви без руху вказано про їх необгрунтованість з наступних підстав.

Коли йдеться про дію нормативно-правового акта, то строк, з якого особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, починається з дня опублікування акта, незважаючи на те, що особа, на яку поширює дію цей акт, фактично ознайомилася з ним значно пізніше. Це пояснюється тим, що особа мала реальну можливість (повинна була) дізнатися про цей акт у день його опублікування, якщо таке опублікування було зроблено у встановленому порядку.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 03.05.2018 №826/6380/17.

Разом з тим, відповідно до частин третьої, четвертої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

З урахуванням визнання судом неповажними причини пропуску строку звернення до суду, ухвалами суду від 8 серпня 2018 та від 3 жовтня 2018 року позивача зобов"язано зазначити інші підстави для поновлення строку звернення до суду з обгрунтуванням неможливості звернутися до суду в період з 28.09.2013 по 28.01.2018.

На виконання ухвали суду від 3 жовтня 2018 року позивач вказала на те, що вона не є спеціалістом в області соціального захисту та не зобов"язана проводити перевірку розрахунків відповідача, а достовірно дізналася про порушення її прав лише з особистого звернення до управління пенсійного фонду 16.03.2018 року.

Суд не приймає до уваги зазначені доводи позивача, оскільки як вбачається з листа Представника Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини від 26.10.2016 №8.1.1/9-Г275798.16/26-153, ОСОБА_1 з метою забезпечення права на належне пенсійне забезпечення та соціальний захист неодноразово зверталася до Міністерства соціальної політики України, Пенсійного фонду України, Міністерства юстиції України, Генеральної прокуратури України, Національної поліції України.

Таким чином про порушене, на її думку, право на отримання пенсії у відповідному розмірі позивачу вже було відомо за станом на 26.10.2016.

Проте, до суду позивач звернулася 11.07.2018.

Відповідно до частини другої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Рішенням Конституційного Суду України N 17-рп/2011 від 13 грудня 2011 року визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків, обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Будь-яких об'єктивних чи суб'єктивних обставин, які б позбавляли позивача можливості звернутися до суду у визначені законом строки з відповідним позовом до відповідача, якщо позивач вважала, що його діями чи бездіяльністю порушуються її права та законні інтереси в позовній заяві не вказано.

При цьому, пенсія є періодичним платежем, про розмір її виплати позивач знала, а тому в разі не згоди, мала право звернутися до суду.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 03.04.2018 № 489/2361/17 та від 31.07.2018 №757/42126/15-а.

З огляду на викладене, з урахуванням часу звернення позивача з позовом до суду (11.07.2018), а також меж заявлених позовних вимог, суд приходить до висновку, що позивачем пропущено строк звернення до суду за захистом своїх прав в частині позовних вимог про зобов"язання Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві провести перерахунок пенсії з 28.09.2015 по 11.01.2018.

Відповідно до пункту 9 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Зважаючи на наведене, суд приходить до висновку, що оскільки позивачем пропущено строк на звернення до суду із вказаним позовом, встановлений статтею 122 Кодексу адміністративного судочинства України, то наявні підстави для повернення позовної заяви в частині вимог про зобов"язання Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві провести перерахунок пенсії з 28.09.2015 по 11.01.2018.

Керуючись п. 9 ч. 4 ст. 169 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва,

УХВАЛИВ:

Повернути позовну заяву в частині вимог про зобов"язання Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві провести перерахунок ОСОБА_1 пенсії з 28.09.2015 по 11.01.2018.

Відповідно до частини сьомої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України ухвалу про повернення позовної заяви може бути оскаржено.

Згідно зі статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Суддя М.А. Бояринцева