Справа № 826/11934/18
Суддя: Головань О.В.
Дата ухвалення: 2018-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Вн. №27/404
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

03 жовтня 2018 року 11:56 № 826/11934/18

За позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

До Головного управління ДФС у м. Києві

Про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення № 31623-1305-2650 від 03.04.2018 р.

Суддя О.В.Головань

Секретар І.В.Галаган

Представники:

Від позивача: ОСОБА_1, ОСОБА_3 - п/к (дов. від 20.11.17 р.)

Від відповідача: Худякова Н.Б. - п/к (дов. від 05.09.18 р.)

Обставини справи:

Позовні вимоги заявлені про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві від 03.04.2018 №31623-1305-2650.

В судовому засіданні 03.10.2018 року оголошено вступну та резолютивну частину рішення про задоволення позовних вимог.

Ознайомившись з матеріалами справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (податковий номер платника податків НОМЕР_1) зареєстрований в якості фізичної особи-підприємця 09.03.00 р., перебуває на обліку у ДПІ у Дарницькому районі Головного управління ДФС у м. Києві та з 01.01.12 р., є платником єдиного податку ІІ групи (свідоцтво платника єдиного податку Серія НОМЕР_2).

СПД ОСОБА_1 зареєстрований спільно з СПД ОСОБА_5 як землекористувач земельної ділянки у АДРЕСА_1 площею 6181, 38 га, код 90:118:0069 у базі даних земельного кадастру м. Києва (витяг станом на 19.12.17 р.)

21.05.2018 р. позивачем отримано податкове повідомлення рішення Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві № 31623-1305-2650 від 03.04.2018 р. про нарахування земельного податку з фізичних осіб на суму 124058,00 грн. за 2018 рік.

Позивач Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 - вважає податкове повідомлення рішення від 03.04.2018р. №31623-1305-2650 протиправними та просить суд скасувати з наступних підстав.

ОСОБА_1 як фізична особа - підприємець здійснює такі види діяльності: код КВЕД 16.10 Лісопильне та стругальне виробництво (основний); код КВЕД 16.23 Виробництво інших дерев'яних будівельних конструкцій і столярних виробів; код КВЕД 46.73 Оптова торгівля деревиною, будівельними матеріалами та санітарно-технічним обладнанням; код КВЕД 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля; код КВЕД 47.99 Інші види роздрібної торгівлі поза магазинами; код КВЕД 68.10 Купівля та продаж власного нерухомого майна; код КВЕД 68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна.

29.01.2003 р. позивачем було придбано частину нежитлового приміщення спеціальне приміщення (літ Р), за адресою: АДРЕСА_1, яке використовується ним для господарської діяльності згідно нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу частини майнового комплексу від 29.01.2003 року.

Позивач зазначає, що земельна ділянка, за яку контролюючим органом нараховано земельний податок, використовуються для провадження господарської діяльності, а тому позивач як платник єдиного податку звільняється від обовязку нарахування, сплати та подання податкової звітності, зокрема, із земельного податку.

Відповідач Головне управління ДФС у м. Києві проти задоволення позовних вимог заперечив з наступних підстав.

Відповідач зазначив, що спрощена система оподаткування не звільняє субєкта господарювання від виконання податкових зобовязань зі сплати податків, встановлених у п. 297.1 ст. 297 Податкового кодексу України, а запроваджує інші умови, порядок та механізм їх сплати, а також можливість відновлення їх сплати на загальних підставах у разі недотримання умов оподаткування за спрощеною системою.

Умовою несплати земельного податку за спрощеною системою оподаткування є те, що субєкт господарювання, який є власником чи користувачем земельної ділянки, використовує цю землю для проведення господарської діяльності.

Додані до позовної заяви документи підтверджують лише факт здійснення позивачем фінансово-господарської діяльності. Відповідно, позивач не підтвердив використання землі, на якій знаходиться будівля для господарської діяльності.

Проаналізувавши матеріали справи та пояснення представників сторін, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення з таких підстав.

Відповідно до ст. 206 Земельного кодексу України використання землі є платним. Об'єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

За змістом пп. 14.1.72, 14.1.73 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України земельним податком визнається обов'язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів. Землекористувачами можуть бути юридичні та фізичні особи (резиденти і нерезиденти), яким відповідно до закону надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності, у тому числі на умовах оренди.

Відповідно до пп. 269.1.1, 269.1.2 п. 269.1 ст. 269 Податкового кодексу України платниками земельного податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі.

Згідно з пп. 270.1.1 п. 270.1 ст. 270 Податкового кодексу України об'єктами оподаткування є земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні.

Відповідно до п. 287.6 ст. 287 Податкового кодексу України при переході права власності на будівлю, споруду (їх частину) податок за земельні ділянки, на яких розташовані такі будівлі, споруди (їх частини), з урахуванням прибудинкової території сплачується на загальних підставах з дати державної реєстрації права власності на таку земельну ділянку.

Згідно ст. 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

У ст. 126 Земельного кодексу України зазначено, що право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Відповідно до п. 286.1 ст. 286 Податкового кодексу України підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру.

П. 286.5 ст. 286 цього Кодексу встановлено, що нарахування фізичним особам сум податку проводиться контролюючими органами, які видають платникові до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку визначеному ст. 58 цього Кодексу.

Крім того, п. 286.6 ст. 286 Податкового кодексу України визначає, що за земельну ділянку, на якій розташована будівля, що перебуває у спільній власності кількох юридичних або фізичних осіб, податок нараховується з урахуванням прибудинкової території кожному з таких осіб: 1) у рівних частинах - якщо будівля перебуває у спільній сумісній власності кількох осіб, але не поділена в натурі, або одній з таких осіб-власників, визначеній за їх згодою, якщо інше не встановлено судом; 2) пропорційно належній частці кожної особи - якщо будівля перебуває у спільній частковій власності; 3) пропорційно належній частці кожної особи - якщо будівля перебуває у спільній сумісній власності і поділена в натурі.

За земельну ділянку, на якій розташована будівля, що перебуває у користуванні кількох юридичних або фізичних осіб, податок нараховується кожному з них пропорційно тій частині площі будівлі, що знаходиться в їх користуванні, з урахуванням прибудинкової території.

Відповідно до п. 291.3 ст. 291 Податкового кодексу України юридична особа чи фізична особа - підприємець може самостійно обрати спрощену систему оподаткування, якщо така особа відповідає вимогам, встановленим цією главою, та реєструється платником єдиного податку в порядку, визначеному цією главою.

Згідно з п. 291.2 ст. 291 цього Кодексу спрощена система оподаткування, обліку та звітності - особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених п. 297.1 ст. 297 цього Кодексу, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених цією главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності.

У п. 269.2 ст. 269 Податкового кодексу України передбачено, що особливості справляння земельного податку суб'єктами господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, встановлюються главою 1 розділу XIV цього Кодексу.

Згідно пп. 4 п. 297.1 ст. 297 Податкового кодексу України платники єдиного податку звільняються від обов'язку нарахування, сплати та подання податкової звітності з таких податків і зборів: податку на майно (в частині земельного податку), крім земельного податку за земельні ділянки, що не використовуються платниками єдиного податку першої - третьої груп для провадження господарської діяльності та платниками єдиного податку четвертої групи для ведення сільськогосподарського товаровиробництва.

У значенні наведених норм права спрощена система оподаткування не звільняє суб'єкта господарювання від виконання податкових зобов'язань зі сплати податків, встановлених у п. 297.1 ст. 297 Податкового кодексу України, а запроваджує інші умови, порядок та механізм їх сплати, а також встановлює можливість відновлення їх сплати на загальних підставах у разі недотримання умов оподаткування за спрощеною системою.

В даному випадку позивачем надано достатньо доказів використання ним належного йому об'єкту нерухомого майна, розташованого на відповідній земельній ділянці, для провадження господарської діяльності (накладні, рахунки, платіжні доручення, що підтверджують факт відпуску деревини позивачем, договір, за яким ОСОБА_1 отримав у користування деревообробний верстат, місцезнаходження якого АДРЕСА_1, договір про надання послуг, за яким позивач є замовником робіт по обслуговуванню пункту вїзду виїзду з території заводу та по прибиранню та охорони території спільного користування за адресою, АДРЕСА_1 та товарно-транспортні накладні, у яких пункт розвантаження зазначений АДРЕСА_1), тоді як відповідачем, у свою чергу, не надано пояснень, чому він дійшов висновку про непідтвердження вказаних обставин.

Окремо суд зазначає, що зазначені у Єдиному реєстрі коди, за якими позивач здійснює господарську діяльність - код КВЕД 16.10 Лісопильне та стругальне виробництво (основний); код КВЕД 16.23 Виробництво інших дерев'яних будівельних конструкцій і столярних виробів; код КВЕД 46.73 Оптова торгівля деревиною, будівельними матеріалами та санітарно-технічним обладнанням; код КВЕД 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля; код КВЕД 47.99 Інші види роздрібної торгівлі поза магазинами; код КВЕД 68.10 Купівля та продаж власного нерухомого майна; код КВЕД 68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна, -передбачають використання у господарській діяльності земельної ділянки.

Також вказана обставина підтверджується наданою копією податкової декларації платника єдиного податку фізичної особи-підприємця за 2017 р., поданою позивачем 05.02.2018 р. до контролюючого органу, згідно якої видами діяльності вказано "Оптова торгівля лісоматеріалами" та "Лісопильне та стругальне виробництво".

Зокрема, використання для ведення господарської діяльності лісопильного та стругального виробництва окремого нежитлового приміщення неможливе без використання земельної ділянки, на якій вказане приміщення знаходиться, оскільки нежитлове приміщення з відведеною під нього земельною ділянкою не можуть розглядатися як окремі об'єкти нерухомого майна, що окремо використовуються у господарській діяльності.

За таких обставин посилання відповідача на використання саме земельної ділянки для ведення господарської діяльності як умову для звільнення від сплати земельного податку не можуть бути прийняті до уваги.

З врахуванням викладеного у суду відсутні підстави для висновку про відповідність оскаржуваного рішення вимогам ч. 2 ст. 2 КАС України, зокрема, щодо обґрунтованості, що є підставою для задоволення позовних вимог.

На підставі вищевикладеного, ст. 241-246, 255, 257-262, 293, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у м.Києві від 03.04.18 р. №31623-1305-2650.

3. Присудити до стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у м.Києві на користь ОСОБА_1 1 240, 58 грн. сплаченого судового збору.

4. Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя О.В. Головань

Повний текст рішення

виготовлено і підписано 01.11.18 р.