Справа № 826/17579/18
Суддя: Добрівська Н.А.
Дата ухвалення: 2018-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста КИЄВА
У Х В А Л А

31 жовтня 2018 року м. Київ № 826/17579/18

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Добрівська Н.А., розглянувши клопотання позивача про вжиття заходів забезпечення позову в адміністративній справі

за позовом

Акціонерного товариства «Укргазвидобування»

до

Державної служби геології та надр України

про

визнання протиправним та скасування рішення, визнання протиправною бездіяльності, зобов’язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

Акціонерне товариство «Укргазвидобування» (04053, м. Київ, вул. Кудрявська, 26/28) звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління ДФС у м. Києві (03680, м. Київ, вул. Антона Цедіка, 16) з вимогами про:

- визнання протиправним та скасування рішення Державної служби геології та надр України, яке оформлено листом від 15.08.2018 року №16088/03/12-18 про відмову у наданні Акціонерному товариству «Укргазвидобування» спеціального дозволу на користування надрами;

- визнання протиправною бездіяльності Державної служби геології на надр України щодо не видачі Акціонерному товариству «Укргазвидобування» спеціального дозволу на користування надрами з метою геологічного вивчення нафтогазоносних надр, у тому числі дослідно-промислову розробку родовищ, з подальшим видобуванням нафти і газу (промислова розробка родовищ) Острівської площі, розташованої в межах Самбірського, Мостицького та Яворівського районів Львівської області строком дії на 20 років;

- зобов'язання Державної служби геології та надр України видати Акціонерному товариству «Укргазвидобування» спеціальний дозвіл на користування надрами з метою геологічного вивчення нафтогазоносних надр, у тому числі дослідно-промислову розробку родовищ, з подальшим видобуванням нафти і газу (промислова розробка родовищ) Острівської площі, розташованої в межах Самбірського, Мостицького та Яворівського районів Львівської області строком дії на 20 років на підставі підпункту 13 пункту 8 Порядку надання спеціальних дозволів на користування надрами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України 30.05.2011 року №615.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 31.10.2018 року відкрито провадження в адміністративній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

Одночасно з позовною заявою Акціонерним товариством «Укргазвидобування» подано заяву про забезпечення позову шляхом заборони Державній службі геології та надр України вчиняти дії (в тому числі приймати наказ) щодо надання іншій особі спеціального дозволу на користування надрами з метою геологічного вивчення нафтогазоносних надр, у тому числі дослідно-промислову розробку родовищ, з подальшим видобуванням нафти і газу (промислова розробка родовищ) на ділянку надр, яка знаходиться за географічними координатами (кутові точки ділянки надр), зазначеними у документах, доданих до заяви Акціонерного товариства «Укргазвидобування» від 03.02.2017 року №3/2-01-986 щодо надання спеціального дозволу на користування надрами.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову позивач посилається на те, що Порядок надання спеціальних дозволів на користування надрами, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 30.05.2011 року №615, не встановлює обмежень щодо кількості осіб (претендентів), які можуть подати заяви на отримання спеціального дозволу на користування однією і тією ж ділянкою надр, а відтак, при дотриманні вимог та умов отримання спеціальних дозволів на користування надрами, встановлених Порядком надання спеціальних дозволів на користування надрами відповідач може надати іншій особі спеціальний дозвіл на користування надрами тією ж ділянкою надр, у видачі спеціального дозволу, на яку відмовив позивачу, що в свою чергу унеможливить ефективний захист та поновлення порушених прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, а також унеможливить виконання рішення суду про зобов'язання відповідача видати позивачу спеціальний дозвіл на користування надрами з метою геологічного вивчення нафтогазоносних надр, у тому числі дослідно-промислову розробку родовищ, з подальшим видобуванням нафти і газу (промислова розробка родовищ) Острівської площі, розташованої в межах Симбірського, Мостицького та Яворівського районів Львівської області строком дії на 20 років на підставі п.п.13 п.8 Порядку надання спеціальних дозволів на користування надрами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.05.2011 року №615.

Виходячи з меж заявленого клопотання та обставин, на яких воно ґрунтується, суд встановив наступне.

Відповідно до ч.1 ст.150 Кодексу адміністративного судочинства України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Згідно ч.2 ст.150 Кодексу адміністративного судочинства України забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

У ч.1 ст.151 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути забезпечено:

1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

3) встановленням обов'язку відповідача вчинити певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;

5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Відповідно до ч.1 ст.152 Кодексу адміністративного судочинства України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі і повинна містити: 1) найменування суду; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, ім'я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб); поштовий індекс; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України; реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності; або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв'язку, офіційну електронну адресу або адресу електронної пошти; 3) предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; 4) захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 5) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Виходячи з системного тлумачення зазначених положень вбачається, що застосування заходів забезпечення позову можливе лише у випадку існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або якщо захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також наявність ознак, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень. При цьому небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача має бути очевидною.

У відповідності до ч.2 ст.151 Кодексу адміністративного судочинства України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

При цьому, Окружний адміністративний суд міста Києва вважає за необхідне зазначити, що забезпечення адміністративного позову – це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи по суті позовних вимог, визначених Кодексом адміністративного судочинства України заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому рішення суду, якщо його буде прийнято на користь позивача.

В свою чергу, співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи до забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову та не повинні порушувати прав осіб, що не є учасниками даного судового процесу. Суди не вправі вживати такі заходи до забезпечення позову, які є фактично рівнозначними задоволенню позовних вимог (аналогічна правова позиція викладена в постанові Київського апеляційного адміністративного суду від 17.01.2018 року №826/16365/17).

Однак, позивачем не доведені та документально не підтверджені обставини, які б вказували на очевидну небезпеку заподіянню шкоди правам, свободам та інтересам позивача, які б унеможливили захист його прав, свобод та інтересів без вжиття відповідних заходів до ухвалення рішення у справі.

Окрім того, в матеріалах справи відсутні докази та підтвердження того, що невжиття заходів забезпечення позову якимось чином може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

При цьому, вчинення дій (в тому числі прийняття наказу) щодо розгляду заяв на отримання спеціального дозволу на користування надрами з метою геологічного вивчення нафтогазоносних надр є дискреційними повноваженнями Державної служби геології та надр України, і суд, за викладених вище обставин, не може втручатись в дискреційні повноваження і обмежувати суб’єкта владних повноважень в розгляді вказаних заяв до закінчення розгляду справи, як того просить позивач.

Тому суд вважає, що заходи забезпечення позову про вжиття яких просить позивач, не є співмірними з позовними вимогами, з якими останній звернувся до суду, і ці заходи не виконують забезпечувальної функції щодо таких вимог.

Також, відсутні підстави для застосування заходів забезпечення позову відповідно до п.2 ч.2 ст.150 КАС України, оскільки до розгляду справи по суті неможливо зробити висновок про протиправність вказаного оскаржуваного рішення суб’єкта владних повноважень, а вирішення вказаного питання на стадії здійснення підготовки справи до судового розгляду фактично є свідченням розгляду справи по суті, що не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову.

Враховуючи викладене та виходячи із змісту клопотання про вжиття заходів забезпечення позову, суд приходить до висновку про відсутність підстав для його задоволення.

За таких обставин, керуючись статтями 150, 151, 153-155, 241-243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви Акціонерного товариства «Укргазвидобування» про забезпечення адміністративного позову відмовити.

Ухвала набирає законної сили згідно ст.256 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини 8 статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала про відмову у забезпеченні адміністративного позову може бути оскаржена в апеляційному порядку за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України. Оскарження ухвали не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя Н.А. Добрівська