Справа № 367/8785/15-а
Суддя: Парінов Андрій Борисович
Дата ухвалення: 2018-11-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 367/8785/15-а Суддя (судді) першої інстанції: Саранюк Л.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2018 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Парінова А.Б.,

суддів: Пилипенко О.Є., Федотова І.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 07 серпня 2018 року за заявою ОСОБА_2 про здійснення судового контролю за виконанням судового рішення у справі адміністративним позовом ОСОБА_2 до Ірпінської міської ради Київської області, третя особа: Управління Держгеокадастру у м. Ірпінь Київської області про визнання протиправними дії та зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

Рішенням Ірпіньського міського суду Київської області від 26 грудня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково: зобов'язано Ірпінську міську раду, як орган місцевого самоврядування, повторно розглянути по суті клопотання ОСОБА_2 від 25 червня 2014 року, 28 квітня 2015 року, 21 серпня 2015 року, 01 червня 2016 року, 27 лютого 2017 року та 17 липня 2017 року по суті та надати обґрунтовану відповідь; зобов'язано Ірпінську міську раду, як орган місцевого самоврядування, повторно розглянути запити ОСОБА_2 від 09 лютого 2015 року, 23 лютого 2016 року, 23 березня 2015 року, 14 квітня 2015 року, 16 червня 2015 року, 09 листопада 2015 року, 02 грудня 2015 року, 01 червня 2016 року та 29 червня 2017 року по суті та надати обґрунтовану відповідь. В іншій частині позовних вимог - відмовлено.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 12 червня 2018 року дане судове рішення залишено без змін.

ОСОБА_2 звернувся до Ірпінського міськрайонного суду Київської області із заявами встановлення про судового контролю та зобов'язання відповідача надати звіт про виконання судового рішення, а саме щодо надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки згідно графічних матеріалів міста розташування бажаної земельної ділянки.

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 07 серпня 2018 року заяву ОСОБА_2 про здійснення судового контролю за виконанням судового рішення повернуто заявнику без розгляду.

Не погоджуючись з даною ухвалою, позивач, звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувану ухвалу та прийняти нове рішення про задоволення поданих ОСОБА_2 заяв.

Апеляційна скарга мотивована тим, що позивачем до суду першої інстанції було подано декілька заяв про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення датованих 21 березня 2018 року, 23 березня 2018 року, 05 липня 2018 року, 12 липня 2018 року, 18 липня 2018 року та 19 липня 2018 року, якими, на переконання позивача, було доведено факт невиконання у добровільному порядку відповідачем судових рішень та необхідність прийняття судом, який ухвалив рішення по справі, ухвали про встановлення судового контролю шляхом надання звіту про виконання судового рішення, однак, ухвала суду першої інстанції прийнята за наслідками їх розгляду не відповідає ч. 5 ст. 243 КАС України, оскільки не містить відомостей про те, яка саме із поданих позивачем заяв розглядається та мотивування підстав, у зв'язку з якими судом прийнято рішення про необхідність залишення такої заяви без розгляду. Крім того, як зазначає позивач, оскаржувана ним ухвала прийнята у відкритому судовому засіданні, однак, судом першої інстанції не надіслано учасникам справи повісток-повідомлень про розгляд заяви позивача про встановлення контролю за виконанням судового рішення шляхом надання до суду відповідного звіту про його виконання.

Станом на 01 листопада 2018 року відповідачем не подано до суду письмового відзиву на апеляційну скаргу.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Згідно із ч. 2 ст. 313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Учасники справи, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, до суду не з'явилися.

З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду першої інстанції на підставі доводів апеляційної скарги, колегія суддів виходить з такого.

Згідно з ч. 1 ст. 382 КАС України, суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов'язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Таким чином, КАС України чітко визначено, що судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах покладено саме на суд, який, в разі неподання такого звіту, ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб'єкта владних повноважень, відповідального за виконання постанови, штраф.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини для цілей ст. 6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду» (зокрема, пункт 43 рішення від 20 липня 2004 року у справі «Шмалько проти України»).

Як зазначив Європейський суд з прав людини у рішенні від 06 вересня 1978 року у справі «Класс та інші проти Німеччини», «одним з основоположних принципів демократичного суспільства є принцип верховенства права, пряме посилання на який міститься у преамбулі Конвенції. Із принципу верховенства права випливає, зокрема, що втручання органів виконавчої влади у права людини має підлягати ефективному нагляду, який, як правило, повинна забезпечувати судова влада. Щонайменше це має бути судовий нагляд, який найкращим чином забезпечує гарантії незалежності, безсторонності та належної правової процедури» (пункт 55).

З огляду на викладене, встановлення судом контролю за виконанням судового рішення є заходом для забезпечення конституційного права на судовий захист.

У спірних правовідносинах судом не було застосовано засоби судового контролю за виконанням рішення суду.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 подано до Ірпінського міського суду Київської області ряд заяв про вирішення питання стосовно встановлення судового контролю за виконанням судового рішення.

При цьому, в матеріалах справи містяться копії заяв від 21 березня 2018 року (3 том а.с. 67), 23 березня 2018 року (3 том а.с. 81) та оригінали заяв від 12 липня 2018 року (4 том а.с. 9), від 18 липня 2018 року (3 том а.с. 19) та заяви, що стосується надання звіту про виконання судового рішення від 19 липня 2018 року (а.с. 22).

Відповідно до листа Ірпінського міського суду Київської області від 17 липня 2018 року № 367/8785/15-а, адресованого ОСОБА_2, позивач був проінформований про те, що його заява від 12 липня 2018 року по справі № 367/8785/15 буде призначено до судового розгляду з повідомленням позивача про дату і час розгляду заяви (4 том а.с. 13).

07 серпня 2018 року, без повідомлення учасників справи про дату, час і місце розгляду справи, Ірпінським міським судом Київської області постановлено ухвалу, якою заяву ОСОБА_2 про здійснення судового контролю за виконанням судового рішення повернуто заявнику без розгляду на підставі ч. 2 ст. 167 КАС України.

Застосовуючи наслідки, передбачені ч. 2 ст. 167 КАС України, суд першої інстанції виходив з того, що подана позивачем заява є очевидно безпідставною та необґрунтованою.

Так, відповідно до вимог ч. 2 ст. 167 КАС України, якщо заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої цієї статті і ці недоліки не дають можливості її розглянути, або якщо вона є очевидно безпідставною та необґрунтованою, суд повертає таку заяву (клопотання, заперечення) заявнику без розгляду.

Однак, колегія суддів не вбачає правових підстав для застосування судом першої інстанції даних вимог процесуального законодавства оскільки судом не зазначено будь-яких правових обґрунтувань та не наведено на підставі яких, досліджених судом доказів, або їх відсутності, останнім здійснено висновки про необґрунтованість та очевидну безпідставність поданої позивачем заяви. Крім того, судом першої інстанції не вказано: яка із поданих позивачем заяв була розглянута судом та в чому полягає її невідповідність вимогам ч. 1 ст. 167 КАС України.

Згідно з ч. 1 - 4 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Проте, як вбачається з тексту оскаржуваної позивачем ухвали Ірпінського міського суду Київської області від 07 серпня 2018 року зазначеним вимогам ст. 242 КАС України дане рішення не відповідає.

Крім того, як з'ясовано судом апеляційної інстанції, незважаючи на вимоги ст. 382 КАС України та обов'язковість повідомлення учасників справи про розгляд у судовому засіданні питання про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення в адміністративній справі, а ні позивач, а ні інші учасники судового процесу не були повідомленими про дату, час і місце судового розгляду справи, що є порушенням їх права на судовий захист.

Положенням ч. 4 ст. 6 КАС України, яка гарантує право на судовий захист, передбачено, що ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в адміністративному суді, до підсудності якого вона віднесена цим Кодексом.

Водночас, питання стосовно доступу особи до правосуддя неодноразово було предметом судового розгляду Європейського суду з прав людини.

Відповідно до вимог ст. 8 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Так, у справі «Bellet v. France», Європейський Суд з прав людини зазначив, що ст. 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Таким чином, виходячи з досліджених в судовому засіданні матеріалів справи, норм Конституції України, норм міжнародного права та чинного процесуального законодавства, колегія суддів вважає, апеляційну скаргу обґрунтованою.

Водночас, враховуючи повноваження суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду ухвал суду та не вирішення судом першої інстанції відповідних заяв ОСОБА_2 про встановлення судового контролю з постановленням відповідного рішення про задоволення його заяви (заяв) або про відмову у її (їх) задоволенні, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу позивача задовольнити частково, скасувати оскаржувану ухвалу та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду заяви (заяв) ОСОБА_2 про встановлення контролю за виконанням судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи та порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 320, 321, 322, 325 КАС України суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково, ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 07 серпня 2018 року - скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду заяви (заяв) ОСОБА_2 про встановлення контролю за виконанням судового рішення.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя А.Б. Парінов

Судді О.Є. Пилипенко

І.В. Федотов

Повний текст постанови виготовлено 01 листопада 2018 року.