Справа № 810/5155/18
Суддя: Брагіна О.Є.
Дата ухвалення: 2018-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

03 жовтня 2018 року м. Київ № 810/5155/18

Суддя Київського окружного адміністративного суду Брагіна О.Є., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Окремого контрольно-пропускного пункту "Київ" (військової частини НОМЕР_1 ) , Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:
ОСОБА_2 звернувся до суду з вимогами до окремого контрольно-пропускного пункту "Київ" (військової частини НОМЕР_1 ), Головного центру обробки спеціальної інформації ДПСУ про визнання їх дій щодо виконання доручення НАБУ від 12.03.2018 р. №042-201/10116 в межах кримінального провадження №0000090 від 08.02.2017 р. відносно нього, протиправними та зобов`язання видалити з бази даних інформацію про таке доручення. В обґрунтування заявлених вимог послався на п.14 Порядку надання ДПСУ та виконання доручень уповноважених державних органів щодо осіб, які перетинають державний кордон України, затвердженого постановою КМУ від 17.04.2013 р. №280, в якому вказано, що орган Держприкордонслужби не приймає доручення до виконання у разі, коли його виконання призведе до порушення вимог законодавства та прав людини.

За приписами ч.1 ст.171 КАСУ, суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, в тому числі чи належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і, чи подано позов з дотриманням правил підсудності.

Дослідивши зміст заяви, суд вважає за необхідне відмовити у відкритті провадження у даній справі, з огляду на таке:

за визначенням термінів та понять, яке міститься в ст.4 КАСУ публічно-правовий спір - це спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

На підставі п.7 ч.1 ст.4 КАСУ суб`єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Відповідно до п.2 Положення про пункти пропуску через державний кордон та пункти контролю, затвердженого постановою КМУ від 18.08.2010 р. №751, пункт пропуску через державний кордон - спеціально виділена територія на залізничних і автомобільних станціях, у морських і річкових портах, в аеропортах (на аеродромах) з комплексом будівель, споруд і технічних засобів, а також спеціально виділена акваторія у морських і річкових портах, де здійснюються прикордонний, митний та інші види контролю і пропуск через державний кордон осіб, транспортних засобів, вантажів та іншого майна.

Крім того, (окремий) контрольно-пропускний пункт - бойовий підрозділ прикордонних військ, який виконує завдання з охорони державного кордону в пункті пропуску шляхом здійснення прикордонного контролю.

Підро?зділ - у військовій справі означає військову одиницю постійної організації, головним чином однорідного складу в кожному роді військ та у спеціальних військах, що організаційно входить до складу більшого підрозділу або військової частини.

Положенням про відділ прикордонної служби ДПСУ, затвердженого наказом МВС України від 15.04.2016 р. №311, зареєстрованого в Мін`юсті України 13.05. 2016 р. за №719/28849 передбачено, що цим Положенням визначається призначення, основні функції, повноваження, права, організація управління і забезпечення діяльності відділу прикордонної служби Державної прикордонної служби України.

Пунктом 2 Положення встановлено, що відділ прикордонної служби є основним підрозділом прикордонного загону (прикордонної комендатури), призначеним для безпосередньої охорони та захисту визначеної ділянки державного кордону, здійснення прикордонного контролю і пропуску через державний кордон України та до тимчасово окупованої території і з неї осіб, транспортних засобів, вантажів, забезпечення дотримання режиму державного кордону України, прикордонного режиму та режиму в пунктах пропуску через державний кордон України (пунктах контролю, контрольних пунктах в`їзду-виїзду), а також здійснення інших повноважень, передбачених законодавством України.

На підставі п. 7 Положення відділення або група інспекторів прикордонної служби є підрозділом, який безпосередньо виконує завдання з охорони державного кордону України на ділянці відділу прикордонної служби у визначений час, здійснює прикордонний контроль і пропуск через державний кордон України та до тимчасово окупованої території і з неї осіб, транспортних засобів, вантажів, виявляє та припиняє правопорушення, протидію яким законодавством України віднесено до компетенції Держприкордонслужби. Відділення або група дільничних інспекторів прикордонної служби є підрозділом, який безпосередньо виконує завдання з охорони державного кордону України, бере участь в роботі з громадськими формуваннями з охорони громадського порядку і державного кордону, місцевим населенням, виявляє та припиняє правопорушення, протидію яким законодавством України віднесено до компетенції Держприкордонслужби.

Відділ прикордонної служби не є юридичною особою, хоча і має печатку із своїм найменуванням, інші печатки й штампи для забезпечення документообігу відповідно до чинного законодавства України, що регламентує здійснення прикордонного контролю та пропуску через державний кордон України та до тимчасово окупованої території і з неї осіб, транспортних засобів, вантажів, - п.9 Положення.

Таким чином, окремий контрольно-пропускний пункт не може бути відповідачем у даній справі, оскільки утворює собою бойовий підрозділ прикордонних військ, є військовою одиницею постійної організації, проте не має статусу юридичної особи.

Щодо в/ч 1492, яка зазначена позивачем у незрозумілому статусі, суд зважає на наступне:

статтею 3 Закону України "Про Збройні сили України" передбачено, що Міністерство оборони України є центральним органом виконавчої влади і військового управління, у підпорядкуванні якого перебувають Збройні Сили України. Організаційно Збройні Сили України складаються з органів військового управління, об`єднань, з`єднань, військових частин, військових навчальних закладів, установ та організацій.

Органами військового управління є Міністерство оборони України, інші центральні органи виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями, утвореними відповідно до законів України, Генеральний штаб Збройних Сил України, інші штаби, командування, управління, постійні чи тимчасово утворені органи у Збройних Силах України та інших військових формуваннях, призначені для виконання функцій з управління, в межах їх компетенції, військами (силами), об`єднаннями, з`єднаннями, військовими частинами, військовими навчальними закладами, установами та організаціями, які належать до сфери управління зазначених центральних органів виконавчої влади, а також військові комісаріати, що забезпечують виконання законодавства з питань загального військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Наказом Міноборони від 16.07.1997 р. № 300 "Про затвердження Положення про військове (корабельне) господарство Збройних Сил України" передбачено, що під військовими частинами слід розуміти частини, які входять до складу з`єднань, окремі частини, кораблі, установи, військово-навчальні заклади, об`єкти та організації Збройних Сил України, що ведуть своє господарство, а також адміністративно-господарські частини, відділення, відділи, управління та інші господарські підрозділи, органи військового управління відповідних рівнів, на які покладені завдання щодо матеріального та технічного забезпечення діяльності цих органів та їх особового складу.

Пункт 5 Указу Президента України від 15.12.1999 року №1572/99 "Про систему центральних органів виконавчої влади" передбачає, що центральні органи виконавчої влади можуть мати свої територіальні органи, що утворюються, реорганізовуються і ліквідовуються в порядку, встановленому законодавством, а військові частини відносяться до військових формувань, які входять до складу Збройних Сил та підпорядковані Міністерству оборони України.

Таким чином, військова частина це структурний елемент ЗСУ, сформований на основі директиви (наказу) вищого штабу (командира, командуючого), який виконує завдання та функції визначені специфікою діяльності видів ЗСУ та утримуються за рахунок коштів Державного бюджету.

За наведених ознак військова частина не може розглядатися як державний орган чи орган державного управління, який виконує публічно- владні або управлінські функції, а відтак і не може бути визнана судом суб`єктом владних повноважень.

Орган управління військами - це організаційно-штатні або створені тимчасово штаби, колективи, окремі посадові особи, що наділені правами і обов`язками по керівництву військами (силами) у мирний і воєнний час.

Пункт управління військами - це спеціально обладнані і оснащені технічними засобами місця, звідки командир з офіцерами штабу та іншими органами управління здійснює керування підрозділами, частинами (з`єднаннями) при підготовці і в ході бойових дій (операцій) або під час бойового чергування.

До того ж, наказом МВС від 18.03.2016 р. №188 "Про затвердження Інструкції про порядок та розміри виплати винагороди військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, розвідувального органу Адміністрації Державної прикордонної служби України за безпосередню участь у воєнних конфліктах чи антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду" визначено, що органом військового управління є орган, який здійснює оперативне (бойове) управління військовими частинами та підрозділами Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України та іншими утвореними відповідно до законів військовими формуваннями і правоохоронними органами, тобто відповідні центральні органи управління.

Оскільки у складі сторін спірних правовідносин відсутні суб`єкти владних повноважень такий спір не є публічно-правовим та не повинен розглядатися за правилами адміністративного судочинства.

Згідно відомостей ЄДРПОУ Головний центр обробки спеціальної інформації є державною організацією, засновником якої зазначено Адміністрацію ДПС, діяльність якого становить забезпечення громадського порядку та безпеки.

Заявником оскаржується дії Головного центру обробки інформації щодо взяття на контроль доручення НАБУ в межах певного кримінального провадження, у зв`язку з чим суд звертає увагу заявника, що обробка інформації? це вся сукупність операцій (збирання, введення, записування, перетворення, зчитування, зберігання, знищення, реєстрація), які здійснюються за допомогою технічних і програмних засобів, включаючи обмін по каналах передачі даних. Таким чином, відповідач 2 не приймає для контролю інформацію, а лише її обробляє, при цьому у межах та порядку, які визначені чинним законодавством, у даному випадку КПК України.

Суб`єкти інформаційного забезпечення підрозділяються на тих, що: 1) утворюють відповідні інформаційні ресурси, 2) здійснюють їх обробку і систематизацію, 3) здійснюють інформаційно-довідкову функцію, забезпечуючи інформаційні потреби замовників.

Відповідач -2 відноситься до категорії тих суб`єктів, які обробляють та систематизують одержану від правоохоронних органів інформацію і в цьому аспекті управлінські чи владні функції не виконує.

Щодо незгоди позивача з наявним дорученням НАБУ, дії та рішення цього органу підлягають оскарженню за правилами ст.303 КПК України в межах кримінального провадження №0000090 від 08.02.2017 р.

Керуючись статтями 170, 171, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

у х в а л и в:
1. Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до окремого контрольно-пропускного пункту "Київ" (військової частини НОМЕР_1 ), Головного центру обробки спеціальної інформації ДПСУ про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії.

2. Роз`яснити позивачеві, що повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

3. Копію ухвали разом з матеріалами позовної заяви надіслати позивачу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення (підписання) ухвали.
Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Брагіна О.Є.