Справа № 826/4129/18
Суддя: Кузьменко А.І.
Дата ухвалення: 2018-10-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 жовтня 2018 року № 826/4129/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючої судді Кузьменко А.І., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу

за позовомПриватного акціонерного товариства «Київський страховий дім»
доНаціональної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг
про визнання протиправною та скасування постанови №1231/1965/13-4/14/П від 30 листопада 2017 року,-
В С Т А Н О В И В:

Приватне акціонерне товариство «Київський страховий дім» (далі по тексту - позивач, ПАТ «Київський страховий дім») звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг (далі по тексту - відповідач, Нацкомфінпослуг), в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг №1231/1965/13-4/14/П про застосування штрафної санкції за порушення, вчинені на ринку фінансових послуг від 30 листопада 2017 року.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що оскаржувана постанова винесена поза межами повноважень відповідача, без урахування всіх обставин справи, не могла бути винесена до розгляду іншої пов'язаної справи, що є предметом розгляду в Окружному адміністративному суді міста Києва. Позивач стверджує, що розпорядження №798, за невиконання якого винесено оскаржувану постанову, винесено поза межами компетенції, оскільки спеціальні норми права, зокрема, положення статті 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів», не передбачають право оскарження дій страховика до Нацкомфінпослуг.

В свою чергу, як повідомив позивач, вирішення питання законності оскаржуваного розпорядження №798 не належить до компетенції Нацкомфінпослуг та є предметом оскарження.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 березня 2018 року відкрито провадження у справі та вирішено здійснити її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Представник відповідача надіслав до суду відзив на адміністративний позов, в якому повідомив, що станом на дату прийняття оскаржуваної постанови розпорядження №798 було чинним та не скасоване у судовому порядку, а від Приватного акціонерного товариства «Київський страховий дім» не надходило документів щодо виконання вимог розпорядження №798, а відтак застосування до позивача штрафної санкції у розмірі 13 600,00 грн. є правомірним та обґрунтованим.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

Розпорядженням від 30 березня 2017 року №798 Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг зобов'язано Приватне акціонерне товариство «Київський страховий дім» усунути порушення законодавства про фінансові послуги та вжити заходів для усунення причин, що сприяли вчиненню порушень, зазначених в констатуючій частині цього розпорядження, та повідомити Нацкомфінпослуг про усунення порушень та вжити заходи з наданням підтверджуючих документів у термін включно до 21 квітня 2017 року.

05 травня 2017 року Нацкомфінпослуг складено акт №920/13-4/14 про правопорушення, вчинені Приватним акціонерним товариством «Київський страховий дім» на ринку фінансових послуг, в якому зафіксовано, що останнім станом на дату складання акту не було надано до Нацкомфінпослуг документи, які підтверджують усунення виявлених порушень, зазначених у розпорядженні від 30 березня 2017 року №798, чим порушено вимоги законодавства про фінансові послуги, а саме: пункту 5.9 розділу V Положення про застосування Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, заходів впливу за порушення законодавства про фінансові послуги, затвердженого розпорядженням Нацкомфінпослуг від 20 листопада 2012 року №2319 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18 грудня 2012 року за №2112/22424 (далі по тексту - Положення №2319), яким визначено, що рішення Нацкомфінпослуг про застосування заходів впливу після набрання ними чинності є обов'язковими для виконання учасниками ринку фінансових послуг.

Постановою про накладення штрафної санкції (штрафу) за правопорушення, вчинені на ринках фінансових послуг від 25 травня 2017 року №654/920/13-4/14/П на Приватне акціонерне товариство «Київський страховий дім» накладено штрафну санкцію у розмірі 1700,00 грн.

04 липня 2017 року Нацкомфінпослуг повторно складено акт №1288/13-4/14 про правопорушення, вчинені Приватним акціонерним товариством «Київський страховий дім» на ринку фінансових послуг, в якому зафіксовано, що останнім станом на дату складання акту не було надано до Нацкомфінпослуг документи, які підтверджують усунення виявлених порушень, зазначених у розпорядженні від 30 березня 2017 року №798, чим порушено вимоги законодавства про фінансові послуги, а саме: пункту 5.9 розділу V Положення №2319.

Постановою про накладення штрафної санкції (штрафу) за правопорушення, вчинені на ринках фінансових послуг №878/1288/13-4/14/П від 01 серпня 2017 року на Приватне акціонерне товариство «Київський страховий дім» повторно накладено штрафну санкцію у розмірі 3 400,00 грн.

В подальшому, 19 вересня 2017 року Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг за результатами розгляду акту від 05 вересня 2017 року №1723/13-4/14 прийняла постанову №1036/1723/13-4/14/П, якою до Приватного акціонерного товариства «Київський страховий дім» застосовано штрафну санкцію у розмірі 6800,00 грн.

При цьому, 02 листопада 2017 року відповідачем складено акт про правопорушення на ринку фінансових послуг Приватним акціонерним товариством «Київський страховий дім» №1965/13-4/14 щодо невиконання розпорядження №798.

Крім того, 30 листопада 2017 року відповідачем прийнято постанову №1231/1965/13-4/14/П про застосування штрафної санкції за порушення, вчинені на ринку фінансових послуг від 30 листопада 2017 року.

Незгода позивача із вказаною постановою від 30 листопада 2017 року №1231/1965/13-4/14/П зумовила його звернення до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до пункту 12 частини 1 статті 28 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» від 12 липня 2001 року №2664-III (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин; далі по тексту - Закон України від 12 липня 2001 року № 2664-III) Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, у межах своєї компетенції надсилає фінансовим установам та саморегулівним організаціям обов'язкові до виконання розпорядження про усунення порушень законодавства про фінансові послуги та вимагає надання необхідних документів.

Частиною 1 статті 39 Закону України від 12 липня 2001 року №2664-III передбачено, що у разі порушення законів та інших нормативно-правових актів, що регулюють діяльність з надання фінансових послуг, національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, застосовує заходи впливу відповідно до закону.

Стаття 40 Закону України від 12 липня 2001 року №2664-III встановлює перелік заходів впливу, які може застосовувати Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг.

Одним із встановлених статтею 40 зазначеного Закону заходом впливу є накладання штрафу в розмірах, передбачених статтями 41 і 43 цього Закону.

Приписам наведеної норми кореспондують положення пункту 2.1 розділу ІІ Положення про застосування Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, заходів впливу за порушення законодавства про фінансові послуги, затвердженого розпорядженням Нацкомфінпослуг від 20 листопада 2012 року №2319 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18 грудня 2012 року за №2112/22424 (далі по тесту - Положення №2319), яким визначено, що Нацкомфінпослуг може застосовувати такі заходи впливу, як накладання штрафу в розмірах, передбачених статтею 41 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг».

Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 41 Закону України від 12 липня 2001 року №2664-III, Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, застосовує до учасників ринків фінансових послуг (крім споживачів фінансових послуг) штрафні санкції за ухилення від виконання або несвоєчасне виконання розпорядження, рішення національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, про усунення порушення щодо надання фінансових послуг - у розмірі від 100 до 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Як свідчать обставини справи, розпорядженням Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг про застосування заходу впливу від 30 березня 2017 року №798 ПАТ «Київський страховий дім» зобов'язано усунути порушення законодавства про фінансові послуги та повідомити Нацкомфінпослуг про усунення порушення з наданням підтверджуючих документів у термін до 21 квітня 2017 року.

За результатами розгляду справи про правопорушення на ринку цінних паперів, Нацкомфінпослуг встановлено порушення позивачем вимог пункту 5.9 розділу V Положення №2319 (не виконання розпорядження від 30 березня 2017 року), у зв'язку з чим на підставі статті 39, пункту 3 частини 1 статті 40, пункту 3 частини 1 статті 41, частини 1 статті 42 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», абзацу 1 пункту 1.5 розділу І, підпункту 3 пункту 2.1, пункту 2.4 розділу ІІ, пункту 3.2 розділу ІІІ, абзацу 2 пункту 4.21 розділу ІV Положення №2319 до ПАТ «Київський страховий дім» застосовано штрафну санкцію у розмірі 136400 грн. (постанова про накладення штрафної санкції (штрафу) №1231/1965/13-4/14/П від 30 листопада 2017 року).

Відповідно до пункту 2.4 Положення №2319 у разі несплати штрафу особою в добровільному порядку у строк, передбачений постановою, він стягується Нацкомфінпослуг у судовому порядку.

З наведеного вбачається, що за порушення вимог пункту 5.9 розділу V Положення №2319 (не виконання розпорядження від 30 березня 2017 року №798) позивач вже притягався до відповідальності у вигляді застосовування штрафної санкції у розмірі 1 700 грн., 3 400 грн. та 6 800 грн.

Так, відповідно до абзацу 7 пункту 2.4 Положення №2319, якщо до особи застосований захід впливу у вигляді штрафної санкції (штрафу) за правопорушення, вчинені на ринках фінансових послуг, і цією особою сплачено штраф, але правопорушення, за яке застосовано штрафну санкцію (штраф), не усунено, то до такої особи може бути застосований захід впливу, передбачений підпунктом 1 пункту 2.1 цього розділу.

Підпунктом 1 пункту 2.1 розділу ІІ Положення №2319 передбачено, що Нацкомфінпослуг може застосовувати такий захід впливу, як-то: зобов'язати порушника вжити заходів для усунення порушення, який, у свою чергу, згідно пункту 2.2. Положення оформляється письмовим розпорядженням (приписом) Нацкомфінпослуг.

Таким чином, аналіз зазначених норм дає підстави вважати, що відповідач наділений правом повторного застосування до порушника заходу впливу шляхом зобов'язання його вжити заходів для усунення порушення, що оформлюється розпорядженням, лише у разі оплати порушником штрафу та не усунення правопорушення, за яке застосовано штрафну санкцію (штраф).

Матеріали справи не містять ані доказів сплати штрафу, ані доказів винесення відповідачем розпорядження про застосування до позивача заходу впливу, передбаченого підпунктом 1 пункту 2.1 розділу ІІ Положення №2319.

Разом з тим, Закон України від 12 липня 2001 року №2664-III не передбачає повторне застосування штрафної санкції за невиконання одного і того ж правопорушення.

Крім того, відповідно до матеріалів справи, позивачем постанови про накладення штрафної санкції (штрафу) за правопорушення, вчинені на ринку фінансових послуг від 25 травня 2017 року №654/920/13-4/14/П, від 01 серпня 2017 року №878/1288/13-4/14/П, від 19 вересня 2017 року №1036/1723/13-4/14/П оскаржено до суду.

Проте, відповідачем, в порушення вищевказаних положень, постановою №1231/1965/13-4/14/П від 30 листопада 2017 року повторно застосовано відносно позивача штрафні санкції за невиконання розпорядження від 30 березня 2017 року №798, яка вже застосовувалась постановами від 25 травня 2017 року №654/920/13-4/14/П, від 01 серпня 2017 року №878/1288/13-4/14/П, від 19 вересня 2017 року №1036/1723/13-4/14/П.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що відповідач не мав права повторно застосовувати штраф за одне і те саме правопорушення, а тому постанова про накладення штрафної санкції (штрафу) на Приватне акціонерне товариство «Київський страховий дім» за правопорушення, вчинене на ринку фінансових послуг №1231/1965/13-4/14/П від 30 листопада 2017 року винесена Нацкомфінпослуг із порушеннями приписів Положення №2319, є протиправною та підлягає скасуванню.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, відповідачем не доведено правомірність та обґрунтованість оскаржуваного рішення з урахуванням вимог, встановлених частиною 2 статті 19 Конституції України та частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог та системного аналізу положень законодавства України, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 72-77, 139, 143, 241-246, 255, 257-263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1.Адміністративний позов Приватного акціонерного товариства «Київський страховий дім» задовольнити.

2.Визнати протиправною та скасувати постанову Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг №1231/1965/13-4/14/П від 30 листопада 2017 року про накладення штрафної санкції (штрафу) на Приватне акціонерне товариство «Київський страховий дім» за правопорушення, вчинені на ринку фінансових послуг.

3.Стягнути на користь Приватного акціонерного товариства «Київський страховий дім» (04053, м. Київ, вул. Артема, 37-41, офіс 407, ) понесені ним судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) гривні 00 копійок за рахунок державних асигнувань Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг (01001, м. Київ, вул. Б. Грінченка, 3, ).

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя А.І. Кузьменко