Справа № 0840/2681/18
Суддя: Лазаренко Максим Сергійович
Дата ухвалення: 2018-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ПРО ЗАКРИТТЯ ПРОВАДЖЕННЯ У СПРАВІ

24 жовтня 2018 року о 18 год. 25 хв.Справа № 0840/2681/18 м. Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд

у складі головуючого судді Лазаренко М.С.,

за участю секретаря судового засідання Дєткова Р.О.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_1,

третьої особи ОСОБА_2,

представника третьої особи ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання представника відповідача та представника третьої особи про закриття провадження у справі

за позовом ОСОБА_4

до районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, ОСОБА_5 в особі законного представника ОСОБА_2

про визнання бездіяльності протиправною та зобовязання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

04 липня 2018 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_4 (далі позивач) до районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району (далі - відповідач), в якому позивач просить суд:

визнати протиправною бездіяльність районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району, як органу опіки та піклування у не визначенні позивачу способів участі у вихованні дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та спілкуванні з нею;

зобовязати районну адміністрацію Запорізької міської ради по Шевченківському району, як органу та піклування визначити позивачу способи участі у вихованні дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та спілкування з нею.

24 жовтня 2018 року від представника відповідача та представника третьої особи надійшли клопотання про закриття провадження в адміністративній справі, в яких зазначено про те, що правовідносини які виникли у даній справі не є публічно-правовими, а носять сімейних характер, у звязку з чим даний спор повинен розглядатися за правилами Цивільного процесуального кодексу України.

Представник позивача проти задоволення клопотань заперечив та вказав, що предметом розгляду даної адміністративної справи є виключно дії районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району, як субєкта владних повноважень, а спір носить публічно-правовий характер, у звязку з чим підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Суд, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про необхідність закриття провадження в адміністративній справі, виходячи з наступного.

Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у пункті 24 свого рішення від 20 липня 2006 року в справі «Сокуренко і Стригун проти України» зазначив, що фраза «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Термін «судом, встановленим законом» у пункті 1 статті 6 згаданої Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів».

Згідно з частиною першою статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Пунктом 2 частини 1 статті 3 КАС України визначено, що публічно-правовий спір - спір, у якому:

хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у звязку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або

хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобовязує надавати такі послуги виключно субєкта владних повноважень, і спір виник у звязку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або

хоча б одна сторона є субєктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у звязку із порушенням її прав у такому процесі з боку субєкта владних повноважень або іншої особи.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Ужитий у цій процесуальній нормі термін «суб'єкт владних повноважень» означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший субєкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (п.7 ч.1 ст.4 КАС України).

Суд зазначає, що під час визначення предметної юрисдикції справ необхідно виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Разом з тим, приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, зазвичай майнового, конкретного суб'єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до ч.1 ст.9 Сімейного кодексу України, подружжя, батьки дитини, батьки та діти, інші члени сім'ї та родичі, відносини між якими регулює цей Кодекс, можуть врегулювати свої відносини за домовленістю (договором), якщо це не суперечить вимогам цього Кодексу, інших законів та моральним засадам суспільства.

Згідно ч.3 ст.157 СК України, той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Відповідно до ч.1 ст.158 СК України, за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення.

З матеріалів адміністративної справи судом встановлено, що підставою для звернення позивача до суду стало те, що ОСОБА_2 перешкоджає позивачу спілкуватися з їх спільною донькою ОСОБА_5, а районна адміністрація Запорізької міської ради по Шевченківському району, як орган опіки та піклування, в порушення приписів чинного законодавства України не визначила позивачу способів участі у вихованні дитини ОСОБА_5

Суд зазначає, що органи місцевого самоврядування можуть бути як суб'єктами приватних правовідносин, так і суб'єктами публічних правовідносин. Причому статус державних чи місцевих органів влади визначається виключно нормами публічного права, незалежно від того, які права - цивільні чи публічні вони мають намір реалізувати.

У даній справі спір пов'язаний з реалізацією сімейних прав особи, зокрема прав на участь у спілкуванні та вихованні доньки ОСОБА_5 Відповідач у таких відносинах владних управлінських функцій щодо позивача не здійснює. Права, за захистом яких звернувся до суду позивач, виникають із сімейних правовідносин.

Спір про захист права конкретної фізичної особи на спілкування із донькою є не публічним, а приватноправовим. Держава, юридичні особи публічного права можуть бути учасниками цивільних відносин, а розгляд такого спору між ними проводиться за правилами цивільного судочинства.

У цьому випадку той факт, що відповідачем є районна адміністрація Запорізької міської ради по Шевченківському району, не змінює правову природу спірних відносин і не перетворює цей спір у публічно-правовий.

Відповідно до ч.1 ст.19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Згідно ч.1 ст.270 ЦК України, відповідно до Конституції України фізична особа має право на життя, право на охорону здоров'я, право на безпечне для життя і здоров'я довкілля, право на свободу та особисту недоторканність, право на недоторканність особистого і сімейного життя, право на повагу до гідності та честі, право на таємницю листування, телефонних розмов, телеграфної та іншої кореспонденції, право на недоторканність житла, право на вільний вибір місця проживання та на свободу пересування, право на свободу літературної, художньої, наукової і технічної творчості.

Частиною 2 статті 270 ЦК України визначено, що цим Кодексом та іншим законом можуть бути передбачені й інші особисті немайнові права фізичної особи.

Відповідно до п.10 ч.2 ст.16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Згідно п.1 ч.1 ст.238 КАС України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі, оскільки дану справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства, в свою чергу розгляд справи повинен відбуватися за правилами ЦПК України загальним судом.

Відповідно до ч.2 ст.238 КАС України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.

Судом встановлено, що під час звернення до суду з вищевказаною позовною заявою позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 704,80 грн., який підлягає поверненню на користь ОСОБА_4 у повному обсязі.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає необхідним відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 19, 238, 241, 248, 256 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання представника відповідача та представника третьої особи про закриття провадження у справі задовольнити.

Закрити провадження в адміністративній справі №0840/2681/18 за позовом ОСОБА_4 до районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, ОСОБА_5 в особі законного представника ОСОБА_2, про визнання бездіяльності протиправною та зобовязання вчинити дії.

Повернути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_4 сплачену суму судового збору в розмірі 704,80 грн. (сімсот чотири гривні 80 копійок), яка сплачена за квитанцією №0.0..1 від 31.07.2018, оригінал якої зберігається в матеріалах адміністративної справи №0840/2681/18.

Розяснити позивачу, що відповідно до ч.2 ст.239 КАС України повторне звернення з тією самою позовною заявою не допускається.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 15-денний строк з дня її постановлення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвала у повному обсязі складена та підписана 29.10.2018.

Суддя М.С. Лазаренко