Справа № 2140/1606/18
Суддя: Хом'якова В.В.
Дата ухвалення: 2018-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
____________________________________________________________________
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2018 р. м. ХерсонСправа № 2140/1606/18

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді: Хом'якової В.В.,

при секретарі: Перебийніс Н.Ю., за участю ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, представника третьої особи ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту Патрульної поліції Національної поліції України, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - Державного підприємства Міністерства внутрішніх справ України "Інформ-Ресурси" про зобов'язання повернення автотранспорту,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просить зобов'язати Департамент Патрульної поліції Національної поліції України повернути транспортний засіб марки ЗАЗ-1103, державний номерний знак НОМЕР_1.

Ухвалою Херсонського окружного адміністративного суду від 10.08.2018 року відкрито спрощене провадження в адміністративній справі та призначено судове засідання на 29.08.2018 року.

Ухвалою суду від 29.08.2018 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - Державне підприємство Міністерства внутрішніх справ України "Інформ-Ресурси".

Розпорядженням заступника керівника апарату Херсонського окружного адміністративного суду № 153 від 13.08.2018 призначено проведення повторного автоматизованого розподілу судової справи № 2140/1606/18, з метою дотримання принципу розумного строку розгляду даної справи.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями головуючим суддею визначено ОСОБА_4

Ухвалою суду від 18.09.2018 суддею прийнято до провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 та призначено судове засідання на 08.10.2018.

У зв'язку із неявкою позивача та третьої особи, ненаданням відповідачем та третьою особою витребуваних документів, необхідністю витребування нових доказів, судом було відкладено розгляд справи на 25.10.2018.

12.10.2018 від представника ПМФ ДП МВС України "Інформ-Ресурси" надійшов відзив на позовну заяву з додатками.

19.10.2018 від представника Департаменту Патрульної поліції Національної поліції України надійшли витребувані судом ухвалою від 08.10.2018 додаткові документи. Крім того, представником подано клопотання про відкладення розгляду справи, у зв'язку із перебуванням у відрядженні на підвищенні кваліфікації, у період з 22 жовтня по 06 листопада 2018 року. Розглянувши клопотання на відкладення, суд зазначає, що чинне законодавство не обмежує кола осіб, які можуть здійснювати представництво юридичної особи в суді та зважаючи на те, що про дату судового засідання відповідач був повідомлений заздалегідь, а отже, у нього було достатньо часу для того, щоб належним чином підготуватися до судового засідання та визначитись щодо особи, яка представлятиме його інтереси у судовому засіданні, з урахуванням відомостей про те, що певні обставини можуть перешкодити конкретному представнику взяти участь у засіданні суду. З огляду на викладене, суд відмовляє представнику відповідача у задоволенні клопотання про відкладення розгляду даної справи.

У судовому засіданні 25.10.2018 позивачем та його представником підтримано заявлені позовні вимоги.

Представник третьої особи у судовому засіданні 25.10.2018 просив відмовити у задоволені позовних вимог з підстав, які викладені ним у відзиві на позов.

Аналізуючи позовну заяву та додані до неї документи, заслухавши пояснення представників сторін, суд приходить до висновку, що у даному конкретному випадку існує спір щодо тимчасового затримання транспортного засобу не між ОСОБА_1 і Департаментом Патрульної поліції Національної поліції України, а між позивачем та третьою особою - Державним підприємством Міністерства внутрішніх справ України "Інформ-Ресурси", оскільки автомобіль позивача був доставлений та на даний час знаходиться на зберіганні на спеціальному майданчику саме ПМФ ДП МВС України "Інформ-Ресурси".

У зв'язку з цим суд вважає, що даний спір не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, виходячи також з наступного.

Відповідно до п. 1, 2 ч. 1 ст. 4 КАС України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір. Публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв'язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов'язує надавати такі послуги виключно суб'єкта владних повноважень, і спір виник у зв'язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб'єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв'язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб'єкта владних повноважень або іншої особи.

Тобто при розгляді конкретного спору суду необхідно встановити його публічно-правовий зміст (характер). Для з'ясування характеру спору слід враховувати, що протилежним за змістом є приватноправовий спір. Це означає, що в основі розмежування спорів лежить поділ права на публічне та приватне.

Відповідно, приватні спори підлягають вирішенню в іншому судовому порядку.

Судом встановлено, що спір має приватноправовий характер, оскільки полягає у правомірності виникнення права у ПМФ ДП МВС України "Інформ-Ресурси" на зберігання автомобілю позивача марки ЗАЗ-1103, номерний знак НОМЕР_2.

Позивач не пред'являє ніяких вимог щодо визнання протиправними дій Департаменту патрульної Поліції НП України щодо вилучення автомобіля та передачі його на зберігання третій особі.

Таким чином, для мети вирішення цього спору слід встановлювати обставини, які виникли поза межами даного спору та відповідних публічно-правових відносин, що не відноситься до компетенції адміністративного суду.

Слід зазначити, що відповідно до ст.ст. 15, 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені тією ж ст. 16 Цивільного кодексу України, до яких, зокрема, віднесено: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; у тому числі способом захисту цивільного права є визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Примусове відчуження об'єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості.

Крім того, ч. 1 ст. 265-2 КУпАП встановлює випадки затримання транспортного засобу.

Тимчасове затримання автомобіля є заходом забезпечення провадження у справі про адміністративне правопорушення, що визначено главою 20 КУпАП.

Зокрема, ч. 1 ст. 260 КУпАП визначається, що адміністративне затримання транспортного засобу допускається лише у випадках, прямо передбачених законами України, з метою припинення адміністративних правопорушень, коли вичерпано інші заходи впливу.

Право володіння чужим майном визначене главою 31 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 397 ЦК України, володільцем чужого майна є особа, яка фактично тримає його у себе.

Статтею 400 ЦК України передбачено, що недобросовісний володілець зобов'язаний негайно повернути майно особі, яка має на нього право власності або інше право відповідно до договору або закону, або яка є добросовісним володільцем цього майна.

У разі невиконання недобросовісним володільцем цього обов'язку заінтересована особа має право пред'явити позов про витребування цього майна.

Про те, що його автомобіль буде переміщений на штафмайданчик в м. Олешки позивачу було відомо при складанні протоколу про адміністративне порушення, що позивач підтвердив в судовому засіданні. Разом з тим до ДП МВС України "Інформ-Ресурси" він не звертався із заявою про отримання автомобіля.

Враховуючи те, що у даній справі спірні правовідносини пов'язані із утриманням майна ОСОБА_1 (автомобілю марки ЗАЗ-1103, номерний знак НОМЕР_2) ДП МВС України "Інформ-Ресурси", суд дійшов висновку, що спір не є публічно-правовим, а випливає з відносин "добросовісного/недобросовісного володільця", і має вирішуватися за правилами ЦПК. Саме при розгляді позову до підприємства, яке утримує автомобіль, суд буде встановлювати наявність або відсутність правових підстав доставлення на зберігання автомобіля на спеціальний майданчик та подальше його там зберігання, а також чи є зберігач добросовісним, чи є необхідність сплати за тимчасове збереження майна, та чи порушені законні права позивача .

Позов до суду фактично спрямований на позбавлення третьої особи прав на тимчасове володіння автомобілем позивача, відтак ДП МВС України "Інформ-Ресурси" має бути відповідачем, а не третьою особою, тому що рішення суду безпосередньо впливає на його майнові права. Статус сторін та третіх осіб не є тотожним і відрізняється ступенем впливу судового рішення на їх права та інтереси. Рішення суду обов'язково впливає на права та обов'язки сторін одна щодо одної, і лише може (з різним ступенем ймовірності) вплинути на права або інтереси третіх осіб. За таких обставин суд вважає, що права, які позивач вважає порушеними, порушені саме діями третьої особи, тому без правової оцінки відносин між позивачем та третьою особою спір не може бути вирішено, а майнове право не може бути захищене ефективно.

Статтею 19 Цивільного процесуального кодексу України установлено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

В Україні систему судів утворено згідно з положеннями статей 6, 124, 125 Конституції України із застосуванням принципу спеціалізації з метою забезпечення найбільш ефективних механізмів захисту прав і свобод людини у відповідних правовідносинах.

Законом України "Про судоустрій і статус суддів" передбачено, що судова влада реалізується шляхом здійснення правосуддя у рамках відповідних судових процедур (частина друга статті 1). В системі судів загальної юрисдикції (частина перша статті 3) діють спеціалізовані суди (частини друга, третя статті 17, стаття 18), до яких належать господарські, адміністративні суди (частини друга, третя статті 21, частина третя статті 26, частина друга статті 31). Головними критеріями судової спеціалізації визнається предмет спірних правовідносин і властива для його розгляду процедура. Процесуальними кодексами України встановлено неоднакову процедуру судового провадження щодо різних правовідносин.

На підставі положень Конституції України про судову спеціалізацію (частина перша статті 125) і про гарантування кожному права на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб (частина друга статті 55) в Україні утворено окрему систему судів адміністративної юрисдикції. Захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень визначено як безпосереднє завдання адміністративного судочинства (частина перша статті 2 КАС України). Адміністративне судочинство як спеціалізований вид судової діяльності стало тим конституційно і законодавчо закріпленим механізмом, що збільшив можливості людини для здійснення права на судовий захист від протиправних рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень.

Беручи до уваги те, що визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з'ясування всіх обставин у справі і обов'язок суб'єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень, на відміну від визначального принципу цивільного судочинства, який полягає у змагальності сторін, суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися "судом, встановленим законом" у розумінні частини першої статті 6 Конвенції.

Аналогічна правова позиція стосовно юрисдикції зазначених спорів викладена в постанові Верховного Суду України від 14 червня 2016 року в справі №21-41а16.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 238 КАС України, суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що провадження у даній справі підлягає закриттю.

Керуючись ст. 238, 243, 248, 256, 294, 295 КАС України, суд, -

ухвалив:

Закрити провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту Патрульної поліції Національної поліції України, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - Державного підприємства Міністерства внутрішніх справ України "Інформ-Ресурси" про зобов'язання повернення автотранспорту.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до П'ятого апеляційного адміністративного суду в 15-денний строк з дня її проголошення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомукаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

ОСОБА_3 в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження апеляційна скарга подається протягом 15 днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст ухвали складено та підписано 26 жовтня 2018 року.

Суддя Хом'якова В.В.

кат. 14