Справа № 161/16857/18
Суддя: Рудська С. М.
Дата ухвалення: 2018-10-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Номер провадження: 2-а/161/582/18
У Х В А Л А

26 жовтня 2018 року Суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області Рудська С.М., розглянувши адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного державного виконавця Другого відділу Державної виконавчої служби м. Луцька Головного територіального управління юстиції у Волинській області Арсенюк Оксани Валеріївни, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - ОСОБА_3, про визнання незаконною та скасування постанови, -

В С Т А Н О В И Л А:

23 жовтня 2018 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що постановою Головного державного виконавця Другого ВДВС м. Луцька ГТУЮ у Волинській області Арсенюк О.В. від 06.09.2018 року в рамках виконавчого провадження № 51877682 було накладено штраф на позивача за невиконання рішення суду про стягнення аліментів.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку про необхідність передачі адміністративної справи за підсудністю, з наступних підстав.

Статею 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

За статтею 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності й спеціалізації та визначається законом.

За вимогами частини першої статті 18 Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

Важливість визначення юрисдикції підтверджується як закріпленням у Конституції України принципу верховенства права, окремими елементами якого є законність, правова визначеність та доступ до правосуддя, так і прецедентною практикою Європейського суду з прав людини.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб'єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Такої правової позиції дотрималася Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 13 червня 2018 року у справі № 307/1451/15-ц (реєстраційний номер в ЄДРСР 74838818).

Як слідує з матеріалів справи, позивач оскаржує постанову Головного державного виконавця Другого ВДВС м. Луцька ГТУЮ у Волинській області Арсенюк О.В. від 06.09.2018 року, яка винесена під час примусового виконання виконавчого листа Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06.03.2018 року № 2-535/08.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Отже, висловлювання «судом, встановленим законом» зводиться не лише до правової основи самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, тобто охоплює всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Частиною 2 ст. 74 Закону № 1404-VІІІ передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

З урахуванням вищенаведеного можна зробити висновок, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи з приводу оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів, незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, вони видані. До юрисдикції адміністративних судів належать також справи про оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби, прийнятих (вчинених, допущених) під час примусового виконання постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, як виконавчих документів в окремому виконавчому провадженні.

Саме така правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 06 червня 2018 року у справі № 127/9870/16-ц (реєстраційний номер в ЄДРСР 74777526).

За змістом п. 1 ч. 1 ст. 20 КАС України, місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Частиною 4 ст. 20 КАС України передбачено, що адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання ними рішень судів у справах, визначених, зокрема, пунктом 1 частини першої цієї статті (у справах про притягнення до адміністративної відповідальності), також підсудні місцевим загальним судам як адміністративним судам.

У розглядуваному випадку, боржник оскаржує постанову державного виконавця стосовно накладення штрафу в межах виконавчого провадження з примусового виконання рішення суду про стягнення аліментів, яке здійснюється на виконання виконавчого листа виданого Луцьким міськрайонний судом Волинської області (в цивільній справі).

Проте за змістом вищенаведеної позиції Великої Палати Верховного Суду, такі спори підсудні не суду який видав виконавчий документ (незалежно від юрисдикції), а саме адміністративним судам, при цьому предметна підсудність має визначатися в загальному порядку.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 щодо скасування постанови Головного державного виконавця Другого ВДВС м. Луцька ГТУЮ у Волинській області Арсенюк О.В. від 06.09.2018 року не підпадають під категорію справ, які підсудні місцевим загальним судам як адміністративним судам, визначені ч. 1 ст. 20 КАС України.

Відповідно до ч. 2 ст. 20 КАС України окружним адміністративним судам підсудні всі адміністративні справи, крім визначених частиною першою цієї статті.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 29 КАС України визначено, що суд передає адміністративну справу на розгляд іншого адміністративного суду, якщо при відкритті провадження у справі суд встановить, що справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Оскільки справа предметно підсудна Волинському окружному адміністративному суду, тому її слід передати на розгляд саме цього суду.

На підставі наведеного, керуючись п. 2 ч. 1 ст. 29, ст. КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Адміністративну справу №161/16857/18 за позовом ОСОБА_1 до Головного державного виконавця Другого відділу Державної виконавчої служби м. Луцька Головного територіального управління юстиції у Волинській області Арсенюк Оксани Валеріївни, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - ОСОБА_3, про визнання незаконною та скасування постанови - передати на розгляд Волинському окружному адміністративному суду.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Луцький міськрайонний суд Волинської області шляхом подання апеляційної скарги протягом п'ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали.

Якщо ухвалу було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області С.М. Рудська