Справа № 1940/2035/18
Суддя: Осташ Андрій Васильович
Дата ухвалення: 2018-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 1940/2035/18

23 жовтня 2018 рокум.Тернопіль

Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Осташа А. В. за участю: секретаря судового засідання Гавіловської Х.М., представника позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Гусятинського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Тернопільської області про зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 (далі - позивач) звернувся до адміністративного суду з позовом до Гусятинського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області (далі - відповідач) про зобов'язання вчинити дії, а саме, зобов'язати внести зміни до:

- актового запису про народження ОСОБА_2 №25 складеного 14 жовтня 1967 року Городницькою сільською радою Гусятинського району Тернопільської області, а саме, в графі "національність батька дитини" змінити з "українець" на "поляк";

- актового запису про шлюб №8 складеного 09 листопада 1962 року Городницькою сільською радою Гусятинського району Тернопільської області на ОСОБА_4 та ОСОБА_5, змінивши в графі національність нареченого з "українець" на "поляк".

Ухвалою суду від 04.10.2018 відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання.

Позовні вимоги вмотивовані тим, що батько позивача за національним походженням є поляком, що підтверджується відповідними документами. Саме тому, позивач звернувся до відповідача із заявою про внесення змін до актового запису про своє народження та в актовий запис про шлюб ОСОБА_2 та ОСОБА_6, проте відповідачем було відмовлено у внесенні відповідних змін у зв'язку із тим, що зміна національності не входить в компетенцію відділів державної реєстрації актів цивільного стану та зазначив, що зміна національності чинним законодавством не передбачена, оскільки Указ Президента України від 31.12.1991 №24/91 «Про порядок зміни громадянами України національності» втратив чинність на підставі Указу Президента України від 27.01.1999 №70/99 та зазначено, що немає підтверджуючих документів.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила позов задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не прибув, подав заперечення на позовну заяву 16.10.2018 в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог та зазначено, що зміна національності особи в актових записах цивільного стану не належить до компетенції відділів державної реєстрації актів цивільного стану. Позивачу було відмовлено, оскільки ним не було представлено підтверджуючих документів національності його батька. Також просили розгляд справи проводити за відсутності їхнього представника.

Заслухавши пояснення представника позивача, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що 28.08.2018 ОСОБА_2 звернувся до Гусятинського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Тернопільській області із заявою про внести змін до актового запису про народження ОСОБА_2 №25 складеного 14 жовтня 1967 року Городницькою сільською радою Гусятинського району Тернопільської області, а саме, в графі "національність батька дитини" змінити з "українець" на "поляк" та до актового запису про шлюб №8 складеного 09 листопада 1962 року Городницькою сільською радою Гусятинського району Тернопільської області на ОСОБА_4 та ОСОБА_5, змінивши в графі національність нареченого з "українець" на "поляк".

Відповідач листом від 13.09.2018 №1134/14-01-09.7 відмовив у внесенні змін. Підставою для відмови слугувало те, що зміна національності чинним законодавством не передбачена, оскільки Указ Президента України від 31.12.1991 №24/91 «Про порядок зміни громадянами України національності» втратив чинність на підставі Указу Президента України від 27.01.1999 №70/99 та зазначено, що немає підтверджуючих документів (аркуш справи 10).

Вважаючи таку відмову формальною та протиправною позивач звернувся з позовом в адміністративний суд.

Спірні правовідносини регулюються нормами Законів України Про національні меншини в Україні", «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», Правилами внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 року №96/5, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 14.01.2011 року за № 55/18793, з наступними змінами та доповненнями (далі - Правила).

Статтею 3 Закону України "Про національні меншини в Україні" визначено, що до національних меншин належать групи громадян України, які не є українцями за національністю, виявляють почуття національного самоусвідомлення та спільності між собою.

Відповідно до ст. 4 Закону "Про національні меншини в Україні" відносини, які виникають з приводу реалізації громадянами України прав і свобод, пов'язаних з їх належністю до національних меншин, регулюються Конституцією України, цим Законом, прийнятими на їх підставі іншими законодавчими актами, а також міжнародними договорами України.

Згідно ст. 11 Конституції України держава сприяє консолідації та розвиткові української нації, її історичної свідомості, традицій і культури, а також розвиткові етнічної, культурної, мовної та релігійної самобутності всіх корінних народів і національних меншин України.

Згідно з приписами ч.2 ст.300 ЦК України фізична особа має право на збереження своєї національної, культурної, релігійної, мовної самобутності, а також право на вільний вибір форм та способів прояву своєї індивідуальності, якщо вони не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства.

Статтею 11 Закону України "Про національні меншини в Україні" гарантовано право громадян України на вільний вибір та відновлення національності.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України від 07.07.1995 року "Про практику розгляду судами справ щодо встановлення неправильності запису в актах громадянського стану" зазначено, що при розгляді таких справ слід враховувати, що в актових записах про народження повинні міститись відомості про національність батьків, а якщо їх не було внесено чи неправильно зазначено то такий актовий запис має бути доповнено відповідно до рішення суду. Питання щодо національності батьків, суд вирішує на підставі письмових та інших доказів.

З матеріалів справи встановлено, що батько позивача - ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 за національністю є поляк. Дана обставина підтверджується архівним витягом Городницької сільської ради Гусятинського району Тернопільської області про склад сім'ї ОСОБА_7 та витягом із погосподарської книги №2 за 1946 рік (аркуш справи 16-20).

Як відповідно до положень нині діючого Сімейного кодексу України так і Кодексу про шлюб та сім'ю національність дитини визначається національністю її батьків. З врахуванням даного положення позивач також за національністю є поляком.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану" (далі - Закон) відділи державної реєстрації актів цивільного стану проводять держави) реєстрацію народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті, вносять зміни до актових записів цивільного стану, поновлюють та анулюють їх; формують Державний реєстр актів цивільного стану громадян, ведуть його, зберігають архівний фонд; здійснюють відповідно до законодавства інші повноваження.

Згідно ч. 1 ст. 22 Закону внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав. За наслідками перевірки зібраних документів орган державної реєстрації актів цивільного стану складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому. У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку вказуються причини відмови та зазначається про можливість її оскарження в судовому порядку.

Порядок внесення змін до актових записів цивільного стану регулюється Правилами внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання.

Пунктом 1.1. Правил визначено, що внесення змін до актових записів цивільного стану, які складено органами державної реєстрації актів цивільного стану України, проводиться відділами державної реєстрації актів цивільного стану (які діють при Головних територіальних управліннях юстиції в областях) (далі - відділи державної реєстрації актів цивільного стану) у випадках, передбачених чинним законодавством. У разі відмови у внесенні змін до актових записів цивільного стану у висновку відділу державної реєстрації актів цивільного стану вказуються причини відмови та зазначається про можливість оскарження його у судовому порядку.

З аналізу наведених норм, суд робить висновок про те, що за наслідками розгляду заяви про внесення змін, доповнень чи виправлень до актового запису відповідний орган ДРАЦС складає висновок про внесення таких змін або висновок про відмову у внесенні змін.

Всупереч наведеному, відповідач не склав відповідний висновок, а обмежився відпискою.

Щодо підстави для відмови викладених в листі, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до п.2.13 Правил підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану зокрема є: рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення про визнання батьківства. виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення правильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану; постанова адміністративного суду та ін.

Відповідач відмовляючи у внесенні змін в актовий запис про народження покликається на те, що Указ Президента України "Про порядок зміни громадянина України національності" втратив чинність. Крім того зазначає, що немає підтверджуючих документів щодо національності його батька.

Проте, суд зазначає, що питання зміни національності громадянами України регулювалося Указом Президента України "Про порядок зміни громадянами України національності" від 31.12.91 р. № 24, відповідно до якого національність могла бути змінена особами, які при досягненні 16-річного віку та одержанні паспорта прийняли національність одного з батьків та бажали змінити її відповідно до національності другого з батьків. Зміна національності провадилася відділом внутрішніх справ виконавчого комітету районної, міської, районної у місті ради народних депутатів за місцем проживання заявника. Зміна національності допускалася також і щодо осіб, які обрали національність до прийняття цього Указу. Вказаний Указ втратив чинність на підставі Указу Президента України від 27.01.99 р. № 70/99.

На даний час діюче законодавство України не містить вимог про внесення в паспорт громадянина України, у свідоцтво про народження, у свідоцтво про шлюб чи в інші документи відомостей про національність.

Проте, відповідно до ст. 11 Закону України "Про національні меншини в Україні" громадяни України мають право вільно обирати та відновлювати національність. Примушення громадян у будь-якій формі до відмови від своєї національності не допускається.

Згідно зі ст. 300 Цивільного кодексу України особа має право на індивідуальність, до якої відноситься і право визначати свою національність. Таке право підпадає під захист статті 8 Конвенції "Про захист прав людини і основоположних свобод", яка передбачає, що кожна людина має право на повагу до її особистого і сімейного життя. Держава не може втручатися у здійснення цього права інакше ніж згідно із законом та у випадках, необхідних у демократичному суспільстві в інтересах національної і громадської безпеки.

Позивач, скориставшись своїм правом, вільно обирав свою національність за національністю батька, як поляка. Документи, які позивач подав для внесення виправлень у відповідні актові записи давали можливість відповідачу встановити, що під час реєстрації актових записів щодо національності особи були допущені помилки.

Відмова відповідача щодо внесення змін до актового запису про народження позивача та про шлюб його батьків є необґрунтованою, немотивованою та абсолютно безпідставною.

Така відмова порушує права позивача на вільне обрання та відновлення своєї національності.

За приписами п.п. 1.7 та 1.16 Правил зміни до актового запису цивільного стану вносяться відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання відповідного актового запису. Відмова органів державної реєстрації актів цивільного стану у внесенні змін до актових записів цивільного стану, їх поновленні та анулюванні може бути оскаржена в судовому порядку.

Пунктом 2.16. Правил передбачено, що зміни, доповнення, виправлення вносяться в паперові носії актових записів цивільного стану та одночасно до Державного реєстру актів цивільного стану громадян.

На підставі рішення суду про внесення змін, доповнень або виправлень в актові записи цивільного стану вносяться відповідні зміни, які зазначені в рішенні суду (п. 2.16.7. Правил)

Відповідно до п. 2.22 Правил після внесення змін до актового запису цивільного стану заявнику повторно видається або надсилається для вручення до відділу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем його проживання свідоцтво про державну реєстрацію акту цивільного стану. На свідоцтві проставляється штамп "Повторно". Свідоцтво про державну реєстрацію, подане заявником для внесення змін, анулюється та знищується у встановленому порядку.

Пунктом 2.16.7. Правил передбачено, що на підставі рішення суду про внесення змін, доповнень або виправлень в актові записи цивільного стану вносяться відповідні зміни, які зазначені в рішенні суду.

З урахуванням та на підставі наведених норм чинного законодавства, встановлених в процесі розгляду справи обставин та національного походження батька позивача, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Зобов'язати Гусятинський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Тернопільської області внести зміни до наступних актових записів:

- №25 від 26.10.1967 про народження ОСОБА_2, а саме: в графі національність батька дитини змінити з "українець" на "поляк";

- №08 від 09.11.1962 про шлюб ОСОБА_2 та ОСОБА_5, а саме: змінити національність нареченого з "українець" на "поляк".

Реквізити сторін: позивач - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрований: 29017, АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1; відповідач - Гусятинський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Тернопільської області: 48201, Тернопільська область, смт. Гусятин, вул. Шевченка, 4, .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 29 жовтня 2018 року.

Головуючий суддя Осташ А.В.

копія вірна

Суддя Осташ А.В.