Справа № 1640/2774/18
Суддя: Л.О. Єресько
Дата ухвалення: 2018-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2018 року м. ПолтаваСправа № 1640/2774/18

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Єресько Л.О.,

за участю:

секретаря судового засідання - Фрідманн Н.А.,

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Ребенка С.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_3 до Карлівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області про зобов'язання вчинити певні дії.

В С Т А Н О В И В:

13 серпня 2018 року ОСОБА_3 (надалі - позивач, ОСОБА_3.) звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Карлівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області (надалі - відповідач, Карлівське ОУПФУ), де просить стягнути:

- середній заробіток за час затримки виконання постанови Полтавського окружного адміністративного суду від 13.10.2017 у справі № 816/1232/17 в частині поновлення ОСОБА_3 на посаді головного спеціаліста Машівського сектору з питань призначення та перерахунку пенсій Карлівського ОУПФУ Полтавської області з 04.05.2017, яку допущено до негайного виконання;

- моральну шкоду в розмірі 20 000,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що оскільки постанова Полтавського окружного адміністративного суду від 13.10.2017 у справі № 816/1232/17 в частині поновлення на роботі ОСОБА_3 на посаді головного спеціаліста Машівського сектору з питань призначення та перерахунку пенсій Карлівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області з 04.05.2017, яка підлягала негайному виконанню, не виконана відповідачем своєчасно, то на підставі ст. 236 Кодексу законів про працю України, відповідач має сплатити середній заробіток за час затримки виконання вказаного рішення. А враховуючи те, внаслідок не виконання відповідачем рішення суду, яке набрала законної сили, позивач не отримувала заробітну плату та була змушена звертатися із скаргами і заявами до різних органів, обмежувати себе в коштах на ліки та життєві потреби, то вважає, що в рахунок компенсації моральної шкоди підлягають стягненню з відповідача кошти в розмірі 20 000,00 грн. Посилаючись на практику Європейського суду з прав людини, позивач обґрунтовує заявлену суму моральної шкоди до стягнення тим, що право заявника на відшкодування моральної шкоди у випадку надмірно тривалого невиконання остаточного рішення, за що держава несе відповідальність, презюмується.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 17.08.2018 залишено позовну заяву без руху, надано строк для усунення недоліків шляхом надання до Полтавського окружного адміністративного суду засвідчені належним чином копії документів, доданих до позовної заяви.

28.08.2018 від позивача надійшли документи на усунення недоліків, визначених ухвалою від 17.08.2018.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 03.09.2018 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі 1640/2774/18, постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження із викликом (повідомленням) учасників справи.

24.09.2018 відповідачем подано через канцелярію суду письмовий відзив із запереченнями проти позову (а.с. 94-98), в якому просив відмовити в задоволенні позову, оскільки згідно із наказом "Про ведення в дію штатного розпису Карлівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області" від 02.03.2017 № 21 посаду головного спеціаліста Машівського сектору з питань призначення та перерахунку пенсій Карлівського ОУПФУ Полтавської області було скорочено, то наказом Карлівського ОУПФУ від 19.12.2017 № 44-ОС "Про поновлення ОСОБА_3." було запропоновано позивачу рівнозначну посаду головного спеціаліста відділу з питань призначення та перерахунку пенсій Карлівського ОУПФУ. В свою чергу, позивач, ознайомившись із наказом від 19.02.2017 № 44-ОС, від запропонованої посади відмовилась та до роботи не приступила. Щодо позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди, то відповідач вважає позивачем не доведено, в чому полягає вказана шкода та яким доказами це підтверджено.

01.10.2018 від позивача надійшла відповідь на відзив (а.с. 111-114), де остання зазначає про безпідставність посилання відповідача на наказ від 19.02.2017 № 44-ОС, оскільки позивач, по - перше, не погодилася із даним наказом, про що зазначила при ознайомленні із останнім, а, по - друге, фактичне виконання постанови Полтавського окружного адміністративного суду від 13.10.2017 у справі № 816/1232/17 в частині поновлення на роботі ОСОБА_3 відбулось лише 03.09.2018. Зауважила, що наказ від 19.02.2017 № 44-ОС не відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки нормами ст. 235 Кодексу законів про працю України передбачено поновлення незаконно звільненого працівника саме на попередній посаді, з якої той був звільнений. Зазначила, що обґрунтування моральної шкоди, яке міститься в позовній заяві не спростовано відповідачем у відзиві, та, враховуючи усталену практику Європейського суду з прав людини, з відповідача на користь ОСОБА_3 підлягають стягненню грошові кошти в рахунок компенсації моральної шкоди в розмірі 20 000,00 грн.

12.10.2018 від відповідача надійшли додаткові пояснення (а.с. 129-130), де зазначено, що на виконання постанови Полтавського окружного адміністративного суду від 13.10.2017 у справі № 816/1232/17 в частині середнього заробітку за час вимушеного прогулу 09.11.2017 перераховано на картковий рахунок позивача грошові кошти з розрахунку за 1 місяць в розмірі 4 229,40 грн. Остаточна вищевказана заборгованість з середнього заробітку за час вимушеного прогулу в розмірі 19 082,79 погашено 20.12.2017. Далі пояснили, що станом на момент ухвалення постанови Полтавського окружного адміністративного суду від 13.10.2017 в структурі та штатному розписі Карлівського ОУПФУ була відсутня посада головного спеціаліста Машівського сектору з питань призначення та перерахунку пенсій Карлівського ОУПФУ. В свою чергу структура Карлівського ОУПФУ затверджується Головою правління Пенсійного фонду України та погоджується Міністерством соціальної політики України, у зв'язку із чим відповідач не мав можливості самостійно внести зміни до структури та штатного розпису.

В додаткових поясненнях, поданих представником позивача через канцелярію суду (а.с. 137-140), останній, наводячи розрахунок, зазначив, що заборгованість відповідача з середнього заробітку за час затримки виконання постанови Полтавського окружного адміністративного суду від 13.10.2017 у справі № 816/1232/17 станом на 03.09.2018 становить 61 787,87 грн:

- з 14.10.2017 по 31.12.2017 в сумі 14 013,00 грн (54 дня * 259,50 грн (середньоденна заробітна плата з 14.10.2017 по 31.12.2017);

- з 01.01.2018 по 03.09.2018 в сумі 47 774,80 грн (166 днів * 287,80 грн (середньоденна заробітна плата з 01.01.2018 по 03.09.2018).

Щодо обґрунтування розміру моральної шкоди представник позивача зазначав, що при встановленні розміру відшкодування моральної шкоди варто зважати на те, що відсутні критерії майнового виразу душевного болю, спокою, честі, гідності особи, а будь - яка компенсація моральної шкоди носить суто умовний вираз.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечував, просив відмовити в повному обсязі.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні у справі письмові докази і письмові пояснення сторін, викладені у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини та відповідні до них правовідносини.

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 13.10.2017 у справі № 816/1232/17, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 06.12.2017, адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано наказ начальника Карлівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області № 13-ОС від 03.05.2017.

Поновлено ОСОБА_3 на посаді головного спеціаліста Машівського сектору з питань призначення та перерахунку пенсій Карлівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області з 04.05.2017.

Стягнуто з Карлівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 04.05.2017 по 13.10.2017 в розмірі 29 323,50 грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Постанова в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу з розрахунку за один місяць допущено до негайного виконання.

За змістом постанови Полтавського окружного адміністративного суду від 13.10.2017 у справі № 816/1232/17 звільнення позивача у травні 2017 року відбулося внаслідок зміни структури органів Пенсійного фонду України та скорочення штату Карлівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області.

Як встановлено судом у вищевказаній постанові 01.04.2016 ОСОБА_3 призначено на посаду головного спеціаліста Машівського сектору з питань призначення та перерахунку пенсій Карлівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області.

Відповідно до Положення про Машівський сектор з питань призначення та перерахунку пенсій Карлівського ОУПФУ Полтавської області, затверджений наказом начальника Карлівського ОУПФУ Полтавської області від 05.04.2016 № 16, Машівський сектор з питань призначення та перерахунку пенсій Карлівського ОУПФУ Полтавської області є структурним підрозділом цього управління і підпорядковується начальнику даного управління (а.с. 167-170).

26.01.2017 начальником Головного управління ПФУ в Полтавській області затверджено Штатний розпис Карлівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області на 2017 рік зі штатом працівників 40 штатних одиниць (Карлівський відділ питань призначення та перерахунку пенсій - 6 одиниць, Машівський сектор з питань призначення та перерахунку пенсій - 2, всього 8).

28.02.2017 начальником Головного управління ПФУ в Полтавській області затверджено Штатний розпис Карлівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області на 2017 рік зі штатом працівників 29 штатних одиниць (відділ з питань призначення та перерахунку пенсій - 7 одиниць).

02.03.2017 наказом начальником Карлівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області № 21 введено в дію з 01.01.2017 вищезазначений штатний розпис апарату Карлівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області на 2017, затверджений 28.02.2017.

Таким чином, штат Карлівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області зменшився на 11 штатних одиниць, в тому числі відділ з питань призначення та перерахунку пенсій на 1 штатну одиницю. При цьому, Машівський сектор з питань призначення та перерахунку пенсій увійшов до складу відділу з питань призначення та перерахунку пенсій.

Наказом начальника Карлівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області від 02.03.2017 № 22 на підставі наказу про введення в дію нового штатного розпису попереджено про зміну істотних умов праці у зв'язку із скороченням штату та наступне вивільнення працівників Карлівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області згідно зі списками та про зміну істотних умов праці працівників Карлівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області згідно зі списками.

Зазначеним наказом, зокрема, було попереджено ОСОБА_3 про зміну істотних умов праці у зв'язку із скороченням штату та наступне вивільнення, що підтверджується її підписом за списком, що є додатком № 2 до вищезазначеного наказу № 22 від 02.03.2017.

Профспілковим комітетом первинної профспілкової організації Карлівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області надано згоду на розірвання трудових договорів зі спеціалістами управління, в тому числі і ОСОБА_3

Листом Карлівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області № 920/10-30 від 02.03.2017 ОСОБА_3 було повідомлено, що її було попереджено про зміну істотних умов праці у зв'язку із скороченням штату та наступне вивільнення, тому її буде звільнено на підставі ч. 1 ст. 87 Закону України "Про державну службу". Лист позивач отримала того ж дня, що підтверджується її підписом.

Наказом начальника Карлівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області № 13-ОС від 03.05.2017 ОСОБА_3 звільнено з посади головного спеціаліста Машівського сектору з питань призначення та перерахунку пенсій Карлівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області у зв'язку із скороченням штату державних службовців відповідно п. 1. ч. 1 ст. 87 Закону України "Про державну службу", який остання оскаржила в судовому порядку.

Як слідує із мотивувальної частини постанови ПОАС суду від 13.10.2017 у справі № 816/1232/17 вирішуючи питання про законність оскаржуваного наказу про звільнення позивача та поновлення її на посаді, суд виходив із того, що Карлівським ОУПФУ не було дотримано вимог частини 3 статті 49 - 2 Кодексу законів про працю України та частини 3 статті 87 Закону України "Про державну службу", оскільки обов'язок по працевлаштуванню працівника покладається на власника з дня попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору, за змістом частини третьої статті 49-2 КЗпП України роботодавець є таким, що виконав цей обов'язок, якщо працівникові були запропоновані всі інші вакантні посади (інша робота), які з'явилися на підприємстві протягом цього періоду і які існували на день звільнення. Оскільки за висновком суду, такий обов'язок не був виконаний відповідачем, то судом було задоволено позовні вимоги позивача в повному обсязі.

Тож як слідує із змісту постанови ПОАС від 13.10.2017 у справі № 816/1232/17 момент ухвалення на момент її ухвалення та виникнення у Карлівського ОУПФУ обов'язку її виконання в частині поновлення позивача на посаді, допущеної судом до негайного виконання, Машівського сектору з питань призначення та перерахунку пенсій як структурного підрозділу Карлівського ОУПФУ не існувало.

Як пояснював представник відповідача в ході судового розгляду на виконання постанови Правління Пенсійного фонду України від 22.12.2016 № 29-1 «Про примірні структури територіальних органів Пенсійного фонду України», якою було затверджено примірну структуру управлінь Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також об'єднаних управлінь, де не передбачено секторів з питань призначення та перерахунку пенсій (а.с. 160-161), відповідачем була затверджена нова структура Карлівського ОУ ПФУ, яка була погоджена начальником Головного управління Пенсійного фонду України 28.02.2017 (а.с. 162).

На підставі цієї нової структури начальником Головного управління Пенсійного фонду України Полтавської області 28.02.2017 затверджено штатний розпис із загальним штатом у кількості 29 штатних одиниць. Новий штатний розпис визначав лише один Відділ з питань призначення та перерахунку пенсій (у кількості 7 штатних одиниць) та не передбачено Машівського сектору з відповідних питань.

У зв'язку з чим, за змістом пояснень представника відповідача, у останнього виникли труднощі у виконанні даної постанови. Оскільки ухвалою ПОАС від 26.10.2017 у справі № 816/1232/17 Карлівському ОУПФУ було відмовлено у роз'ясненні та відстроченні постанови суду від 13.10.2017, то на виконання постанови ПОАС від 13.10.2017 у справі № 816/1232/17, постанови про відкриття виконавчого провадження ВП 55236948 від 24.11.2017, ухвали Харківського апеляційного адміністративного суду від 06.02.2018 наказом начальника Карлівського ОУПФУ ОСОБА_5 від 19.12.2017 № 44-ос "Про поновлення на посаді ОСОБА_3." (а.с. 115) наказано:

- скасувати наказ Карлівського ОУПФУ "Про звільнення ОСОБА_3." від 03.05.2017 № 13-ос;

- поновити ОСОБА_3 на роботі з 04.05.2017;

- в зв'язку з відсутністю посади головного спеціаліста Машівського сектору з питань призначення та перерахунку пенсій та неможливістю внесення змін до штатного розпису запропонувати ОСОБА_3 поновлення на посаді головного спеціаліста відділу з питань призначення та перерахунку пенсій Карлівського ОУПФУ;

- начальнику фінансово - економічного відділу - головному бухгалтеру ОСОБА_6 розрахувати та виплатити компенсацію за час вимушеного прогулу за період з 04.05.2017 по 13.10.2017;

- головному спеціалісту по роботі з персоналом ОСОБА_7 внести запис про поновлення на роботі до трудової книжки та внести зміни до інших кадрових документів ОСОБА_3

З наказом від 19.12.2018 № 44-ос ОСОБА_3 ознайомлена в той же день, про що свідчить її підпис на зворотньому боці наказу із письмовою приміткою, що з наказом остання не згідна, оскільки поновлення на роботу проводиться на посаді, з якої звільнено (а.с. 115).

Далі представник відповідача пояснював, що оскільки позивач до роботи фактично не приступила, то відповідні записи до трудової книжки не вносилися. Тож приймаючи до уваги ту обставину, що позивач фактично відмовилася від запропонованої їй посади, то за поясненням представника відповідача, останній продовжував шукати шляхи виконання постанови ПОАС від 13.10.2017 у справі № 816/1232/17, в тому числі зверталися із заявою до Полтавського окружного адміністративного суду про зміну способу і порядку виконання та відстрочення виконання цієї постанови, у задоволенні якої ухвалою суду від 09.01.2018 було відмовлено. Тому територіальним органом ПФУ було прийнято рішення про внесення змін до штатного розпису на 2018 рік Карлівського ОУПФУ, а саме виведено зі штату Відділ з питань призначення та перерахунків пенсій (7 одиниць працівників) та введено Карлівський відділ питань призначення та перерахунку пенсій - 5 одиниць, Машівський сектор з питань призначення та перерахунку пенсій - 2, всього по сектору - 7), тобто відновлено попередню структуру управління (а.с. 107). Однак, це вимагало певного проміжку часу, оскільки структура та штатний розпис Карлівського ОУПФУ повинні бути погодженими у встановленій законодавством процедурі.

Наказом начальника Карлівського ОУПФУ ОСОБА_5 від 03.09.2018 № 38-ос, відповідно до статті 235 КЗпП України, враховуючи наказ Карлівського ОУПФУ Полтавської області від 29.08.2018 № 50 "Про введення в дію змін до штатного розпису Карлівського ОУПФУ Полтавської області" скасовано наказ Карлівського ОУПФУ Полтавської області "Про звільнення ОСОБА_3." від 03.05.2017 № 13- ос та поновлено ОСОБА_3 на посаді головного спеціаліста Машівського сектору з питань призначення та перерахунку пенсій Карлівського ОУПФУ Полтавської області з 04.05.2017. Про що внесено відповідний запис до трудової книжки ОСОБА_3 НОМЕР_2 (а.с. 152).

При цьому наказ начальника Карлівського ОУПФУ ОСОБА_5 від 19.12.2017 № 44-ос "Про поновлення на посаді ОСОБА_3." (а.с. 115) ніхто не скасовував.

В подальшому ОСОБА_3 написала заяву про звільнення із посади, на яку її було поновлено, відповідно до ст. 38 КЗпП України (за власним бажанням) та наказом від 21.09.2018 № 41-ОС була звільнена (а.с. 118-119).

Позивач вважає, що належним виконанням постанови ПОАС від 13.10.2017 у справі № 816/1232/17, є наказ начальника Карлівського ОУПФУ ОСОБА_5 від 03.09.2018 № 38-ос. Тож оскільки виконання постанови суду від 13.10.2017 в частині поновлення її на посаді допущеної судом до негайного виконання тривало з 13.10.2017 по 03.09.2018, і весь цей час вона залишалася непрацевлаштованою, то відповідач має нести відповідальність за несвоєчасне виконання рішення суду у вигляді виплати їй середнього заробітку за час затримки його виконання, у зв'язку з чим звернулася до суду із даним позовом.

Вирішуючи позовні вимоги суд виходить із такого.

Відповідно до статті 43 Конституції України громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Згідно статті 51 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП) держава гарантує працездатним громадянам, які постійно проживають на території України, правовий захист від незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Відповідно до ст. 236 Кодексу законів про працю України, у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки. Таким чином, підставою для виплати незаконно звільненому працівнику середнього заробітку є затримка власником або уповноваженим ним органом виконання рішення про поновлення на роботі.

Згідно з вимогами ч. 5 ст. 235 КЗпП України, прийняте судом рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника підлягає негайному виконанню.

Негайне виконання судового рішення полягає в тому, що воно підлягає виконанню не з часу набрання ним законної сили, що передбачено для переважної більшості судових рішень, а негайно з часу його оголошення в судовому засіданні, чим забезпечується швидкий і реальний захист життєво важливих прав та інтересів громадян і держави.

При цьому, як слідує із роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у пункті 34 постанови від 6 листопада 1992 року №9 "Про практику розгляду судами трудових спорів", рішення про поновлення на роботі вважається виконаним з дня видання власником або уповноваженим ним органом про це наказу.

Як встановлено судом вище, на виконання постанови ПОАС від 13.10.2017 у справі № 816/1232/17, постанови про відкриття виконавчого провадження ВП 55236948 від 24.11.2017, ухвали Харківського апеляційного адміністративного суду від 06.02.2018 наказом начальника Карлівського ОУПФУ ОСОБА_5 від 19.12.2017 № 44-ос "Про поновлення на посаді ОСОБА_3." (а.с. 115) наказано, зокрема, скасувати наказ Карлівського ОУПФУ "Про звільнення ОСОБА_3." від 03.05.2017 № 13-ос; поновити ОСОБА_3 на роботі з 04.05.2017; у зв'язку з відсутністю посади головного спеціаліста Машівського сектору з питань призначення та перерахунку пенсій та неможливістю внесення змін до штатного розпису запропонувати ОСОБА_3 поновлення на посаді головного спеціаліста відділу з питань призначення та перерахунку пенсій Карлівського ОУПФУ.

Не реалізованість даного наказу пов'язана із волевиявленням самої ОСОБА_3, яка ознайомившись із цим наказом під підпис, власноручно зазначила, що незгодна з цим наказом, оскільки має бути поновлена саме на посаді, з якої була звільнена.

Однак при цьому, даний наказ не був, а ні оскаржений, а ні скасований.

З даного приводу суд зауважує, що поновлення на роботі полягає в тому, що працівнику надається та ж робота, яку він виконував до звільнення його з роботи. При реорганізації установи (підприємства) працівник, який був незаконно звільнений до реорганізації, поновлюється на роботі в тому підприємстві, де збереглося його попереднє місце роботи.

Позивач ототожнює поняття «посада» і «робота», хоча при реорганізації структури установи (підприємства) посади або ж структурні підрозділи, до яких віднесено певні посади, можуть змінюватися. Тож на думку суду визначальним при поновленні на роботі незаконно звільненого працівника під час реорганізації є саме характер роботи, яку запропоновано такому працівнику після його поновлення установою (підприємством), де відбулась реорганізація, зокрема, шляхом змін у структурі установи (перегрупування структурних підрозділів тощо).

Порівняльним аналізом Положення про Машівський сектор з питань призначення та перерахунку пенсій Карлівського ОУПФУ Полтавської області, затверджений наказом начальника Карлівського ОУПФУ Полтавської області від 05.04.2016 № 16 (а.с. 167-170), а також Положення про відділ з питань призначення та перерахунку пенсій Карлівського ОУПФУ Полтавської області (а.с. 171-172), судом встановлено, що за своїми завданнями, правами та обов'язками це є абсолютно ідентичні структурні підрозділи, підпорядкування яких визначено однаково для обох - Карлівському ОУПФУ.

Порівняльним аналізом посадової інструкції головного спеціаліста Машівського сектору з питань призначення та перерахунку пенсій Карлівського ОУПФУ Полтавської області ОСОБА_3 (посади, яку позивач займала до звільнення), затвердженої начальником Карлівського ОУПФУ 01.04.2016 (а.с. 189-192), а також посадової інструкції головного спеціаліста відділу з питань призначення та перерахунку пенсій Карлівського ОУПФУ (посаду, яку було запропоновано позивачу після її поновлення та яку віднесено до структурного підрозділу Відділу з питань призначення та перерахунку пенсій після реорганізації відповідача), затвердженої начальником Карлівського ОУПФУ 15.09.2017 (а.с. 193-196), судом встановлено, що це є абсолютно ідентичні посади за обсягом та характером функцій, повноважень, правовим положенням та рівнем відповідальності.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що належним виконанням постанови ПОАС від 13.10.2017 у справі № 816/1232/17 є поновлення позивача на роботі саме наказом начальника Карлівського ОУПФУ ОСОБА_5 від 19.12.2017 № 44-ос "Про поновлення на посаді ОСОБА_3." (а.с. 115).

Обставин, які б перешкоджали позивачу приступити до роботи, яку їй було запропоновано відповідачем після поновлення, крім її особистої поведінки, позивачем не наведено, а судом не встановлено.

Суд вважає за необхідне зазначити, що жодна норма діючого законодавства не накладає обов'язку на установу при поновленні незаконно звільненого працівника під час реорганізації за рішенням суду відновлювати попередню структуру, яка існувала до реорганізації.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що постанова ПОАС від 13.10.2017 була виконана відповідачем 19.12.2017.

В той же час суд зауважує, що при виконанні означеної постанови мала місце затримка виконання у період з 17.10.2017 (наступного робочого дня) по 18.12.2017 (день перед винесенням наказу про поновлення 19.12.2017) всього 45 робочих днів.

Надаючи оцінку даним обставинам, суд приходить до таких висновків.

Згідно ст. 236 КЗпП України, у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Таким чином, згідно ст. 236 КЗпП проводиться виплата середнього заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі незалежно від вини роботодавця в цій затримці. Закон пов'язує цю виплату виключно з фактом затримки виконання рішення про поновлення на роботі.

Підсумовуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що наявність вини відповідача у затримці виконання судового рішення не є обов'язковою для задоволення заявлених вимог, в даній справі наявність цієї вини випливає із норм Конституції України, згідно яких судові рішення, які набрали законної сили, повинні виконуватись державними органами добровільно, без відкриття виконавчого провадження.

Конституційний Суд України неодноразово надавав офіційне тлумачення ч.2 ст.233 КЗпП України.

Так, у рішенні Конституційного Суду України від 15 жовтня 2013 року №8-рп/2013 зазначено, що у разі порушення роботодавцем законодавства про оплату праці не обмежується будь-яким строком звернення працівника до суду з позовом про стягнення заробітної плати, яка йому належить, тобто усіх виплат, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством, зокрема й за час простою, який мав місце не з вини працівника, незалежно від того, чи було здійснене роботодавцем нарахування таких виплат.

У п.2.1 мотивувальної частини вказаного рішення Конституційний Суд України розкрив сутність вимог працівника до роботодавця, зазначених у ч.2 ст.233 КЗпП України, строк звернення до суду з якими не обмежується будь яким-строком.

Конституційний Суд України дійшов висновку, що під заробітною платою, яка належить працівникові, або, за визначенням, використаним у ч.2 ст.233 Кодексу, належною працівнику заробітною платою необхідно розуміти усі виплати, на отримання яких працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем, незалежно від того, чи було здійснене нарахування таких виплат.

Однією з таких гарантій Конституційний Суд України визнав оплату за час простою, який мав місце не з вини працівника.

До вимушеного прогулу прирівнюється затримка роботодавцем рішення про поновлення на роботі (стаття 236 КЗпП).

Середній заробіток за своїм змістом також є державною гарантією, право на отримання якої виникла у працівника, який був незаконно позбавлений можливості виконувати свою роботу з незалежних від нього причин.

З огляду на зазначене, суд погоджується із доводами позивача про те, що вона має право відповідно до статті 236 КЗпП України на виплату їй середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення в частині періоду з 17.10.2017 по 18.12.2017.

У випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв'язку з незаконним звільненням або переведенням, відстороненням від роботи невиконанням рішення про поновлення на роботі, затримкою видачі трудової книжки або розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи. Для працівників, які пропрацювали на даному підприємстві (в установі, організації) менше двох місяців, обчислення проводиться з розрахунку середнього заробітку за фактично відпрацьований час. При цьому враховуються положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року №100 (надалі - Порядок № 100).

Згідно пункту 2 вказаного Порядку середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата.

Відповідно до пункту 5 Порядку нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Пунктом 8 Порядку передбачено, що для нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Враховуючи розміри заробітної плати, виплаченої ОСОБА_3, зазначені в розрахунку, наданому Карлівським ОУПФУ № від (а.с. 99) середньоденна заробітна плата за останні два робочі місяці (березень та квітень 2017 року) складає 259,50 грн.

Таким чином загальна сума середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду з 17.10.2017 (наступного робочого дня) по 18.12.2017 складає 11 677,50 грн (259,50 грн * 45 робочих днів).

З урахуванням вищенаведеного суд вважає, за необхідне задовольнити позовні вимоги ОСОБА_3 в частині стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду за період з 17.10.2017 (наступного робочого дня) по 18.12.2017 (45 робочих днів) в розмірі 11 677,50 грн.

Щодо позовної вимоги про стягнення моральної шкоди в розмірі 20 000,00 грн, то суд приходить таких висновків.

Згідно статті 237-1 Кодексу законів про працю України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

При цьому, позивач свою моральну шкоду не обґрунтовує нормами ст. 237-1 КЗпП України, натомість позивач визначає як достатню та самостійну підставу для стягнення моральної шкоди у розмірі 20 000 грн. тривалість невиконання відповідачем постанови суду від 13.10.2017, яку рахує з 13.10.2017 по 03.09.2018.

Суд зазначає, що тривалості періоду затримки виконання означеного судового рішення судом надано оцінку вище та встановлено, що фактичний період затримки становить з 17.10.2017 по 18.12.2017 (45 робочих днів).

Для таких випадків ст. 236 КЗпП України встановлено компенсаторний механізм - середній заробіток за час затримки виконання рішення суду, який і було застосовано судом у даному провадженні.

Зміст поняття моральної шкоди наведено у статті 23 Цивільного кодексу України. Так, моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору (п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди").

Позивачем, інших підстав, ніж оцінені судом вище, наявності моральної шкоди не наведено, як не обґрунтовано і заявлений розмір її відшкодування. А відтак, суд не знаходить правових підстав для задоволення даної позовної вимоги.

Отже, позов підлягає частковому задоволенню.

Позивач від сплати судового збору звільнений, а тому підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_3 (АДРЕСА_1,39400, рнокпп НОМЕР_1) до Карлівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області ( вул. Полтавський шлях, 81, м. Карлівка, Карлівський район, Полтавська область,39500, ) про зобов'язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Стягнути з Карлівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області () на користь ОСОБА_3 (рнокпп НОМЕР_1) середній заробіток за період з 17 жовтня 2017 року по 18 грудня 2017 року (45 робочих днів) в сумі 11 677,50 грн за час затримки виконання постанови Полтавського окружного адміністративного суду від 13.10.2017 у справі № 816/1232/17 в частині поновлення на посаді головного спеціаліста Машівського сектору з питань призначення та перерахунку пенсій Карлівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд у відповідності до підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 Перехідних Положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VIII.

Повне рішення складено 29 жовтня 2018 року.

Суддя Л.О. Єресько