Справа № 319/895/17(2-а/319/39/2017)
Суддя: Шарапа В.М.
Дата ухвалення: 2018-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

24 жовтня 2018 року

Київ

справа №319/895/17 (2-а/319/39/2017)

адміністративне провадження №К/9901/17181/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Шарапи В.М.,

суддів: Бевзенка В.М., Данилевич Н.А.,

розглянув у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Куйбишевського районного суду Запорізької області від 14.09.2017 у складі судді Валігурського Г.Ю. та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 02.11.2017 у складі колегії суддів: Прокопчук Т.С. (головуючий), Кругового О.О., Шлай А.В. у справі №319/895/17 (2-а/319/39/2017) за позовом ОСОБА_2 до Комиш-Зорянської селищної ради Більмацького району Запорізької області про визнання рішення неправомірним, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог і рішень судів першої та апеляційної інстанцій:

1. ОСОБА_2 (надалі - ОСОБА_2.) звернулася до суду з позовом до Комиш-Зорянської селищної ради Більмацького району Запорізької області про:

1.1. визнання неправомірним рішення сесії Комиш-Зорянської селищної ради Більмацького району Запорізької області "Про скорочення чисельності працівників виконавчого апарату Комиш-Зорянської селищної ради на 2017 рік, затвердженої рішенням селищної ради від 23.12.2016 року №7, зі змінами та доповненнями" від 06.04.2017 №1 в частині, що стосується ліквідації відділу служби у справах дітей та скорочення посади начальника відділу служби у справах дітей виконавчого апарату Комиш-Зорянської селищної ради;

1.2. поновлення позивача на посаді начальника відділу служби у справах дітей виконавчого апарату Комиш-Зорянської селищної ради Більмацького району Запорізької області;

1.3. стягнення на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу до дня поновлення на роботі;

1.4. зобов'язання відшкодувати позивачу моральну шкоду у розмірі 20000 грн.

2. Постановою Куйбишевського районного суду Запорізької області від 14.09.2017, яку ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 02.11.2017 залишено без змін, у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

3. Судами попередніх інстанцій під час розгляду справи встановлено:

3.1. Починаючи з січня 2016 року ОСОБА_2 працювала у виконавчому апараті Комиш-Зорянської селищної ради Більмацького району Запорізької області на посаді начальника відділу служби у справах дітей.

3.2. Розпорядженням селищного голови Комиш-Зорянської селищної ради Більмацького району Запорізької області від 03.04.2017 №56-р вирішено скликати двадцяту позачергову сесію селищної ради сьомого скликання.

3.3. Оголошення про проведення даної сесії та її порядок денний 04.04.2017 оприлюднені на офіційному сайті селищної ради (www.kz.zp.ua) у розділах "Оголошення" та "Проекти рішень", а також на дошках оголошень в адміністративних приміщеннях селищної ради.

3.4. 06.04.2017 на засіданні позачергової сесії Комиш-Зорянської селищної ради Більмацького району Запорізької області, у зв'язку з приведенням до відповідності потреб структури виконавчого апарату, економії коштів та попередження ситуації щодо їх нецільового використання, відповідно до підпункту 6 частини 4 статті 42 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", головою селищної ради запропоновано для розгляду проект рішення "Про скорочення чисельності працівників виконавчого апарату Комиш-Зорянської селищної ради на 2017 рік, затвердженої рішенням селищної ради від 23.12.2016 року №7, зі змінами та доповненнями".

3.5. У ході сесії депутати селищної ради розглянули проект вказаного рішення та у складі 17 депутатів, які мають право голосу, а також за участю голови селищної ради, за виключенням однієї особи проголосували за його прийняття.

3.6. Рішення оприлюднене на офіційному сайті селищної ради та набрало чинності.

3.7. На підставі рішення Комиш-Зорянської селищної ради Більмацького району Запорізької області від 06.04.2017 №1 "Про скорочення чисельності працівників виконавчого апарату Комиш-Зорянської селищної ради на 2017 рік, затвердженої рішенням селищної ради від 23.12.2016 року №7, зі змінами та доповненнями", ліквідовано з 12.06.2017 відділ служби у справах дітей, а посаду начальника відділу служби у справах дітей скорочено.

3.8. 10.04.2017 у зв'язку зі скороченням посади, яку вона обіймала, ОСОБА_2 попереджена про наступне звільнення з роботи за пунктом 1 статті 40 КЗпП України.

3.9. Розпорядженням селищного голови Комиш-Зорянської селищної ради Більмацького району Запорізької області від 12.06.2017 №317-к перенесено дату звільнення позивача на 19.06.2017 у зв'язку з її тимчасовою непрацездатністю.

3.10. Розпорядженням селищного голови Комиш-Зорянської селищної ради Більмацького району Запорізької області від 19.06.2017 №326-к ОСОБА_2 звільнено з посади начальника відділу служби у справах дітей, 19.06.2017, у зв'язку зі скороченням чисельності працівників виконавчого апарату селищної ради відповідно до пункту 1 статті 40 КЗпП України.

4. Відмовляючи у задоволення адміністративного позову, суди попередніх інстанцій виходили з того, що звільнення позивача із займаної посади здійснено на підставі, в межах повноважень відповідача та у спосіб, передбачений Конституцією і законами України, а відтак є законним. Крім того, суди попередніх інстанцій дійшли висновків про правомірність рішення Комиш-Зорянської селищної ради Більмацького району Запорізької області "Про скорочення чисельності працівників виконавчого апарату Комиш-Зорянської селищної ради на 2017 рік, затвердженої рішенням селищної ради від 23.12.2016 року №7, зі змінами та доповненнями" від 06.04.2017 №1 з огляду на те, що право визначити чисельність і штат працівників належить до виключних повноважень органу місцевого самоврядування і відповідачем були дотримані порядок прийняття та оприлюднення даного рішення.

Короткий зміст вимог та узагальнені доводи касаційної скарги:

5. Позивач подала касаційну скаргу на постанову Куйбишевського районного суду Запорізької області від 14.09.2017 та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 02.11.2017, в якій просить оскаржувані судові рішення скасувати і ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

6. Аргументи скаржника полягають у тому, що суди попередніх інстанцій при прийнятті оскаржуваних судових рішень неправильно застосували норми матеріального і процесуального права. Зокрема скаржник наголошує, що судами взагалі не надавалась оцінка порушенню відповідачем Регламенту селищної ради при прийнятті оспорюваного рішення "Про скорочення чисельності працівників виконавчого апарату Комиш-Зорянської селищної ради на 2017 рік, затвердженої рішенням селищної ради від 23.12.2016 року №7, зі змінами та доповненнями" від 06.04.2017 №1. На думку скаржника, не було дотримано порядок обговорення проекту даного рішення, який відбувся за її відсутності, що унеможливило ознайомлення депутатів селищної ради з вимогами законодавства, якими керується відділу служби у справах дітей у своїй роботі. Скаржник посилається на те, що внаслідок розповсюдження селищним головою недостовірної інформації про наявність підстав для скорочення відділу, який вона очолювала, до неї змінилось ставлення її колег, їй довелося постійно виправдовуватися і доводити свою правоту, що вважає приниженням честі, гідності і ділової репутації. Також, вказує, що її батько через це перебував у стресовому стані та у червні 2017 року потрапив до лікарні, після чого змушений був звільнити з роботи за рекомендацією лікарів.

7. Відповідач подав відзив на касаційну скаргу, в яких просить залишити її без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.

8. На обґрунтування відзиву, відповідач зазначає, що оскаржувані судові рішення судів попередніх інстанцій постановлені на основі правильного застосування норм матеріального права та з дотриманням норм процесуального права і підстави для їх скасування, визначені Кодексом адміністративного судочинства України, відсутні. Наголошує, що позивач навела у касаційній скарзі нові аргументи в частині вимог про визнання неправомірним рішення від 06.04.2017 №1, які не були предметом оцінки судами попередніх інстанцій.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Норми права, якими керувався суд касаційної інстанції:

9. Конституція України:

"Стаття 19. &?и;…&?е; Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

"Стаття 43. &? ;…&? ; Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення".

10. Кодекс законів про працю України (надалі - КЗпП України):

Стаття 36. Підстави припинення трудового договору

"&?р;…&?а; Припинення трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу можливе лише у разі скорочення чисельності або штату працівників (пункт 1 частини першої статті 40)".

Стаття 40. Розірвання трудового договору з ініціативи власника або

уповноваженого ним органу

"Трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках:

1) змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

…Звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу".

Стаття 49-2. Порядок вивільнення працівників

"Про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці.

При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством.

Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно. У разі якщо вивільнення є масовим відповідно до статті 48 Закону України "Про зайнятість населення", власник або уповноважений ним орган доводить до відома державної служби зайнятості про заплановане вивільнення працівників".

Стаття 184. Гарантії при прийнятті на роботу і заборона звільнення вагітних жінок і жінок, які мають дітей

"…Звільнення вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до трьох років (до шести років - частина шоста статті 179), одиноких матерів при наявності дитини віком до чотирнадцяти років або дитини з інвалідністю з ініціативи власника або уповноваженого ним органу не допускається, крім випадків повної ліквідації підприємства, установи, організації, коли допускається звільнення з обов'язковим працевлаштуванням. Обов'язкове працевлаштування зазначених жінок здійснюється також у випадках їх звільнення після закінчення строкового трудового договору. На період працевлаштування за ними зберігається середня заробітна плата, але не більше трьох місяців з дня закінчення строкового трудового договору".

11. Закон України "Про службу в органах місцевого самоврядування" від 07.06.2001 №2493-III (надалі - Закон №2493-III):

Стаття 2. Посадова особа місцевого самоврядування

"Посадовою особою місцевого самоврядування є особа, яка працює в органах місцевого самоврядування, має відповідні посадові повноваження щодо здійснення організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій і отримує заробітну плату за рахунок місцевого бюджету".

Стаття 7. Правове регулювання статусу посадових осіб місцевого самоврядування

"На посадових осіб місцевого самоврядування поширюється дія законодавства України про працю з урахуванням особливостей, передбачених цим Законом".

12. Закон України "Про місцеве самоврядування в Україні" від 21.05.1997 №280/97-ВР (надалі - Закон №280/97-ВР):

Стаття 26. Виключна компетенція сільських, селищних, міських рад

"1. Виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання:

…5) затвердження за пропозицією сільського, селищного, міського голови структури виконавчих органів ради, загальної чисельності апарату ради та її виконавчих органів відповідно до типових штатів, затверджених Кабінетом Міністрів України, витрат на їх утримання".

Стаття 42. Повноваження сільського, селищного, міського голови

"4. Сільський, селищний, міський голова:

…6) вносить на розгляд ради пропозиції щодо структури виконавчих органів ради, апарату ради та її виконавчого комітету, їх штатів, встановлених відповідно до типових штатів, затверджених Кабінетом Міністрів України".

Стаття 46. Сесія ради

"1. Сільська, селищна, міська, районна у місті (у разі її створення), районна, обласна рада проводить свою роботу сесійно. Сесія складається з пленарних засідань ради, а також засідань постійних комісій ради.

…4. Наступні сесії ради скликаються: сільської, селищної, міської - відповідно сільським, селищним, міським головою; районної у місті, районної, обласної - головою відповідної ради.

…10. Рішення про скликання сесії ради відповідно до частин четвертої, шостої та восьмої цієї статті доводиться до відома депутатів і населення не пізніш як за 10 днів до сесії, а у виняткових випадках - не пізніш як за день до сесії із зазначенням часу скликання, місця проведення та питань, які передбачається внести на розгляд ради.

…13. Пропозиції щодо питань на розгляд ради можуть вноситися сільським, селищним, міським головою, постійними комісіями, депутатами, виконавчим комітетом ради, головою місцевої державної адміністрації, головою районної, обласної ради, загальними зборами громадян".

Стаття 47. Постійні комісії ради

"1. Постійні комісії ради є органами ради, що обираються з числа її депутатів, для вивчення, попереднього розгляду і підготовки питань, які належать до її відання, здійснення контролю за виконанням рішень ради, її виконавчого комітету.

…4. Постійні комісії за дорученням ради або за власною ініціативою попередньо розглядають проекти програм соціально-економічного і культурного розвитку, місцевого бюджету, звіти про виконання програм і бюджету, вивчають і готують питання про стан та розвиток відповідних галузей господарського і соціально-культурного будівництва, інші питання, які вносяться на розгляд ради, розробляють проекти рішень ради та готують висновки з цих питань, виступають на сесіях ради з доповідями і співдоповідями.

…10. За результатами вивчення і розгляду питань постійні комісії готують висновки і рекомендації. Висновки і рекомендації постійної комісії приймаються більшістю голосів від загального складу комісії і підписуються головою комісії, а в разі його відсутності - заступником голови або секретарем комісії. Протоколи засідань комісії підписуються головою і секретарем комісії. Висновки і рекомендації постійної комісії, протоколи її засідань є відкритими та оприлюднюються і надаються на запит відповідно до Закону України "Про доступ до публічної інформації".

Стаття 59. Акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування

"1. Рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

2. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. При встановленні результатів голосування до загального складу сільської, селищної, міської ради включається сільський, селищний, міський голова, якщо він бере участь у пленарному засіданні ради, і враховується його голос".

…11. Акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування підлягають обов'язковому оприлюдненню та наданню за запитом відповідно до Закону України "Про доступ до публічної інформації". Проекти актів органів місцевого самоврядування оприлюднюються в порядку, передбаченому Законом України "Про доступ до публічної інформації", крім випадків виникнення надзвичайних ситуацій та інших невідкладних випадків, передбачених законом, коли такі проекти актів оприлюднюються негайно після їх підготовки".

13. Закон України "Про органи і служби у справах дітей та спеціальні установи для дітей" від 24.01.1995 №20/95-ВР (надалі - Закон №20/95-ВР):

Стаття 4. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику

у сфері усиновлення та захисту прав дітей, орган виконавчої влади

Автономної Республіки Крим у сфері сім'ї та дітей, служби у справах дітей

"&ls;…&g1; Штатна чисельність працівників служб у справах дітей виконавчих органів сільських, селищних рад відповідних територіальних громад встановлюється з розрахунку один працівник служби не більше ніж на одну тисячу дітей, але не менше одного працівника на об'єднану територіальну громаду".

14. Положення про постійні комісії Комиш-Зорянської селищної ради, що затверджене рішенням Комиш-Зорянської селищної ради Куйбишевського району Запорізької області від 24.11.2015 №5 (надалі - Положення):

Стаття 9. Порядок проведення засідань постійних комісій

"1. У засіданні постійних комісій беруть участь депутати - члени комісій, інші депутати селищної ради (з правом дорадчого голосу) та запрошені на засідання комісії особи.

…5. Члени постійної комісії забезпечуються необхідними матеріалами з питань, які розглядаються на засіданні комісії.

…9. В обговорені питання порядку денного засідання постійної комісії беруть участь члени комісії, депутати селищної ради, а також, з дозволу головуючого, особи, запрошені на засідання комісії. Обговорення питання порядку денного засідання постійної комісії припиняється, якщо за це проголосувало більше половини присутніх членів комісії".

Висновки суду за результатами розгляду касаційної скарги:

15. Враховуючи гарантії, закріплені у частині 2 статті 19 Конституції України, органи місцевого самоврядування зобов'язані діяти виключно на підставі та в межах наданих їм повноважень і у спосіб, що передбачені Конституцією, законами України.

16. Частиною 7 статті 4 Закону №20/95-ВР визначено, що штатна чисельність працівників служб у справах дітей виконавчих органів сільських, селищних рад відповідних територіальних громад повинна встановлюватись з розрахунку один працівник служби не більше ніж на одну тисячу дітей, але не менше одного працівника на об'єднану територіальну громаду.

17. Разом з тим, наведена норма передбачає лише кількість працівників відповідних служб у справах дітей у складі виконавчих органів селищних рад. В той же час, зважаючи на положення пункту 5 частини 1 статті 26 та пункту 6 частини 4 статті 42 Закону №280/97-ВР, розроблення і внесення на розгляд селищної ради пропозицій щодо структури та штату її апарату віднесене до дискреційних повноважень селищного голови, а їх затвердження - до виключної компетенції селищної ради.

18. Тому, колегія суддів Верховного Суду погоджується з висновками судів попередніх інстанцій з приводу наявності у відповідача повноважень ліквідовувати відділ служби у справах дітей виконавчого апарату Комиш-Зорянської селищної ради Більмацького району Запорізької області та скорочувати посаду позивача.

19. Суди попередніх інстанцій на основі досліджених під час розгляду справи доказів з'ясували, що відповідачем дотримано процедуру прийняття оспорюваного рішення "Про скорочення чисельності працівників виконавчого апарату Комиш-Зорянської селищної ради на 2017 рік, затвердженої рішенням селищної ради від 23.12.2016 року №7, зі змінами та доповненнями" від 06.04.2017 №1, встановлену законодавством і суд касаційної інстанції погоджується з такими висновками.

20. Не заслуговують на увагу доводи скаржника з приводу порушення порядку обговорення проекту даного рішення, який відбувся за її відсутності, оскільки ні Законом №280/97-ВР, ні Положенням не передбачене обов'язкове запрошення керівників відділів, які ліквідуються, для участі в обговоренні проекту рішень про їх ліквідацію. Запрошення цих осіб на засідання постійної комісії та/або селищної ради здійснюється на власний розсуд депутатів, що входять до їх складу.

21. Розглядаючи трудові спори, пов'язані зі звільненням за пунктом 1 статті 40 КЗпП України, суди зобов'язані з'ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення.

22. Отже, з'ясування судами тієї обставини, чи виконано роботодавцем обов'язок щодо подальшого працевлаштування працівника до його звільнення має визначальне значення для правильного вирішення справи.

23. У свою чергу, власник вважається таким, що належно виконав вимоги частини 2 статті 40, частини 3 статті 49-2 КЗпП України, якщо він запропонував працівнику наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо. При цьому, роботодавець зобов'язаний запропонувати працівнику всі вакансії, що відповідають зазначеним вимогам, які існують на цьому підприємстві, незалежно від того, в якому структурному підрозділі працівник, який вивільнюється, працював.

24. Оскільки обов'язок по працевлаштуванню працівника покладається на власника з дня попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору, за змістом частини 3 статті 49-2 КЗпП України роботодавець є таким, що виконав цей обов'язок, якщо працівникові були запропоновані всі інші вакантні посади (інша робота), які з'явилися на підприємстві протягом цього періоду і які існували на день звільнення.

25. Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду України від 18.10.2017 по справі №6-1723цс17 і колегія суддів не вбачає підстави відступати від даного висновку.

26. Судами попередніх інстанцій на підтвердження того, що позивачу не могло бути запропоновано жодних вакантних посад у Комиш-Зорянській селищній раді Більмацького району Запорізької області, досліджено довідку за підписом селищного голови ОСОБА_6 від 16.08.2017 №02-01-17/2100, з якої слідує, що згідно штатного розпису у період з 06.04.2017 по 19.06.2017 вакантні посади були відсутні.

27. Окрім того, приписи статті 184 КЗпП України встановлюють імперативну заборону звільнення з роботи за ініціативою власника або уповноваженого ним органу одиноких матерів при наявності дитини віком до чотирнадцяти років, окрім випадків повної ліквідації підприємства, установи, організації, коли допускається звільнення з обов'язковим працевлаштуванням.

28. Суди попередніх інстанцій на основі досліджених під час розгляду справи доказів з'ясували ту обставину, що позивач не може вважатись одинокою матір'ю в розумінні статті 184 КЗпП України, оскільки з наданих нею доказів не можливо встановити, що вона виховує і утримує дитину самостійно. Тому, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованих висновків про те, що на позивача не поширювались гарантії, передбачені цією нормою, щодо заборони звільнення.

29. Згідно з частинами 1-2 статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України), суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

30. Таким чином, Верховний Суд як суд касаційної інстанції позбавлений можливості перевіряти правильність застосування норм матеріального і процесуального права судами попередніх інстанцій інакше, аніж на підставі та в межах встановлених ними фактичних обставин справи.

31. Відповідно до частини 1 статті 350 КАС України, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

32. З огляду на наведене, касаційна скарга ОСОБА_2 підлягає залишенню без задоволення, а постанова Куйбишевського районного суду Запорізької області від 14.09.2017 та ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 02.11.2017 - залишенню без змін.

ПОСТАНОВИВ:

33. Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

34. Постанову Куйбишевського районного суду Запорізької області від 14.09.2017 та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 02.11.2017 у справі №319/895/17 (2-а/319/39/2017) за позовом ОСОБА_2 до Комиш-Зорянської селищної ради Більмацького району Запорізької області про визнання рішення неправомірним, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу і зобов'язання відповідача відшкодувати моральну шкоду залишити без змін.

35. Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття.

...........................

...........................

...........................

В.М. Шарапа

В.М. Бевзенко

Н.А. Данилевич ,

Судді Верховного Суду