Справа № 826/18861/16
Суддя: Донець В.А.
Дата ухвалення: 2018-08-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

20 серпня 2018 року № 826/18861/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Донця В.А., секретар судового засідання Сом П.А., розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Карпатигаз" до Південної об'єднаної державної Податкової інспекції головного управління ДФС у Харківській області про визнання протиправною бездіяльності, зобов'язання вчинити дії,

за участю представників:

позивача - адвокат Гайсін Р.К.;

відповідача - Шевченко М.А.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Карпатигаз" звернулося до суду з адміністративним позовом, в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність Південної ОДПІ ГУ ДФС у Харківській області щодо повернення ТОВ "Карпатигаз" як оператору спільної діяльності між ПАТ "Укргазвидобування", компанією Місен Енетерпрайзес АБ та ТОВ "Карпатигаз" за договором №3 про спільну діяльність без утворення юридичної особи від 10.06.2002 помилково та надміру сплачених грошових зобов'язань у розмірі 89.421.356,28 грн.;

- зобов'язати Південну ОДПІ ГУ ДФС у Харківській області прийняти висновок про повернення з Державного бюджету України ТОВ "Карпатигаз" як оператору спільної діяльності між ПАТ "Укргазвидобування", компанією Місен Енетерпрайзес АБ та ТОВ "Карпатигаз" за договором №3 про спільну діяльність без утворення юридичної особи від 10.06.2002 сум помилково та надміру сплачених грошових зобов'язань у розмірі 89.421.356,28 грн. (вісімдесят дев'ять мільйонів чотириста двадцять одна тисяча триста п'ятдесят шість гривень 28 коп.) та подати його для виконання Управлінню державної казначейської служби України у Валківському районі Харківської області.

Ухвалою суду від 08.12.2016 відкрито провадження в справі та призначено судовий розгляд справи. В судовому засіданні 27.02.2017 продовжено розгляд справи в письмовому провадженні. На підставі розпорядження керівника апарату суду про повторний автоматичний розподіл та протоколу автоматичного розподілу - справу передано судді Донцю В.А. Ухвалою суду від 24.04.2018 ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням сторін. У зв'язку з надходженням клопотання представника ТОВ "Карпатигаз", ухвалою суду від 14.05.2018 призначено підготовче судове засідання, ухвалою від 04.06.2018 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. В судовому засіданні 20.08.2018 проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Позов обґрунтовано тим, що позивач надміру сплатив суми грошових зобов'язань з плати за користування надрами для видобування газового конденсату та природного газу, нарахованих за період з 03.08.2014 по 31.12.2014. На думку позивача, в зазначений період діяли норми Податкового кодексу України, які встановлювали різні ставки податку за користування надрами. Незважаючи на сплату позивачем грошових зобов'язань відповідно до Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України" від 31.07.2014 №1621-VII, яким передбачались ставки у більшому розмірі, застосуванню підлягали ставки, визначені підпунктом 263.9.1 пункту 269.1 статті 269 Податкового кодексу України. Як зазначено в позовній заяві, розмір помилково та надміру сплачених позивачем грошових зобов'язань з плати за користування надрами для видобування корисних копалин у сумі 89.421.356,28 грн. підлягають поверненню як надміру та помилково сплачені. Проте відповідачем не підготовлено висновок про повернення відповідних сум надміру та помилково сплачених коштів та не подано його до відповідного органу казначейської служби.

Представники позивач під час судового розгляду справи позов підтримали, просили суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Представники додатково зазначили, що в разі повернення надміру та помилково сплачених коштів, вони будуть скеровані на сплату податків.

Представник відповідача проти позову заперечила, з підстав викладених в письмових запереченнях. Представник пояснила, що помилкової сплати грошових зобов'язань в даному випадку не відбулось, відповідні ставки передбачались Податковим кодексом України, на підставі положень якого ТОВ "Карпатигаз" подало відповідні податкові розрахунки, самостійно задекларувавши податкові зобов'язання, тому узгодженні грошові зобов'язання не можуть вважатись надміру або помилково сплаченими. Окремо представник наголосила, що відсутні підстави для розгляду питання про повернення помилково або надміру сплачених податкових зобов'язань, оскільки позивачем не подавались уточнюючі декларації.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази, судом встановлено.

У позовній заяві зазначено, що ТОВ "Карпатигаз" є оператором спільної діяльності за договором від 10.06.2002 №3 про спільну діяльність без утворення юридичної особи, укладеним між ПАТ "Укргазвидобування", компанією Місен Ентерпрайзіс АБ та ТОВ "Карпатигаз", відповідно до статей 1134, 1135 Цивільного кодексу України на позивача покладено ведення спільних справ, бухгалтерського обліку, складання фінансової звітності, подання податкової звітності та сплату податків. До позову додано додаткову угоду від 25.02.2011 №4, за якою до спільної діяльності залучено компанію Місен Ентерпрайзіс АБ та визначено оператором ТОВ "Карпатигаз". Відповідачем наведені обставини не заперечувались.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Карпатигаз" додатково взято на облік як платника податків - учасника договору про спільну діяльність, відповідального за утримання та внесення податків до бюджету під час виконання договору в Державній податковій інспекції у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві, що підтверджується довідкою від 11.10.2013 №1287/2659-18-05-15. Позивач також перебуває на обліку за неосновним місцем обліку в Нововодолазькій міжрайонній державній податковій інспекції ГУ ДФС у Харківській області (Валківське відділення).

До позову додано заяву ТОВ "Карпатигаз" від 06.07.2016 №06/07-3, адресовану Нововодолазькій ОДПІ ГУ ДФС у Харківській області (Валківське відділення), про повернення помилково та надміру сплачених грошових коштів, в якій товариство просило повернути 89.421.356,28 грн. помилково та надміру сплачених грошових зобов'язань з плати за користування надрами для видобування корисних копалин, нарахованих за період з серпня по грудень 2014 року, шляхом погашення грошових зобов'язань з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на Нововодолазьку об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Харківській області, незалежно від виду бюджету.

Листом від 29.07.2016 №1047/10/20-16-06-12 Валківське відділення Південної ОДПІ ГУ ДФС у Харківській області повідомило позивача, що станом на 14.07.2016 переплата в інтегрованій картці платника податків з рентної плати за користування надрами за видобування природного газу по підприємству складає 0,00 грн. та з рентної платі за користування надрами для видобування газового конденсату 521,40 грн., тому заявлена підприємством у листі від 06.07.2016 №06/07-3 переплата з плати за користування надрами для видобування корисних копалин в сумі 89.421.356,28 грн. є такою, що не відповідає дійсності.

Позивач, вважаючи, що відповідачем допущено протиправну бездіяльність щодо повернення помилково та надміру сплачених грошових зобов'язань з плати за користування надрами для видобування корисних копалин, звернувся до суду за захистом своїх інтересів.

Вирішуючи спір, суд виходить з такого.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, порядок їх адміністрування, права та обов'язки платників податків, компетенція контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України від 02.12.2010 №2755-VI (у редакції, чинній на час узгодження позивачем податкових зобов'язань зі сплати за користування надрами за період з серпня-грудня 2014 року, далі - ПК України).

Відповідно до підпункту 21 пункту 1 Розділу І Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України" від 31.07.2014 №1621-VII (набрав чинності 03.08.2014) внесено зміни, в тому числі, до ПК України. Вказаним Законом Розділ ХХ "Перехідні положення" ПК України доповнено підрозділом 9-1 такого змісту: "1. Тимчасово, до 1 січня 2015 року, встановлюються такі особливості застосування деяких норм розділу XI "Плата за користування надрами" цього Кодексу. 1.1. Ставки плати за користування надрами для видобування нафти, конденсату, газу природного, залізної руди, визначені підпунктом 263.9.1 пункту 263.9 статті 263 цього Кодексу, встановлюються на період, визначений абзацом першим цього пункту, у відсотках від вартості товарної продукції гірничого підприємства - видобутої корисної копалини (мінеральної сировини) у відповідних розмірах: конденсат - 45 % (з покладів, які повністю або частково залягають на глибині до 5000 метрів); газ природний ( будь-якого походження) - 55% (з покладів, які повністю або частково залягають на глибині до 5000 метрів).

Як убачається з матеріалів справи, позивачем у період з серпня по грудень 2014 року нараховано та сплачено за користування надрами.

З видобування газового конденсату в розмірі 13.068.339,56 грн. із застосуванням ставки 45 %:

- за серпень 2014 року 3.212.471.11 грн., відповідно до податкового розрахунку від 22.09.2014 №181 та платіжного доручення від 29.09.2014 №7480;

- за вересень 2014 року 2.840.658,53 грн., відповідно до податкового розрахунку від 14.10.2014 №201 та платіжного доручення від 30.10.2017 №7992;

- за жовтень 2014 року 2.655.851,86 грн., відповідно до податкового розрахунку від 17.11.2014 №225 та платіжного доручення від 28.11.2014 №8437;

- за листопад 2014 року 2.485.734,98 грн., відповідно до податкового розрахунку від 15.12.2014 №248 та платіжного доручення від 26.12.2014 №8863;

- за грудень 2014 року 1.873.623,08 грн., відповідно до податкового розрахунку від 13.01.2015 №271 та платіжного доручення від 30.01.2015 №243;

З видобування природного газу в розмірі 181.600.456,11 грн. із застосуванням ставки 55 %:

- за серпень 2014 року 37.119.770,45 грн., відповідно до податкового розрахунку від 22.09.2014 №181 та платіжного доручення від 29.09.2014 №7481;

- за вересень 2014 року 36.487.366,91 грн., відповідно до податкового розрахунку від 14.10.2014 №201 та платіжного доручення від 30.10.2014 №7993;

- за жовтень 2014 року 36.107.396,45 грн., відповідно до податкового розрахунку від 17.11.2014 №225 та платіжного доручення від 28.11.2014 №8438;

- за листопад 2014 року 35.138.403,30 грн., відповідно до податкового розрахунку від 15.12.2014 №248 та платіжного доручення від 26.12.2014 №8864;

- за грудень 2014 року 36.747.519,00 грн., відповідно до податкового розрахунку від 13.01.2015 №271 та платіжного доручення від 30.01.2015 №244.

Загальний розмір сплаченої плати за користування надрами для видобування склав 194.668.795,67 грн., що не заперечувалось представником податкового органу.

Підпунктом 263.9.1 пункту 263.9 статті 263 ПК України (в редакції станом на дату набрання чинності Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України") визначалось, що ставки плати за користування надрами для видобування корисних копалин встановлюються у відсотках від вартості товарної продукції гірничого підприємства - видобутої корисної копалини (мінеральної сировини). Зокрема, ставка для газу природного - 28% (з покладів, які повністю або частково залягають на глибині до 5000 метрів), для газового конденсату - 42% (з покладів, які повністю або частково залягають на глибині до 5000 метрів).

Позивач вважає, що сплатив надміру суми грошових зобов'язань за користування надрами, нарахованих з 03.08.2014 по 31.12.2014, оскільки з 01.04.2014 внесені зміни до підпункту 263.9.1 пункту 263.9 статті 263 ПК України та встановлені ставки плати за користування надрами для видобування, які підлягали застосуванню. На думку позивача, розмір плати за користування надрами для видобування корисних копалин (природного газу та газового конденсату) за період з 03.08.2014 по 31.12.2014, виходячи зі ставок, встановлених підпунктом 263.9.1 пункту 263.9 статті 263 Податкового кодексу України, повинен був становити 105.247.439.39 грн.

З видобування газового конденсату в розмірі 12.208.804,88 грн. із застосуванням ставки 42%: - за серпень 2014 - 3.009.994,32 грн.; - за вересень 2014 - 2.651.281,30 грн.; - за жовтень 2014 - 2.478.795,08 грн.; - за листопад 2014 - 2.320.019,32 грн.; - за грудень 2014 - 1.748.714.86 грн.

З видобування природного газу в розмірі 93.038.634,51 грн. із застосуванням ставки 28%: - за серпень 2014 - 19.484.830,91 грн.; - за вересень 2014 - 18.575.386,80 грн.; - за жовтень 2014 - 18.381.947,28 грн.; - за листопад 2014 - 17.888.641,67 грн.; - за грудень 2014 - 18.707.827,85 грн.

Отже, за твердженням позивача, розмір помилково та надміру сплачених грошових зобов'язань з плати за користування надрами для видобування корисних копалин за період з 03.08.2014 по 31.12.2014 склав 89.421.356,28 грн. Сума різниці не заперечувалась представником відповідача під час розгляду справи, проте позиція контролюючого органу зводилась до того, що підлягали застосуванню положення ПК України зі змінами, внесеними Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України" від 31.07.2014 №1621-VII, яким встановлювались особливості сплати за користування надрами для видобування корисних копалин до 01.01.2015.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що Закон України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України" від 31.07.2014 №1621-VII, на підставі якого нараховувались та сплачувались податкові зобов'язання, не є законом, який містить виключно положення про внесення змін до ПК України, внесення змін цим Законом не відповідало процедурі, передбаченій ПК України, який після внесення змін одночасно містив дві суперечливих норми з плати за користування надрами для видобування корисних копалин, платником яких був позивач.

Статтею 2 ПК України визначалось, що зміна положень цього Кодексу може здійснюватися виключно шляхом внесення змін до цього Кодексу.

Відповідно до пункту 7.3 статті 7 ПК України будь-які питання щодо оподаткування регулюються цим Кодексом і не можуть встановлюватися або змінюватися іншими законами України, крім законів, що містять виключно положення щодо внесення змін до цього Кодексу та/або положення, які встановлюють відповідальність за порушення норм податкового законодавства.

Зі змісту Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України" вбачається, що зміни вносились, у тому числі до: Податкового кодексу України; Бюджетного кодексу України; Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів"; Закону України "Про депозитарну систему України"; Закону України "Основи законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування"; Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування"; Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності"; Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття".

На думку суду, наведене підтверджує доводи позивача, що Закон України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України" містить положення, якими вносяться зміни до інших законів, а не лише до ПК України.

Одним з принципів податкового законодавства ПК України визначає принцип стабільності, за яким зміни до будь-яких елементів податків та зборів не можуть вноситися пізніш як за шість місяців до початку нового бюджетного періоду, в якому будуть діяти нові правила та ставки. Податки та збори, їх ставки, а також податкові пільги не можуть змінюватися протягом бюджетного року (підпункту 4.1.9 пункту 4.1 статті 4).

Подібне положення передбачалось частиною третьою статті 27 Бюджетного кодексу України (у редакції, чинній на час існування спірних відносин), відповідно до якого закони України або їх окремі положення, які впливають на показники бюджету і приймаються після 15 липня року, що передує плановому, вводяться в дію не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим, крім передбаченого Законом України "Про деякі питання заборгованості підприємств оборонно-промислового комплексу - учасників Державного концерну "Укроборонпром" та забезпечення їх стабільного розвитку."

Згідно з ПК України ставкою податку визнається розмір податкових нарахувань на (від) одиницю (одиниці) виміру бази оподаткування (пункт 25.1 статті 25), плата за користування надрами віднесена до загальнодержавних податків (підпункт 9.19. пункту 9.1 статті 9).

Як уже зазначалось, Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України" від 31.07.2014 №1621-VII визначалось, що на період до 01.01.2015 встановлюються ставки плати за користування надрами для видобування нафти, конденсату, газу природного, залізної руди, визначені підпунктом 263.9.1 пункту 263.9 статті 263 ПК України в більших розмірах, закон набрав чинності з 03.08.2014 та передбачав ставки плати за користування надрами для видобування корисних копалин до 01.01.2015.

Отже, Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України" визначено нові ставки, тому з урахуванням принципу стабільності, передбаченого ПК України, такі ставки не могли застосовуватись у 2014 році.

За таких обставин суд погоджується з доводами представника позивача, що застосуванню підлягали ставки, визначені підпунктом 263.9.1 пункту 263.9 статті 263 ПК України, відтак ТОВ "Карпатигаз" сплачено за користування надрами для видобування корисних копалин в період з 03.08.2014 по 31.12.2014 у більшому розмірі, різниця становила - 89.421.356,28 грн.

Позивач звернувся до податкового органу з заявою від 06.07.2016 №06/07-3 про повернення надміру та помилково сплачених грошових зобов'язань з плати за користування надрами для видобування корисних копалин, у задоволенні якої листом від від 29.07.2016 №1047/10/20-16-06-12 було відмовлено.

Відповідно до пункту 43.1 статті 43 ПК України помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов'язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та статті 301 Митного кодексу України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу.

Згідно з підпунктом 17.1.10 пункту 17.1 статті 17 ПК України платник податків має право на залік чи повернення надміру сплачених, а також надміру стягнутих сум податків та зборів, пені, штрафів у порядку, встановленому цим Кодексом.

Пунктом 14.1 статті 14 ПК України визначалось: грошове зобов'язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності (підпункт 14.1.39); податкове зобов'язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк) (14.1.156.); надміру сплачені грошові зобов'язання - суми коштів, які на певну дату зараховані до відповідного бюджету понад нараховані суми грошових зобов'язань, граничний строк сплати яких настав на таку дату; (підпункт 14.1.115); помилково сплачені грошові зобов'язання - суми коштів, які на певну дату надійшли до відповідного бюджету від юридичних осіб (їх філій, відділень, інших відокремлених підрозділів, що не мають статусу юридичної особи) або фізичних осіб (які мають статус суб'єктів підприємницької діяльності або не мають такого статусу), що не є платниками таких грошових зобов'язань (підпункт 14.1.182).

У даному випадку, позивачем самостійно узгоджено податкові зобов'язання з плати за користування надрами для видобування корисних копалин у період з 03.08.2014 по 31.12.2014 шляхом подання відповідних розрахунків.

Надаючи тлумачення положенням підпунктів 14.1.115, 14.1.182 пункту 14.1 статті 14, статті 43 ПК України Верховний Суду України та Верховний Суд вказали, що надміру сплачені грошові зобов'язання розуміють суму коштів, які на певну дату зараховані до відповідного бюджету понад нараховані суми грошових зобов'язань, граничний строк сплати яких настав на таку дату. Митне та податкове законодавство не містить переліку причин, через які може статись помилкова та/або надмірна сплата сум платежів. Оскільки визначення розміру (суми) митних платежів здійснюється шляхом дій над кількісними числовими показникам (одиницями) виміру, не виключено, що операції з ними з якихось причин можуть призвести до неправильного (хибного) розрахунку чи обчислення сум платежів. Важливо, що в основі таких дій не було умисних протиправних дій суб'єктів правовідносин, діяльність яких пов'язана із визначенням і справлянням митних платежів (наприклад, постанови: від 12.11.2014 справа №21-202а14, номер в реєстрі - 42202853; від 12.11.2014 справа №21-201а14, номер в реєстрі - 42202854; від 20.06.2018 справа №814/122/16, номер в реєстрі - 74870560; від 25.05.2018 справа №814/4234/15, номер в реєстрі - 74264916; від 14.08.2018 справа №814/2891/16, номер в реєстрі - 75906012; від 14.08.2018 справа №826/3531/15. номер в реєстрі - 76002457). Підставами для перерахування надмірно сплачених грошових зобов'язань на час звернення з відповідною заявою до контролюючого органу є наявність переплати по податку та відсутність податкового боргу у платника податків, (постанова від 06.03.2018 справа №818/1048/17, номер в реєстрі - 72790835). Умовою повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань, окрім відсутності податкового боргу у платника податку незалежно від виду боргу, є воля самого платника податків, яка виражається шляхом подачі до відповідного контролюючого органу заяви про повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань (постанова від 20.02.2018 справа №826/9675/16, номер в реєстрі - 72366912).

На думку суду, таке тлумачення норм ПК України щодо помилково та/або надміру сплачених сум грошового зобов'язання дає підстави для висновку, що таке повернення залежить від волі платника податку, може мати місце в разі зайво сплачених сум податків, незалежно від причин, проте така переплата не може бути пов'язана з недобросовісною поведінкою платника а також відповідає приписам статті 63 Конституції України, за якою кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом. Судом встановлено сплату позивачем плати за користування надрами для видобування корисних копалин за період з 03.08.2014 по 31.12.2014 у більшому розмірі, відповідно позивач має право на зайво сплачені суми.

З огляду на висновок суду про сплату позивачем плати за користування надрами для видобування корисних копалин за період з 03.08.2014 по 31.12.2014 у більшому розмірі, який склав 89.421.356,28 грн., у зв'язку з порушенням процедури введення нових ставок податку, суд вважає обґрунтованими твердження позивача про сплату такого податку понад встановлені ПК України ставки. Слід врахувати, що на підтвердження відсутності податкового боргу позивачем надано довідку ДПІ у Шевченківському районі ГУ ДФС у м. Києві про відсутність заборгованості з податків, зборів, платежів, що контролюються органами доходів і зборів від 14.11.2016 №33137/10/26-59-17-02-11 та довідку ДПІ у Шевченківському районі ГУ ДФС у м. Києві від 25.06.2018 №18176/10/26-59-08-04-14.

Статтею 43 ПК України передбачалось: разі наявності у платника податків податкового боргу, повернення помилково та/або надміру сплаченої суми грошового зобов'язання на поточний рахунок такого платника податків в установі банку або шляхом повернення готівковими коштами за чеком, у разі відсутності у платника податків рахунку в банку, проводиться лише після повного погашення такого податкового боргу платником податків (пункт 43.2); обов'язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов'язання є подання платником податків заяви про таке повернення (крім повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку з доходів фізичних осіб, які розраховуються контролюючим органом на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік шляхом проведення перерахунку за загальним річним оподатковуваним доходом платника податку) протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми (пункт 43.3); платник податків подає заяву на повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань у довільній формі, в якій зазначає напрям перерахування коштів: на поточний рахунок платника податків в установі банку; на погашення грошового зобов'язання (податкового боргу) з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, незалежно від виду бюджету; повернення готівковими коштами за чеком у разі відсутності у платника податків рахунку в банку (пункт 43.4);. контролюючий орган не пізніше ніж за п'ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви готує висновок про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету та подає його для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів. На підставі отриманого висновку орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, протягом п'яти робочих днів здійснює повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань платникам податків у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. Контролюючий орган несе відповідальність згідно із законом за несвоєчасність передачі органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, для виконання висновку про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету (пункт 43.5); повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань платникам податків здійснюється з бюджету, у який такі кошти були зараховані (пункт 43.6).

На думку суду, позивачем дотримано наведені вимоги, зокрема, подано заяву в протягом 1095 днів, нарахування та сплату податкових зобов'язань здійснено серпень 2014 - січень 2015 року, водночас позивач звернувся з заявою від 06.07.2016 №06/07-3 про повернення помилково та надміру сплачених грошових коштів, на яку листом від 29.07.2016 №1047/10/20-16-06-12 отримав відмову. Також судом встановлено відсутність податкового боргу, як станом на час звернення з відповідною заявою, так і на час судового розгляду справи. Отже, відповідач зобов'язаний був сформувати відповідний висновок та подати його до органу казначейської служби.

Станом на час розгляду справи наведена в статті 43 ПК України процедура змін не зазнала. Аналогічні положення передбачені "Порядком взаємодії територіальних органів Державної фіскальної служби України, місцевих фінансових органів та територіальних органів Державної казначейської служби України у процесі повернення платникам податків помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов'язань", затверджений наказом Міністерства фінансів України від 15.12.2015 №1146.

З огляду на висновки суду про нарахування та сплату позивачем плати за користування надрами для видобування корисних копалин за період з 03.08.2014 по 31.12.2014 у більшому розмірі - 89.421.356,28 грн., наявність такої переплати дає право платнику податку на подання заяви про повернення відповідної суми надміру сплаченого податку, дотримання позивачем процедури, встановленої статтею 43 ПК України щодо звернення з заявою в 1095-денний строк та відсутність податкового боргу станом на час подання заяви та судового розгляду справи, обґрунтованими є вимоги щодо протиправної бездіяльності відповідача стосовно повернення ТОВ "Карпатигаз" помилково та надміру сплачених грошових зобов'язань у розмірі 89.421.356,28 грн., яка полягала у неприйнятті висновку та ненадісланні його до органу казначейства відповідно до статті 43 ПК та "Порядку взаємодії територіальних органів Державної фіскальної служби України, місцевих фінансових органів та територіальних органів Державної казначейської служби України у процесі повернення платникам податків помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов'язань", відтак підлягають задоволенню вимоги про зобов'язання відповідача сформувати висновок про повернення з відповідного Державного бюджету України ТОВ "Карпатигаз" сум помилково та надміру сплачених грошових зобов'язань у розмірі 89.421.356,28 грн. та подати такий висновок до Управління Державної казначейської служби України у Валківському районі Харківської області.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2756,00 грн. (платіжне доручення від 24.11.2016 №3095).

Оскільки, позов задоволено повністю, то на користь позивача слід присудити понесені ним судові витрати в розмірі 2756,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань призначених для відповідача.

Керуючись статтею 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Південної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Харківській області щодо неприйняття висновку та не надіслання його органу казначейської служби про повернення надміру сплачених грошових зобов'язань у розмірі 89.421.356,28 грн. (вісімдесят дев'ять мільйонів чотириста двадцять одна тисяча триста п'ятдесят шість грн. 28 коп.) Товариству з обмеженою відповідальністю "Карпатигаз" як оператору спільної діяльності між Публічним акціонерним товариством "Укргазвидобування", компанією Місен Ентерпрайзес АБ та Товариством з обмеженою відповідальністю "Карпатигаз" за договором про спільну діяльність без утворення юридичної особи від 10 червня 2002 року №3.

Зобов'язати Південну об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Харківської області прийняти висновок про повернення Товариству з обмеженою відповідальністю "Карпатигаз" надміру сплачених грошових зобов'язань у розмірі 89.421.356,28 грн. (вісімдесят дев'ять мільйонів чотириста двадцять одна тисяча триста п'ятдесят шість грн. 28 коп.) як оператору спільної діяльності між Публічним акціонерним товариством "Укргазвидобування", компанією Місен Ентерпрайзес АБ та Товариством з обмеженою відповідальністю "Карпатигаз" за договором про спільну діяльність без утворення юридичної особи від 10 червня 2002 року №3 та подати висновок до Управління Державної казначейської служби України у Валківському районі Харківської області.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Карпатигаз" сплачений судовий збір у розмірі 2756,00 грн. (дві тисячі сімсот п'ятдесят шість грн. 00 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань Південної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Харківської області.

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Карпатигаз" (ідентифікаційний код 03162340, місцезнаходження: 04053, місто Київ, вулиця Кудрявська, 13-9).

Відповідач - Південна об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Харківської області (ідентифікаційний код 39856317, місцезнаходження 63304, Харківська область, місто Красноград, вулиця Короленко, будинок 85).

Відповідно до статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Згідно зі статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Підпунктом 15.5 пункту 15 Розділу VII "Перехідні положення" Закону України від 03 жовтня 2017 року №2147-VIII передбачено, що до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Повний текст рішення складено 26 жовтня 2018 року.

Суддя В.А. Донець