Справа № 810/3095/17
Суддя: Щавінський В.Р.
Дата ухвалення: 2018-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 жовтня 2018 року № 810/3095/17

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Щавінського В.Р., при секретарі судового засідання Бровчук Ю.В., за участю: представника позивача - Антохова Я.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Аніка" до Києво-Святошинської об'єднаної Державної податкової інспекції у Київській області, третя особа: ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії,

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Аніка" звернулось до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Києво-Святошинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області, в якому просить суд (з урахуванням заяви про внесення змін до позовної заяви від 06.10.2017 вих. №379/10-17):

- визнати незаконним та скасувати рішення Києво-Святошинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області від 08.02.2017 вих. №775/8/10-13-11-02;

- зобов'язати Києво-Святошинську об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Київській області прийняти одержану податкову декларацію з податку на додану вартість за звітний (податковий) період календарний місяць січень 2017 року з додатками та доповненнями до неї ТОВ "Аніка" з введенням до інформаційних баз даних ДФС України відомостей з цих поданих ТОВ "Аніка" документів від 06.02.2017.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 13.09.2017 позовна заява була залишена без руху.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 26.10.2017 відмовлено у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Аніка" про роз'яснення ухвали Київського окружного адміністративного суду від 13.09.2017.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 26.10.2017 відмовлено у задоволенні клопотання ТОВ "Аніка" про продовження процесуального строку та повернуто ТОВ "Аніка" позовну заяву.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 23.01.2018 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Аніка" задоволено, ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 26 жовтня 2017 року про повернення позовної заяви скасовано, а справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

12.02.2018 матеріали справи №810/3095/17 надійшли на адресу суду та були передані судді Щавінському В.Р.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 14.02.2018 продовжено позивачу строк на усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 26.03.2018 продовжено позивачу строк на усунення недоліків позовної заяви.

На виконання вимог ухвали від 26.03.2018 позивач усунув недоліки у строк та у спосіб, що в ній зазначені.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 16.04.2018 відкрито провадження по даній справі за правилами загального позовного провадження.

Протокольною ухвалою суду від 14.08.2018 підготовче засідання закрито та розпочато розгляд справи по суті.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив про те, що відповідачем було прийнято рішення від 08.02.2017 №775/8/10-13-11-02, яким позивачу відмовлено у прийнятті податкової декларації з податку на додану вартість за січень 2017 року з підстав того, що з 16.12.2016 позивач не є платником податку на додану вартість (далі-ПДВ).

Проте, позивач не погоджується з правомірністю прийняття вказаного рішення, оскільки подання до контролюючих органів податкової звітності з податку на додану вартість у паперовому вигляді відповідає вимогам чинного законодавства, а у контролюючого органу відсутнє право не приймати у платників податків податкову звітність, оформлену згідно з вимогами податкового законодавства.

Крім того, позивач зазначив, що податковий орган не мав права відмовляти у прийнятті вказаної декларації з підстав наявності рішення про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість від 16.12.2016 № 299, оскільки таке рішення відповідно до вимог п. 56.15 ст. 56 ПК України є неузгодженим.

Відповідач, заперечуючи проти задоволення позовних вимог, зазначив про те, що 01.01.2015 Законом України "Про внесення змін до ПК України та деяких законів України щодо податкової реформи" від 28.12.2014 №71-VIIІ було введено систему електронного адміністрування податку на додану вартість, про що було внесено відповідні зміни до статті 49 ПК України, що в свою чергу, зумовило виникнення у платників податків обов'язку щодо подання податкової звітності з податку на додану вартість виключно в електронній формі.

Відповідач зазначив, що неприйняття податковим органом податкової декларації позивача з ПДВ за січень 2017 року обумовлено тим, що на підставі рішення про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість, ТОВ "Аніка" не є платником ПДВ з 16.12.2016.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, надавав додаткові письмові пояснення. Просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечив з мотивів, викладених у відзиві. Просив суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Третя особа в судові засідання не з'являлася. На адресу суду надійшло клопотання в якому третя особа просить суд не залучати її в якості третьої особи до участі у справі. Зазначає, що на жодні її права чи обов'язки не може вплинути рішення суду по даній справі.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ "Аніка" (ідентифікаційний код 33077997, місцезнаходження: 08152, Київська обл., Києво-Святошинський р-н., м.Боярка, вул. Територія Технікуму, буд.16) зареєстровано в якості юридичної особи 03.08.2014.

Судом встановлено, 06.02.2017 позивачем було подано до Києво-Святошинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області податкову декларацію з податку на додану вартість за січень 2017 року від 06.02.2017 з додатками до неї, що підтверджується відбитком штампу податкового органу про отримання зазначених документів.

Також, разом з податковою декларацією позивачем були подані доповнення до податкової декларації з податку на додану вартість за звітний період січень 2017 року у письмовому вигляді вих.№36/02-17 від 06.02.2017 .

Відповідачем листом від 08.02.2017 №775/8/10-13-11-02 повідомила позивача про те, що на підставі рішення про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість ТОВ "Аніка" не є платником ПДВ з 16.12.2016.

У вказаному листі відповідач зазначив, що з 16.12.2016 подання ТОВ "Аніка" податкової декларації з ПДВ згідно п.184.6 ст.184 ПК України не передбачено законодавством.

Вказаний лист був отриманий позивачем 07.03.2017 рекомендованим листом №П850.

Не погодившись з вказаним рішенням відповідача, позивач звернувся з даним позовом до суду про визнання його протиправним та скасування та зобов'язання вчинити певні дії.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Пунктом 1.1 статті 1 ПК України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що цей кодекс регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до пункту 46.1 статті 46 ПК України податкова декларація, розрахунок, звіт (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання або відображаються обсяги операції (операцій), доходів (прибутків), щодо яких податковим та митним законодавством передбачено звільнення платника податку від обов'язку нарахування і сплати податку і збору, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Пунктами 48.1 - 48.2 статті 48 ПК України встановлено, що податкова декларація складається за формою, затвердженою в порядку, визначеному положеннями пункту 46.5 статті 46 цього Кодексу та чинному на час її подання. Форма податкової декларації повинна містити необхідні обов'язкові реквізити і відповідати нормам та змісту відповідних податку та збору. Обов'язкові реквізити - це інформація, яку повинна містити форма податкової декларації та за відсутності якої документ втрачає визначений цим Кодексом статус із настанням передбачених законом юридичних наслідків.

Згідно з пунктом 48.3 статті 48 ПК України податкова декларація повинна містити такі обов'язкові реквізити: тип документа (звітний, уточнюючий, звітний новий); звітний (податковий) період, за який подається податкова декларація; звітний (податковий) період, що уточнюється (для уточнюючого розрахунку); повне найменування (прізвище, ім'я, по батькові) платника податків згідно з реєстраційними документами; код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер; реєстраційний номер облікової картки платника податків або серію та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті); місцезнаходження (місце проживання) платника податків; найменування контролюючого органу, до якого подається звітність; дата подання звіту (або дата заповнення - залежно від форми); інформація про додатки, що додаються до податкової декларації та є її невід'ємною частиною; ініціали, прізвища та реєстраційні номери облікових карток або інші відомості, визначені в абзаці сьомому цього пункту, посадових осіб платника податків; підписи платника податку - фізичної особи та/або посадових осіб платника податку, визначених цим Кодексом, засвідчені печаткою платника податку (за наявності).

Підпунктом 48.5.1 пункту 48.5 статті 48 ПК України встановлено, що податкова декларація повинна бути підписана керівником платника податків або уповноваженою особою, а також особою, яка відповідає за ведення бухгалтерського обліку та подання податкової декларації до контролюючого органу. У разі ведення бухгалтерського обліку та подання податкової декларації безпосередньо керівником платника податку така податкова декларація підписується таким керівником.

Достатнім підтвердженням справжності документа податкової звітності є наявність оригіналу підпису уповноваженої особи на документі у паперовій формі або наявність в електронному документі електронного цифрового підпису платника податку.

Відповідно до пункту 48.7 статті 48 ПК України податкова звітність, складена з порушенням норм цієї статті, не вважається податковою декларацією.

Порядок подання податкової звітності до контролюючого органу визначається статтею 49 ПК України.

За правилами пункту 49.1 статті 49 ПК України податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків.

Відповідно до пункту 49.3 статті 49 ПК України податкова декларація подається за вибором платника податків, якщо інше не передбачено цим Кодексом, в один із таких способів:

а) особисто платником податків або уповноваженою на це особою;

б) надсилається поштою з повідомленням про вручення та з описом вкладення;

в) засобами електронного зв'язку в електронній формі з дотриманням вимог законів щодо електронного документообігу та електронного цифрового підпису.

Як було встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, позивач, в особі директора товариства Ніколаєнко Н.О., у письмовій формі подав до місцевого органу виконавчої влади, у якому перебуває на податковому обліку як платник податку,- Києво-Святошинської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області, податкову декларацію з податку на додану вартість за звітний період календарний місяць січень 2017 року з додатками та викладенням доповнення до податкової декларації у формі листа, однак податковий орган не визнав її податковою звітністю у зв'язку з тим, що вона подана у паперовій формі.

Суд вважає такі дії уповноважених осіб податкового органу неправомірними, оскільки, відповідно до пункту 49.8 статті 49 ПК України, прийняття податкової декларації є не правом, а обов'язком контролюючого органу. Під час прийняття податкової декларації податковий орган може перевірити її лише на наявність та достовірність заповнення обов'язкових реквізитів, передбачених пунктами 48.3- 48.4 статті 48 ПК України. Інші дані податкової декларації перевірці не підлягають.

Так, нормами пункту 49.9 статті 49 ПК України встановлено, що посадова особа податкового органу зобов'язана, за умови дотримання вимог щодо порядку заповнення податкової звітності, зареєструвати декларацію датою її фактичного прийняття.

Відмова у прийнятті податкової декларації з будь-яких причин, не встановлених цим Кодексом - заборонена (пункт 49.10 статті 49 ПК України).

Згідно з пунктом 49.11 статті 49 ПК України у разі подання платником податків до контролюючого органу податкової декларації, заповненої з порушенням вимог пунктів 48.3, 48.4 статті 48 цього Кодексу, такий контролюючий орган зобов'язаний надати платнику податків письмове повідомлення про відмову у прийнятті його податкової декларації із зазначенням причин відмови.

Також, відповідно до пункту 56.21 статті 56 ПК України у разі коли норма цього Кодексу чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі цього Кодексу, або коли норми різних законів чи різних нормативно-правових актів, або коли норми одного і того ж нормативно-правового акта суперечать між собою та припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу, рішення приймається на користь платника податків.

Отже, беручи до уваги можливість, для платників податків, надавати податкову звітність у способи, передбачені пунктом 49.3 статті 49 ПК України, позивач мав альтернативне право на подання звітності: 1) на паперовому носії особисто; 2) надсилати поштою з повідомленням про вручення та з описом вкладення; 3) надсилати засобами електронного зв'язку в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису підзвітних осіб у порядку, визначеному законодавством.

Таким чином, податковий орган не мав правових підстав для неприйняття та невизнання як податкову звітність, декларацію, позивача, з податку на додану вартість за січень 2017 року, оскільки вона в повній мірі відповідає вимогам статті 48 ПК України.

У позовній заяві позивач, обґрунтовуючи позовні вимоги, зазначив про те, що Києво-Святошинська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Київській області у розумінні вимог чинного законодавства не є контролюючим органом, оскільки повноваження, організація та порядок діяльності податкового органу визначені не законом, а підзаконним нормативно-правовим актом, зокрема, Постановою Кабінету Міністрів України від 21.05.2014 №236, якою затверджено Положення про Державну фіскальну службу України, з приводу чого суд зазначає таке.

Відповідно до ст.41 КАС України контролюючими органами є центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову, державну митну політику, державну політику з адміністрування єдиного внеску, державну політику у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового та митного законодавства, законодавства з питань сплати єдиного внеску та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючий орган (далі - центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику), його територіальні органи.

Функції контролюючих органів визначені у ст.19-1 ПК України.

Відповідно до п.1 Положення про ДФС України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.05.2014 № 236 (далі - Положення № 236), ДФС України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів і який реалізує державну податкову політику, державну політику у сфері державної митної справи, державну політику з адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок), державну політику у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового, митного законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску.

Згідно з п.7 вказаного Положення ДФС здійснює повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи. ДФС та її територіальні органи є органами доходів і зборів.

Так, функції держаної податкової інспекції визначені ст.19-1 ПК України.

Також наказом ДФС України від 13.04.2016 №314 затверджено Положення про Києво-Святошинську об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Київській області, відповідно до якого Києво-Святошинська ОДПІ ГУ ДФС у Київській області є територіальним органом Державної фіскальної служби України, який підпорядкований ДФС та Головному управлінню ДФС у Київській області.

ОДПІ забезпечує реалізацію повноважень ДФС на території відповідних адміністративно-територіальних одиниць.

Отже, враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про те, що ДФС України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів і який реалізує державну податкову політику, що наділяє територіальні органи, у т.ч. Києво-Святошинську об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Київській області на прийняття у порядку ст.49 ПК України податкової звітності платників податків.

При цьому, суд звертає увагу на те, що ПК України не містить ряд окремих норм, які визначають функції як контролюючого органу, так і окремо функції державних податкових інспекцій, а тому, на думку суду, позиція позивача щодо відсутності у ДФС України та її територіальних органів статусу контролюючих органів є помилковою.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про визнання незаконним та скасування рішення, оформленого листом від 0802.2017 вих. № 3768/10/10-13-11-02 підлягають задоволенню.

Враховуючи те, що судом визнано незаконним та скасовано рішення відповідача про відмову у прийнятті декларації, оформленого листом від 15.09.2016 вих. №775/8/10-13-11-02, вимога позивача про зобов'язання Києво-Святошинської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області прийняти одержану податкову декларацію з податку на додану вартість за звітний (податковий) період календарний місяць січень 2017 року з додатками та доповненнями до неї ТОВ "АНІКА" з введенням до інформаційних баз даних ДФС України відомостей з цих поданих Позивачем документів від 06.02.2018 також підлягає задоволенню.

Згідно з частиною першою статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною першою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Положеннями частини 1 статті 73 КАС України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Належних і достатніх доказів, які б спростовували доводи позивача, відповідач суду не надав.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України, доказів, наявних в матеріалах справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем за подання позовної заяви сплачено судовий збір. Таким чином, судові витрати щодо сплати судового збору підлягають присудженню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень - Києво-Святошинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74 - 78, 90, 143, 242 - 246, 250, 255 КАС України, суд

в и р і ш и в:

1. Адміністративний позов задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Києво-Святошинської об'єднаної Державної податкової інспекції у Київській області від 08.02.2017 № 775/8/10-13-11-02.

3. Зобов'язати Києво-Святошинську об'єднану Державну податкову інспекцію у Київській області прийняти одержану податкову декларацію з податку на додану вартість за звітний період календарний місяць січень 2017 розу з додатками та доповненнями до неї Товариства з обмеженою відповідальністю "Аніка" з введенням до інформаційної бази даних Державної фіскальної служби України відомостей з цих поданих документів від 06.02.2017.

4. Стягнути сплачений судовий збір у розмірі 1600 (одна тисяча шістсот) грн. 00 коп.на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Аніка" за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень Києво-Святошинської об'єднаної Державної податкової інспекції у Київській області.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення .

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Щавінський В.Р.

Дата виготовлення і підписання повного тексту рішення - 25 жовтня 2018 р.