Справа № 639/5277/18
Суддя: Горшкова О.О.
Дата ухвалення: 2018-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження

25 жовтня 2018 р. № 639/5277/18

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Горшкова О.О., розглянувши адміністративний позов ОСОБА_1 до судді Ленінського районного суду м. Харкова Гримайло Анжеліки Михайлівни, судді Ленінського районного суду м. Харкова Вікторова Віктора Вікторовича, судді Апеляційного суду Харківської області Пилипчук Н.П. про визнання ухвал незаконними, зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до Жовтневого районного суду м. Харкова із антикорупційною заявою на рішення, винесені із порушенням вимог антикорупційного закону - подану в порядку статей 65, 67, 68 антикорупційного закону, в якій просить суд:

- відкрити провадження по антикорупційній заяві на ухвали Ленінського районного суду від 02.07.2018 року та Ухвалу від 13.07.2018 року судді Гримайло А.М., ухвалу від 03.07.2018 року судді Вікторова В.В., ухвалу від 03.08.2018 року судді АСХО ОСОБА_2 як такі, що винесені з корупційними порушеннями та порушеннями, повязаними із корупцією, вчиненими субєктами дії статті 3 антикорупційного закону;

- визнати незаконною ( недійсною) ухвалу судді Гримайло А.М. від 02.07.2018 року на вимоги статті 67 антикорупційного закону - як винесену із порушенням, повязаним із корупцією згідно положень пп. З п. 1 статті 28 антикорупційного закону;

- визнати незаконною ухвалу від 12.07.2018 року судді Гримайло А.М. згідно вимог статті 67 антикорупційного закону - як винесену із порушенням, повязаним із корупцією згідно положень пп. З п. 1 статті 28 антикорупційного закону;

- визнати ухвалу від 03.07.2018 року судді Вікторова В.В незаконною ( недійсною) згідно вимог статей 65, 67 антикорупційного закону - як винесену із порушенням, повязаним із корупцією згідно положень пп. З п. 1 статті 28 антикорупційного закону;

- визнати ухвалу судді. ОСОБА_3 незаконною ( недійсною) - як таку, що має ознаки корупційного порушення за ознакою кримінального порушення за статтею 356, 364 ККУ та адміністративного порушення за статтею 172-9 КУАП відповідно до вимог статей 65, 67 антикорупційного закону;

- зобовязати відшкодувати нанесену вчиненням суддею Гримайло А.М. порушення, повязаного із корупцією в стані неврегульованого реального конфлікту інтересів моральну шкоду позивачу ОСОБА_1 у сумі 10 тис грн. ( десять тис грн.) відповідно до статті 68 антикорупційного закону із подальшим регресом із винної особи ;

- зобовязати відшкодувати нанесену вчиненням суддею Гримайло А.М. порушення, повязаного із корупцією моральну шкоду позивачу ОСОБА_4 у сумі 10 тис грн. (десять тис грн.) відповідно до статті 68 антикорупційного закону із подальшим регресом із винної особи ;

- зобовязати відшкодувати нанесену суддею Вікторовим В.В. вчиненням порушення, повязаного із корупцією моральну шкоду відповідачу ОСОБА_4 у сумі 10 тис грн. (десять тис грн.) відповідно до статті 68 антикорупційного закону із подальшим регресом із винної особи ;

- зобовязати відшкодувати нанесену суддею Вікторовим В.В. вчиненням порушення, повязаного із корупцією моральну шкоду позивачу ОСОБА_1 у сумі 10 тис грн. ( десять тис грн.) відповідно до статті 68 антикорупційного закону із подальшим регресом із винної особи ;

- зобовязати відшкодувати нанесену суддею Пилипчук Н.П. моральну шкоду позивачу ОСОБА_1 у сумі 10 тис грн. ( десять тис грн.) відповідно до статті 68 антикорупційного закону із подальшим регресом із винної особи ;

- зобовязати відшкодувати нанесену суддею Пилипчук Н.П. моральну шкоду позивачу ОСОБА_4 у сумі 10 тис грн. (десять тис грн.) відповідно до статті 68 антикорупційного закону із подальшим регресом із винної особи;

- поновити конституційне право позивачів на справедливий та неупереджений суд у розумні троки із дотриманням принципу рівності сторін , задовольнивши право позивачів на відсторонення від розгляду їх позову суддю ГРИМАЙЛО А.М. та подальший електронний розподіл справи - суддя находиться у забороні та обмеженні на вчинення дій та прийняття рішень на вимоги пп. З п. 1 статті 28 антикорупційного закону;

- передати ухвалу суду до національної поліції для складання протоколу за статтею 172-7 КУАП за вчинення порушення, повязаного із корупцією суддею Гримайло А.М.;

- передати ухвалу суду до національної поліції для складання протоколу за статтею 172-7 КУАП вчинення порушення, повязаного із корупцією суддею Вікторовим В.В.;

- передати ухвалу суду до національної поліції для складання протоколу за статтею 172-7 КУАП за невжиття заходів по припиненню корупційних порушень та порушень, повязаних із корупцією суддею АСХО ОСОБА_2;

- процесуальний порядок розгляду антикорупційних заяв про визнання незаконними ( недійсними) рішень, прийнятих у забороні та обмеженні, встановлених ст. 28 ЗУ « Про запобігання корупції» антикорупційним законом не передбачено;

- судовий збір за подання апеляційних скарг на порушення вимог антикорупційного закону відповідно до вимог ст. 65,67, 68 антикорупційного закону, статті 172-7, 172-9 КУАП ЗУ «Про судовий збір» не передбачено.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 01.10.2018 року адміністративну справі № 639/5277/18 передано на розгляд до Харківського окружного адміністративного суду на підставі ст. 30 КАС України.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями від 22.10.2018 року адміністративну справу № 639/5277/18 передано до провадження судді Горшкової О.О.

Розглянувши позовну заяву та додані до неї матеріали, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Згідно положень ч.1 та 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Виходячи з наведеного вище, суд приходить до висновку, що завданням адміністративного судочинства є розгляд і вирішення спорів про поновлення порушених субєктивних прав громадян і організацій у сфері публічно - правових відносин.

Відповідно до пункту 1 статті 3 КАС України справа адміністративної юрисдикції - це даний на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно з частиною 2 статті 4 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Відповідно до статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: 1) спорах фізичних чи юридичних осіб із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження; 2) спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби; 3) спорах між субєктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень; 4) спорах, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинними адміністративних договорів; 5) за зверненням субєкта владних повноважень у випадках, коли право звернення до суду для вирішення публічно-правового спору надано такому субєкту законом; 6) спорах щодо правовідносин, повязаних з виборчим процесом чи процесом референдуму; 7) спорах фізичних чи юридичних осіб із розпорядником публічної інформації щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності у частині доступу до публічної інформації; 8) спорах щодо вилучення або примусового відчуження майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності; 9) спорах щодо оскарження рішень атестаційних, конкурсних, медико-соціальних експертних комісій та інших подібних органів, рішення яких є обовязковими для органів державної влади, органів місцевого самоврядування, інших осіб; 10) спорах щодо формування складу державних органів, органів місцевого самоврядування, обрання, призначення, звільнення їх посадових осіб; 11) спорах фізичних чи юридичних осіб щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності замовника у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України "Про особливості здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для гарантованого забезпечення потреб оборони", за винятком спорів, повязаних із укладенням договору з переможцем переговорної процедури закупівлі, а також зміною, розірванням і виконанням договорів про закупівлю; 12) спорах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів охорони державного кордону у справах про правопорушення, передбачені Законом України "Про відповідальність перевізників під час здійснення міжнародних пасажирських перевезень"; 13) спорах щодо оскарження рішень Національної комісії з реабілітації у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років".

З заяви ОСОБА_1 вбачається, що заявник фактично оскаржує ухвали суддів Ленінського районного суду м. Харкова під час здійснення ними правосуддя.

Відповідно до частини 5 статті 21 Кодексу адміністративного судочинства України, вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю субєкта владних повноважень або іншими порушеннями прав, свобод та інтересів субєктів публічно-правових відносин, або вимоги про витребування майна, вилученого на підставі рішення субєкта владних повноважень, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше такі вимоги вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Слід зауважити, що Європейський суд з прав людини у декількох своїх рішеннях ("Coeme та інші проти Бельгії", "Gurov проти Молдови", "ОСОБА_5 проти України") наголосив, що поняття "суд, встановлений законом", стосується не тільки юридичного підґрунтя самого по собі існування "суду", але також і дотримання судом спеціальних норм, які регулюють його юрисдикцію, підсудність, повноваження судді (належний склад суду).

Відтак, умовою належного розгляду судової справи є дотримання підсудності суду, встановленої законом.

Відповідно до положень Конституції України (ст. 127, 129), а також норм процесуальних кодексів, суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач оскаржує саме судові рішення.

Проте, судові рішення суддів і дії, а також бездіяльність суддів з питань відправлення правосуддя, повязані з підготовкою та розгляду справ у судових інстанціях, виконання судових рішень, підлягають оскарженню в апеляційному або касаційному порядку, а не шляхом звернення їх у інший суд, оскільки оскарження порушило би принципи незалежності суддів і заборону втручання в їх діяльність при відправленні правосуддя.

Згідно Рішення Конституційного Суду України від 23.05.2001 № 6-рп/2001, процесуальні акти і дії суддів, які стосуються вирішення питань підвідомчості судам спорів, порушення і відкриття справ, підготовки їх до розгляду, судовий розгляд справ у першій інстанції, в касаційному і наглядовому порядку та прийняття по них судових рішень належить до сфери правосуддя і можуть бути оскаржені лише в судовому порядку відповідно до процесуального законодавства України. Позасудовий порядок оскарження актів і дій суддів, які стосуються здійснення правосуддя, неможливий.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Враховуючи викладене та те, що предметом розгляду даної справи є судові рішення, суд приходить до висновку про відмову у відкритті провадження за позовом ОСОБА_1 до судді Ленінського районного суду м. Харкова Гримайло Анжеліки Михайлівни, судді Ленінського районного суду м. Харкова Вікторова Віктора Вікторовича, судді Апеляційного суду Харківської області Пилипчук Н.П. про визнання ухвал незаконними, зобов'язання вчинити певні дії.

Керуючись ст. ст. 5, 17, 170, 243, 248, 256, 293, 294, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В :

Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до судді Ленінського районного суду м. Харкова Гримайло Анжеліки Михайлівни, судді Ленінського районного суду м. Харкова Вікторова Віктора Вікторовича, судді Апеляційного суду Харківської області Пилипчук Н.П. про визнання ухвал незаконними, зобов'язання вчинити певні дії.

Роз'яснити позивачу, що повторне звернення до адміністративного суду з таким самим адміністративним позовом, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвала суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття рішення судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Горшкова О.О.