Справа № 0240/2481/18-а
Суддя: Чернюк Алла Юріївна
Дата ухвалення: 2018-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

31 жовтня 2018 р. Справа № 0240/2481/18-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Чернюк А.Ю.,

за участю:

секретаря судового засідання: Литвина Д.С.

представника позивача: ОСОБА_1

представника відповідача: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_3

до: Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області

про: визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом звернувся ОСОБА_3 до Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії.

Позовні вимоги, обґрунтовані тим, що позивач звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області із клопотанням та відповідними додатками про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,08 га у власність на території Лаврівської сільської ради Вінницького району Вінницької області кадастровий номер :01:000:0402 для ведення садівництва.

Листом №4092/0-1794/0/95-18 від 17.04.2018 року Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області відмовило позивачу в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,08 га у власність на території Лаврівської сільської ради Вінницького району Вінницької області кадастровий номер :01:000:0402 для ведення садівництва. Як підстава для відмови, слугувала те, що земельна ділянка, на яку претендує позивач, надана іншій особі.

На думку позивача вказана відмова, що викладена у листі, є незаконною, а тому він звернувся до суду за захистом своїх прав з даним адміністративним позовом.

Ухвалою суду від 27.07.2018 року позивачу відмовлено в забезпеченні адміністративного позову.

Ухвалою судді від 27.07.2018 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідачу встановлено 15-денний строк з дня отримання даної ухвали для подачі до суду відзиву на позовну заяву, в свою чергу позивачу встановлено 5-денний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив.

З урахуванням чого, 21.08.2018 року представником відповідача подано відзив на позовну заяву, в якому просить суд відмовити у задоволенні заявлених вимог. Разом з тим у відзиві також зазначено, що позивач звернувся щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, що в свою чергу є неможливим, оскільки відповідно до наявної інформації, яка надана відділом у Вінницькому районі Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області, зазначена на графічних матеріалах земельна ділянка є наданою у власність іншій особі.

Ухвалою суду від 27.08.2018 року вирішено розглядати справу за правила загального позовного провадження. Крім того, вказаною ухвалою замінено засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням, а також витребувано додаткові докази.

Ухвалою суду від 02.10.2018 року закрито підготовче провадження в справі та призначено справу до судового розгляду. Також витребувано додаткові докази у справі.

В судовому засідання представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд їх задовольнити, з підстав викладених у позовній заяві.

Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечила в повному обсязі, просила суд в їх задоволенні відмовити з підстав, що викладені у відзиві на позовну заяву.

Заслухавши представників сторін, дослідивши надані сторонами докази та матеріали справи суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області із клопотанням та відповідними додатками про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,08 га у власність на території Лаврівської сільської ради Вінницького району Вінницької області кадастровий номер :01:000:0402 для ведення садівництва.

Листом №4092/0-1794/0/95-18 від 17.04.2018 року Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області відмовило позивачу в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,08 га у власність на території Лаврівської сільської ради Вінницького району Вінницької області кадастровий номер :01:000:0402 для ведення садівництва. Як підстава для відмови, слугувала те, що земельна ділянка, на яку претендує позивач, за інформацією наявною у відповідача, надана іншій особі.

Надаючи правову оцінку відмові у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки викладену в листі Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області №4092/0-1794/0/95-18 від 17.04.2018 року, суд зважає на наступне.

Земельні правовідносини регулюються Земельним Кодексом України (далі ЗК України).

Частиною четвертою статті 122 ЗК України визначено, що центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Пунктом "в" частини третьої статті 116 ЗК України встановлено, що безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Відповідно до частини першої статті 121 ЗК України, громадяни України мають право на безоплатну передачу земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення садівництва - не більше 0,12 гектара.

Із положень статті 118 ЗК України випливає, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до ОСОБА_4 міністрів Автономної Республіки Крим. ОСОБА_4 Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Згідно з частиною сьомою цієї статті відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб'єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

Відповідно до пункту 1 ОСОБА_5 про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 15 від 14.01.2015 року (далі - ОСОБА_5 № 15), Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра аграрної політики та продовольства і який реалізує державну політику у сфері топографо-геодезичної і картографічної діяльності, земельних відносин, землеустрою, у сфері Державного земельного кадастру, державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі в частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій і форм власності, родючості ґрунтів.

Згідно з підпунктів 31, 50 пункту 4 ОСОБА_5 № 15, Держгеокадастр відповідно до покладених на нього завдань розпоряджається землями державної власності сільськогосподарського призначення в межах, визначених Земельним кодексом України, безпосередньо або через визначені в установленому порядку його територіальні органи; погоджує в межах повноважень, передбачених законом, документацію із землеустрою.

Пунктом 7 ОСОБА_5 № 15 передбачено, що Держгеокадастр здійснює свої повноваження безпосередньо і через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Оскільки спірні земельні ділянки належать до категорії земель сільськогосподарського призначення, саме до компетенції Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області відноситься розгляд питання про затвердження проекту землеустрою щодо відведення спірних земельних ділянок.

Із аналізу вищезазначених положень слідує, що законодавцем передбачено вичерпні підстави для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, а саме, невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Разом з цим оцінюючи позицію відповідача викладену в оскаржуваній відповіді стосовно того, що бажана для позивача земельна ділянка знаходиться у власності іншої особи, суд зазначає про наступне.

Відповідно до інформації, яку надав відповідачу відділ у Вінницькому районі Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області, вказана позивачем ділянка площею 0,08 га надана у власність іншій особі. Крім того, згідно ОСОБА_1 з Державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ-018 земельна ділянка за кадастровим номером :01:010:0402 площею 0,08 га, що розташована на території Лаврської сільської ради Вінницької області за формою власності є приватною власністю.

Із метою перевірки вказаної інформації, судом витребовувалися додаткові докази на підтвердження факту існування зареєстрованого права власності на спірну земельну ділянку за іншою особою.

Як видно із наданої суду актуальної інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна щодо земельної ділянки орієнтовною площею 0,08 гектара, яка розташована на території Лаврівської сільської ради Вінницького району Вінницької області (кадастровий номер :01:000:0402, право на таку дійсно було деякий час (з 19.12.2012 року по 05.03.2018 року) зареєстровано за ОСОБА_6.

Проте, судом також встановлено, що відповідно до рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 19.12.2017 року в справі №802/2024/17-а, зобов'язано вилучити запис про державну реєстрацію права власності на спірну земельну ділянку.

Реєстраційні дії спрямовані на вилучення запису про державну реєстрацію права власності на спірну земельну ділянку проведено 02.03.2018 року, а змінені відомості внесено до реєстру 05.03.2018 року.

Відтак, суд констатує, що на момент звернення позивача, а саме: 15.03.2018 року, до Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області із клопотанням та відповідними додатками про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,08 га у власність на території Лаврівської сільської ради Вінницького району Вінницької області кадастровий номер :01:000:0402 для ведення садівництва, така земельна ділянка не перебувала у приватній власності третіх осіб.

З аналізу наведених обставин, суд дійшов висновку, що посилання відповідача у листі - відмові на обставини, які на момент відмови позивачу фактично не існували, а сама відмова обґрунтована мотивами, які не передбачені чинним законодавством, є неправомірними. Таким чином, оскаржувана відмова є протиправною.

Крім того, при вирішені цього спору суд враховує наступні обставини.

Повноваження Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області у спірних правовідносинах регулюється ОСОБА_5 про територіальні органи Держгеокадастру, затвердженим наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 29 вересня 2016 року № 333 (далі - ОСОБА_5 №333).

ОСОБА_5 чітко визначені для відповідача порядок, строки, відповідна процедура та підстави для відмови у наданні дозволу, зокрема і форма прийнятих відповідних рішень.

Пунктом 8 ОСОБА_5 встановлено, що головне управління у межах своїх повноважень видає накази організаційно-розпорядчого характеру.

В свою чергу, як зазначалось вище, відповідно до статті 118 Земельного кодексу України за результатами розгляду відповідного клопотання громадянина, зацікавленого в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної власності для ведення особистого селянського господарства у межах норм безоплатної приватизації, відповідач у місячний строк повинен або надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення такої земельної ділянки або надати відмову у наданні такого дозволу. При цьому, надання чи відмова у наданні дозволу має оформлюватись відповідним наказом

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, позивач звернувся до відповідача з клопотаннями в порядку статті 118 Земельного кодексу України про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з метою ведення садівництва, проте, за результатами розгляду даного клопотання Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області позивачу був направлений лист Щодо розгляду клопотання, а не наказ про відмову в наданні дозволу.

З огляду на це, суд доходить висновку про те, що позовна вимога про визнання протиправною відмови відповідача, викладена в листі Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області №4092/0-1794/0/95-18 від 17.04.2018 року, підлягає задоволенню.

Аналогічна позиція висловлена в постанові Верховного Суду від 24.04.2018 року.

Суд також наголошує, що законодавцем передбачено вичерпні підстави для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, а саме, невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Визначаючись щодо позовної вимоги про зобов'язання відповідача надати позивачам дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення садівництва, суд виходить з наступного.

Як зазначалось, відповідний субєкт владних повноважень за наслідком розгляду клопотання та аналізуючи пакет доданих до нього документів, дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Отже, саме до повноважень відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування віднесено вирішення питання щодо надання дозволу. Відтак, такі повноваження є дискреційними, тобто такими, які дають можливість на власний розсуд суб'єкту владних повноважень визначити повністю або частково зміст рішення або вибрати один з кількох варіантів прийняття рішень, передбачених нормативно-правовим актом.

Дискреційні повноваження, насамперед, це сукупність прав і обов'язків державних органів, їх посадових та службових осіб, що дають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково зміст рішення або вибрати один з кількох варіантів прийняття рішень, передбачених проектом акта.

За таких обставин, враховуючи, що законодавець чітко визначив порядок для отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, суд вважає, що відсутні підстави без дотримання такого зобов'язувати суб'єкта владних повноважень приймати наперед визначене рішення та фактично підміняти державний орган.

Відтак, в досліджуваній частині позов не підлягає задоволенню.

Разом з тим, згідно частини четвертої 245 КАС України, у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право субєкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобовязує субєкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Як вже встановлено судом та зазначалось вище, відповідь, якою відмовлено у наданні дозволу позивачу є протиправною.

За таких обставин суд вважає необхідним зобов'язати суб'єкта владних повноважень повторно розглянути клопотання ОСОБА_3 та прийняти рішення з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні.

Відповідно до частин першої - другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно із статтею 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб'єкта владних повноважень та докази, надані позивачем, суд доходить висновку про часткове задоволення позову.

Оскільки позивач в силу вимог Закону України "Про судовий збір" звільнений від сплати судового, судові витрати на користь позивача стягненню не підлягають.

Керуючись ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області, викладену у листі № 4092/0-1794/0/95-18 від 17.04.2018 року.

Зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_3 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність для ведення садівництва земельної ділянки орієнтовною площею 0,08 гектара, яка розташована на території Лаврівської сільської ради Вінницького району Вінницької області (кадастровий номер :01:000:0402).

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1, адреса: вул. Чехова, 14, м. Вінниця, Вінницька область, 21000)

Відповідач: Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області (, адреса: вул. Келецька, 63, Вінниця, Вінницька область, 21027)

Повний текст рішення виготовлено: 02.11.2018

Суддя Чернюк Алла Юріївна