Справа № 761/26967/17
Суддя: Мельничук Володимир Петрович
Дата ухвалення: 2018-11-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач - Мельничук В.П.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 листопада 2018 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого-судді: Мельничука В.П.

суддів: Ісаєнко Ю.А., Лічевецького І.О.,

при секретарі: Гуменюк Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу Державної пенітенціарної служби України на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 27 квітня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві, Державної пенітенціарної служби України про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_2 звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві, Державної пенітенціарної служби України, в якому просив: визнати неправомірними дії Державної пенітенціарної служби України щодо підготовки та подання до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві документів для призначення позивачу пенсії за вислугою років на пільгових умовах; зобов'язати Державну пенітенціарну службу України в особі голови ліквідаційної комісії підготувати та направити до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві його документи для призначення пенсії за вислугою років на пільгових умовах у відповідності до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії, що затверджений постановою Правління Пенсійного фонду України від 30 січня 2007 року за № 3-1; зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві призначити йому пенсію за вислугою років на пільгових умовах з 09 лютого 2017 року з моменту звернення.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на виконання листа Пенсійного фонду, 09 лютого 2017 року він звернувся до Голови комісії з ліквідації Державної пенітенціарної служби України з приводу призначення пенсії за вислугою років, проте листом від 15 лютого 2017 року йому було відмовлено в призначенні такого виду пенсії з тих підстав, що календарна вислуга років є недостатньою для призначення даного виду пенсії. Тобто, замість виконання вимог Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій, затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 30 січня 2007 року № 3-1, Відповідач на думку витлумачив законодавство та вирішив, що він не має права на пенсію за вислугою років, а отже вийшов за межі своїх повноважень.

При цьому, Позивач зазначає, що Законом України «Про Державну кримінально-виконавчу служба України» встановлено пільговий залік вислуги років для призначення пенсії - один місяць служби за сорок днів. Крім того, право на пенсію за вислугою років не залежить від наявної відповідної кількості виключно календарної вислуги, пільгова пенсія враховується саме при призначені пенсії, а не при призначенні розміру такої пенсії. Таким чином позивач вважає, що вказаними діями відповідач порушує його права, а тому звернувся до суду з даним адміністративним позовом з метою захисту свого порушеного права.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 27 квітня 2018 року адміністративний позов задоволено.

Визнано неправомірними дії Державної пенітенціарної служби України щодо відмови у підготовці та поданні до Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві документів для призначення ОСОБА_2 пенсії за вислугою років на пільгових умовах.

Зобов'язано Державну пенітенціарну службу України в особі голови ліквідаційної комісії Державної пенітенціарної служби України підготувати та направити до Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві документи на ОСОБА_2 для призначення пенсії за вислугою років на пільгових умовах у відповідності до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії, що затверджений постановою Правління Пенсійного фонду України від 30 січня 2007 року № 3-1.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням, Державною пенітенціарною службою України подано апеляційну скаргу, в якій просило скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В апеляційній скарзі Державна пенітенціарна служба України не погоджується з рішенням суду першої інстанції, та посилається на порушення судом першої інстанції норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи по суті.

Зокрема, Державна пенітенціарна служба України зазначає, що Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» визначено як обов'язкову умову для призначення пенсії за віком наявність саме календарної вислуги, а не її загальну тривалість у пільговому обрахуванні. При цьому, Державна пенітенціарна служба України вказує на те, що на пільгове обчислення вислуги років мають лише ті особи, в яких виникло право на вислугу років, у відповідності до статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги та рішення суду першої інстанції залишити без змін з посиланням на те, що оскаржуване судове рішення відповідає нормам чинного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, Позивач проходив службу в Державній кримінально-виконавчій службі України.

Наказом № 223/ОС-16 від 15 вересня 2016 року, відповідно до п. 5 ст. 23 Закону України «Про державну кримінально-виконавчу службу України», п. 4 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про національну поліцію» 22 вересня 2016 року, ОСОБА_2 звільнено зі служби в Державній кримінально-виконавчій службі України (у зв'язку зі скороченням штатів).

Згідно вказаного наказу, вислуга років Позивача на день звільнення в календарному обчисленні становила 19 років 1 місяць та 1 день, у пільговому обчисленні вислуга років становить 24 роки 5 місяців 11 днів, що також підтверджується розрахунком вислуги років.

22 березня 2017 року Позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві із заявою та відповідним пакетом документів з метою призначення пенсії за вислугою років, проте листом № 6912/03/К-744 від 24 березня 2017 року в призначенні зазначеного виду пенсії позивачу було відмовлено, у зв'язку з порушенням порядку подання документів.

09 лютого 2017 року Позивач звернувся до Голови комісії з ліквідації Державної пенітенціарної служби України із заявою щодо призначення йому пенсії за вислугою років.

15 лютого 2017 року листом № 5/1-4/3-Тл/2-17 Головою комісії з ліквідації Державної пенітенціарної служби України С.А. Тюлєнєвим відмовлено Позивачу в призначенні такого виду пенсії з тих підстав, що у останнього календарна вислуга років становить 19 років 1 місяць та 1 день, в той час коли такий вид пенсії призначається за наявності, коли календарна вислуга років становить 22 календарних роки та 6 місяців і більше.

Задовольняючи адміністративний позов суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги щодо визнання неправомірними дій Відповідача щодо відмови у підготовці та поданні до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві документів на Позивача для призначення йому пенсії за вислугою років на пільгових умовах та зобов'язання відповідача підготувати та направити до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві документи стосовно Позивача для призначення останньому пенсії за вислугою років на пільгових умовах у відповідності до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії, що затверджено постановою Правління Пенсійного фонду України від 30 січня 2007 року № 3-1 є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступні обставини.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами ч. 3 ст. 23 Закону України "Про Державну кримінально-виконавчу службу України", пенсійне забезпечення осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби здійснюється відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

При звільненні зі служби особи рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби користуються правовими і соціальними гарантіями відповідно до Закону України "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист".

Так, відповідно до п."б" ст.1 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб", право на пенсійне забезпечення мають особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України, поліцейські, особи начальницького складу податкової міліції, особи начальницького і рядового складу Державної кримінально-виконавчої служби України, особи начальницького і рядового складу органів і підрозділів цивільного захисту.

Згідно з пунктом "а" ч.1 ст. 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах "б" - "д", "ж" статті 1 - 2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби, зокрема, з 1 жовтня 2016 року по 30 вересня 2017 року і на день звільнення мають вислугу 23 календарних роки і більше.

Положеннями ч. 1 ст. 23 Закону України "Про Державну кримінально-виконавчу службу України" визначено, що держава забезпечує соціальний захист персоналу Державної кримінально-виконавчої служби України відповідно до Конституції України, цього Закону та інших законів України.

За приписами ч. 4 ст. 23 Закону України "Про Державну кримінально-виконавчу службу України", особам рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби встановлюється пільговий залік вислуги років для призначення пенсії - один місяць служби за сорок днів; особам, які проходять службу у воєнізованих формуваннях і установах виконання покарань, призначених для тримання засуджених до довічного позбавлення волі, - один місяць служби за півтора місяця, а в установах виконання покарань, призначених для тримання і лікування інфекційних та психічно хворих засуджених, - один місяць служби за два місяці за переліком посад і в порядку, що затверджуються Міністерством юстиції України.

Згідно з ч.1 ст. 2 вказаного Закону, військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", які мають право на пенсійне забезпечення, пенсії відповідно до цього Закону призначаються і виплачуються після звільнення їх зі служби.

Відповідно до ч. 2 ст. 17 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», до вислуги років особам офіцерського складу, особам середнього, старшого та вищого начальницького складу станів внутрішніх справ, державної пожежної охорони, Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України, органіці підрозділів цивільного захисту, міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби України при означенні пенсії на умовах цього Закону додатково зараховується час їхнього навчання незалежно від форми навчання у цивільних вищих навчальних закладах, а також в інших навчальних закладах, після закінчення яких присвоюється офіцерське (спеціальне) звання вступу на військову службу, службу до органів внутрішніх справ, державної пожежної охорон органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби України або призначення на відповідну посаду в межах до п'яти років із розрахунку один рік навчання за шість місяців служби.

Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 року № 393 затверджено Порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей, з аналізу положень якого можна дійти висновку, що пільгова вислуга років враховується саме при призначенні виду пенсії та не ставиться в залежність від наявності виключно календарної вислуги років (далі - Порядок № 393).

Питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", крім пенсій військовослужбовцям строкової служби та членам їх сімей, та постанови Кабінету Міністрів України від 02.11.2006 року № 1522 "Про передачу органам Пенсійного фонду України функцій з призначення і виплати пенсій деяким категоріям громадян" регулюється Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 року № 3-1 (далі - Порядок № 3-1).

Пунктом 1 Порядку № 3-1 встановлено, що заяви про призначення пенсії за вислугу років та по інвалідності особам, звільненим зі служби, які мають право на пенсію згідно із Законом, та особам, які мають право на пенсійне забезпечення відповідно до міжнародних договорів у галузі пенсійного забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, подаються цими особами до головних управлінь Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - органи, що призначають пенсії) через уповноважені структурні підрозділи міністерств та відповідних служб.

Таким чином, саме на уповноважені структурні підрозділи міністерств та відповідних служб покладено функції щодо підготовки та подання до органів, що призначають пенсії, необхідних для призначення пенсії документів.

Як вже зазначалось, листом від 15 лютого 2017 року за № 5/1-4/3-Тл/2-17 Голова комісія з ліквідації Державної пенітенціарної служби України повідомила Позивачу про відсутність підстав для призначення пенсії за вислугу років, у зв'язку із відсутністю у останнього необхідної кількості календарної вислуги років, що дає право на призначення пенсії за вислугу років на умовах Закону № 2262. Матеріали до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві направлено не було.

При цьому, відповідно до ст. 49 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", пенсію згідно з цим Законом призначають органи Пенсійного фонду України.

Отже, законодавцем чітко визначено, що виключно органи Пенсійного фонду України уповноважені приймати рішення про призначення або відмову у призначенні пенсії тим категоріям осіб, на яких розповсюджується дія Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

За таких обставин, вірним є висновок суду першої інстанції про визнання неправомірними дій Відповідача щодо відмови у підготовці та поданні до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві документів на Позивача для призначення йому пенсії за вислугою років на пільгових умовах та зобов'язання Відповідача підготувати та направити до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві документи стосовно Позивача для призначення останньому пенсії за вислугою років на пільгових умовах у відповідності до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії, що затверджено постановою Правління Пенсійного фонду України від 30 січня 2007 року № 3-1.

Посилання Державної пенітенціарної служби України на відсутність календарної вислуги років у Позивача для призначення останньому пенсії за вислугою років суперечать чинному законодавству, оскільки, у відповідності до норм, як Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", так і Закону України "Про Державну кримінально-виконавчу службу України", визначено, що особам рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби встановлюється пільговий залік вислуги років для призначення пенсії.

Отже, з аналізу норм Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" та Порядку № 393, колегія суддів дійшла висновку, що приписи Закону не ставлять в залежність набуття права на пенсію за вислугою років від наявності виключно календарної вислуги.

Крім того, нормами вказаних нормативно правових актів не встановлено виключень того, що роки вислуги в пільговому обрахуванні не можуть зараховуватись до вислуги років для призначення особі відповідної пенсії, а впливають лише на її розмір.

Аналізуючи обставини справи та норми чинного законодавства, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_2 та наявності правових підстав для їх задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Положеннями ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з п.1 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розглянувши доводи Відповідача, викладені в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Державної пенітенціарної служби України залишити без задоволення, а рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 27 квітня 2018 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий-суддя: В.П. Мельничук

Судді: Ю.А. Ісаєнко

І.О. Лічевецький

Повний текст складено 01.11.2018 року.