Справа № 826/6641/18
Суддя: Смолій І.В.
Дата ухвалення: 2018-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

25 жовтня 2018 року № 826/6641/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Смолія І.В. розглянувши в спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві

про визнання протиправним та скасування рішення

О Б С Т А В И Н И С П Р А ВИ:

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернулась фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі також - позивач) з позовом до ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві (далі також - відповідач) про визнання протиправним та скасування рішення про виключення ФОП ОСОБА_1 з реєстру платників єдиного податку від 02.11.2017 року №122/26/55-13-02.

Ухвалою суду від 27.04.2018 відкрито спрощене провадження в адміністративній справі без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) та запропоновано відповідачу надати відзив протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення відповідачу ухвали про відкриття провадження у справі.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м.Києві незаконно прийнято рішення про виключення з реєстру платників єдиного податку, оскільки ані у власності, ані в користуванні ФОП ОСОБА_1 немає земельних ділянок.

Як вбачається з матеріалів справи, копія ухвали суду була отримана уповноваженим представником ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м.Києві 10.05.2018, проте станом на момент прийняття рішення у справі відповідач відзиву на позовну заяву до суду не подав.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) зареєстрована як фізична особа-підприємець та перебуває на обліку в Державній податковій інспекції у Печерському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві.

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 належить до третьої групи платників єдиного податку.

Головним управлінням Державної фіскальної служби у місті Києві винесено податкове повідомлення-рішення від 26.04.2017 року № 1593514 про сплату земельного податку з фізичних осіб у розмірі 238,33 грн, яке було направлено позивачу 30.06.2017 року.

Відповідно до квитанції № 266810012 від 10 серпня 2017 року земельний податок розмірі 238,33 грн. було сплачено позивачем.

Як стверджує позивач, 05 лютого 2018 року йому стало відомо, що у листопаді 2017 року його було виключено з реєстру платників єдиного податку та усно зазначено, що таке виключення відбулось в результаті несплати земельного податку.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем 02.11.2017 року прийнято рішення №122/26/55-13-02 про виключення ФОП ОСОБА_1 з реєстру платників єдиного податку, відповідно до п.8 пп.298.2.3 п.298.2 ст.298 Податкового кодексу України від 02.12.2000 року № 2755-УІ.

Не погоджуючись з рішенням відповідача від 02.11.2017 №122/26/55-13-02, позивач оскаржував його в адміністративному порядку до ГУ ДФС у м. Києві , в результаті чого скарга позивача була залишена без розгляду у зв'язку з порушенням строків для оскарження.

Вважаючи рішення відповідача від 02.11.2017 №122/26/55-13-02 протиправним, позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду про його скасування.

Дослідивши та надавши оцінку наявним у матеріалах справи письмовим доказам за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на безпосередньому, всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог виходячи з наступного.

Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи усіх форм дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно положень пп. 21.1.1 - пп. 21.1.5 п. 21.1 статті 21 Податкового кодексу України (далі також - ПК України) посадові особи контролюючих органів зобов'язані: дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами; забезпечувати сумлінне виконання покладених на контролюючі органи функцій; забезпечувати ефективну роботу та виконання завдань контролюючих органів відповідно до їх повноважень; не допускати порушень прав та охоронюваних законом інтересів громадян, підприємств, установ, організацій; коректно та уважно ставитися до платників податків, їх представників та інших учасників відносин, що виникають під час реалізації норм цього Кодексу та інших законів, не принижувати їх честі та гідності.

Відповідно до статті 67 Конституції України кожен повинен сплачувати податки і збори у порядку і розмірах, встановлених законом.

Згідно із п. 54.1 статті 54 ПК України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Відповідно до п.п. 14.1.175 п. 14.1 статті 14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений ПК України строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Враховуючи положення статті 36 цього ж Кодексу, на платника податку безпосередньо покладається обов'язок обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені ПК України, законами з питань митної справи. При цьому, податковий обов'язок є безумовним і першочерговим.

Так, відповідно до п. 299.10 статті 299 ПК України реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу у разі:

1) подання платником податку заяви щодо відмови від застосування спрощеної системи оподаткування у зв'язку з переходом на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом, - в останній день календарного кварталу, в якому подано таку заяву;

2) припинення юридичної особи (крім перетворення) або припинення підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем відповідно до закону - в день отримання відповідним контролюючим органом від державного реєстратора повідомлення про проведення державної реєстрації такого припинення;

3) у випадках, визначених підпунктом 298.2.3 пункту 298.2 статті 298 цього Кодексу;

4) якщо у податковому (звітному) році частка сільськогосподарського товаровиробництва платника єдиного податку четвертої групи становить менш як 75 відсотків.

Пунктом 299.11 статті 299 Податкового кодексу України передбачено, що у разі виявлення відповідним контролюючим органом під час проведення перевірок порушень платником єдиного податку першої - третьої груп вимог, встановлених цією главою, анулювання реєстрації платника єдиного податку першої - третьої груп проводиться за рішенням такого органу, прийнятим на підставі акта перевірки, з першого числа місяця, наступного за кварталом, в якому допущено порушення. У такому випадку суб'єкт господарювання має право обрати або перейти на спрощену систему оподаткування після закінчення чотирьох послідовних кварталів з моменту прийняття рішення контролюючим органом.

Відповідно до абз. 8 пп. 298.2.3 п. 298.2 статті 298 названого Кодексу платники єдиного податку зобов'язані перейти на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом, у разі наявності податкового боргу на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів - в останній день другого із двох послідовних кварталів;

Аналіз викладених правових норм дає підстави для висновку, що контролюючий орган приймає рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку першої - третьої груп у разі встановлення під час проведення перевірки факту наявності у такого платника податкового боргу на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів, що повинно бути зафіксовано у відповідному акті перевірки. При цьому, реєстрація платника єдиного податку анулюється з першого числа місяця, наступного за кварталом, в якому допущено порушення.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 21 лютого 2018 року по справі №813/1465/17.

Враховуючи те, що несплата позивачем податкового боргу протягом двох послідовних кварталів встановлена контролюючим органом на підставі податкового боргу по земельному податку, а не на підставі акта перевірки, яка, в свою чергу, ним і не проводилася, суд вважає, що відповідачем порушено порядок прийняття рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку.

Суд зазначає, що у матеріалах справи відсутнє оскаржуване рішення; також відповідачем не подано суду доказів проведення відносно позивача будь-якої перевірки та виявлення наявності у нього податкового боргу зі сплати єдиного податку, а також складання акту перевірки, що слугувало б підставою для прийняття рішення про анулювання реєстрації платником єдиного податку.

Виходячи з вищенаведеного, враховуючи ігнорування відповідачем обов'язку щодо доказування правомірності прийнятого ним спірного рішення, судом не встановлено наявності обставин, передбачених Податковим кодексом України для анулювання позивачу реєстрації платника єдиного податку, отже спірне рішення є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 72-77, 90, 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати в повному обсязі рішення ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві від 02 листопада 2017 року №122/26-55-13-02 про виключення ФОП ОСОБА_1 з реєстру платників єдиного податку.

Стягнути на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) за рахунок бюджетних асигнувань ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві понесені нею витрати по сплаті судового збору у розмірі 1762,00 грн. (одна тисяча сімсот шістдесят дві гривні).

Рішення суду, відповідно до частини 1 статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя І.В. Смолій