Справа № 620/3311/18
Суддя: Клопот С.Л.
Дата ухвалення: 2018-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 жовтня 2018 року м. Чернігів Справа № 620/3311/18

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Клопота С.Л.,

за участю секретаря Єгунової О.М.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача Ларченко О.М.

третьої особи ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Деснянської районної у місті Чернігові ради про визнання рішення протиправним та його скасування,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Виконавчого комітету Деснянської районної у місті Чернігові ради та просить: визнати протиправним та скасувати пункт 1 рішення виконавчого комітету Деснянської районної у місті Чернігові ради № 201 від 10 вересня 2018 року «Про розв'язання спорів між батьками щодо виховання дітей», затверджено висновок про визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, з матір'ю - ОСОБА_4.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що вважає оскаржуване рішення таким, що порушує його батьківські права.

Позивач та його представник в судовому засіданні позов підтримали та просили його задовольнити в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила відмовити в задоволенні позову, посилаючись на заперечення, які викладені у відзиві на позовну заяву, що приєднаний до матеріалів справи.

Третя особа в судовіому засіданні просила відмовити в задоволенні позову.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення сторін, показання свідків: ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_1, суд вважає що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Рішенням Деснянського районного суду міста Чернігова від 05 червня 2018 року шлюб між позивачем та ОСОБА_4, зареєстрований 10 вересня 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Чернігівського міського управління юстиції, актовий запис № 1642, було розірвано.

Від шлюбу позивач та ОСОБА_4 мають дитину - сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням про розірвання шлюбу не було визначено з ким з батьків буде проживати дитина.

Відповідно до ч. 6 ст. 7 Сімейного кодексу України жінка та чоловік мають рівні права і обов'язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім'ї.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до частини 4 статті 29 ЦК України, місцем проживаючі фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, якому вона проживає.

Стаття 141 Сімейного кодексу України закріплює принцип рівності прав та обов'язків батьків щодо дитини, який полягає у тому, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Згідно з частинами першою та другою статті 161 Сімейного кодексу України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Разом з тим, суд зазначає, що згідно приписів п.п. 4 п. «б» ч. 1 ст. 34 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до делегованих повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить вирішення у встановленому законодавством порядку питань опіки та піклування.

Стаття 41 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачає, що питання організації управління районами в містах належать до компетенції міських рад.

Районні у містах ради (у разі їх створення) та їх виконавчі органи відповідно до Конституції та законів України здійснюють управління рухомим і нерухомим майном та іншими об'єктами, що належать до комунальної власності територіальних громад районів у містах, формують, затверджують, виконують відповідні бюджети та контролюють їх виконання, а також здійснюють інші повноваження, передбачені цим Законом, в обсягах і межах, що визначаються міськими радами.

Обсяг і межі повноважень районних у містах рад та їх виконавчих органів визначаються відповідними міськими радами за узгодженням з районними у містах радами з урахуванням загальноміських інтересів та колективних потреб територіальних громад районів у містах.

Відповідно до п. 3 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов'язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 р. № 866, органами опіки та піклування є районні, районні у мм. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчі органи міських, районних у містах, сільських, селищних рад (далі - органи опіки та піклування), які відповідно до законодавства провадять діяльність з надання статусу дитини-сироти та дитини, позбавленої батьківського піклування, влаштування дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, встановлення опіки та піклування над дітьми-сиротами та дітьми, позбавленими батьківського піклування, із захисту особистих, майнових та житлових прав дітей. Безпосереднє ведення справ та координація діяльності стосовно захисту прав дітей, зокрема дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, покладаються на служби у справах дітей.

Згідно п. 72 цього ж Порядку, яким повинен керуватися орган опіки і піклування при прийнятті висновку, для розв'язання спору, що виник між батьками, щодо визначення місця проживання дитини, один з батьків подає службі у справах дітей за місцем проживання дитини заяву, копію паспорта, довідку з місця реєстрації (проживання), копію свідоцтва про укладення або розірвання шлюбу (у разі наявності), копію свідоцтва про народження дитини, довідку з місця навчання, виховання дитини, довідку про сплату аліментів (у разі наявності).

Під час розв'язання спорів між батьками щодо визначення місця проживання дитини служба у справах дітей має захищати інтереси дитини з урахуванням рівних прав та обов'язків матері та батька щодо дитини. Працівник служби у справах дітей проводить бесіду з батьками та відвідує їх за місцем проживання, про що складає акт обстеження житлово-побутових умов за формою згідно з додатком 9. Під час вирішення питання щодо визначення місця проживання дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, стан здоров'я дитини та інші обставини, що мають істотне значення. Місце проживання дитини не може бути визначене з тим із батьків, який не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або вживає наркотичні засоби, своєю поведінкою може зашкодити здоров'ю та розвитку дитини. Якщо встановлено, що жоден з батьків не може створити дитині належних умов для виховання та розвитку, служба у справах дітей подає клопотання голові районної, районної у мм. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчого органу міської, районної у місті ради про позбавлення таких батьків батьківських прав або відібрання дитини без позбавлення батьківських прав. Після обстеження житлово-побутових умов, проведення бесіди з батьками та дитиною служба у справах дітей складає висновок про визначення місця проживання дитини і подає його органу опіки та піклування для прийняття відповідного рішення.

Як вбачається з рішення комісії з питань захисту прав дитини Деснянської районної у місті Чернігові ради від 16 серпня 2018 року «Про надання до Деснянського районного суду міста Чернігова висновку щодо визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1» комісія, розглянувши зобов'язання деснянського районного суду міста Чернігова щодо надання висновку про визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, вирішила внести пропозиції на засідання виконкому районної у місті ради наступним чином: «затвердити висновок щодо визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, з матір 'ю - ОСОБА_4.

Витяг з протоколу № 8 засідання даної комісії свідчить про таке: під час розгляду даного питання слухали члена комісії Ларченко О.М., яка оголосила зобов'язання Деснянського районного суду міста Чернігова щодо необхідності надання висновку щодо визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та оголосила наявні у справі документи, було заслухано позивача та матір малолітньої дитини, виступили члени комісії ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, вирішили: затвердити висновок щодо визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, з матір'ю ОСОБА_4.

Зважаючи на наведене вище, судом встановлено, що виносячи оскаржуване рішення, комісія з питань захисту прав дитини виконкому Деснянської районної у місті Чернігові ради діяла правомірно, підставно та в межах своїх повноважень.

Слід також відзначити, що відповідно до п. 1 Типового положення про комісію з питань захисту прав дитини, комісія є виключно консультативно-дорадчим органом, а відтак, її рішення визначення місця проживання малолітньої дитини носить рекомендаційний характер і не утворює, у відношенні позивача, жодних правових наслідків і не порушує його батьківських прав.

Отримавши від комісії з питань захисту прав дитини виконкому Деснянської районної у місті Чернігові висновок про визначення місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, з матір'ю ОСОБА_13, виконком Деснянської районної у місті Чернігові ради, своїм рішенням № 201 від 10 вересня 2018 року його затвердив.

Затверджуючи вказаний висновок, відповідач діяв у відповідності до своїх повноважень визначених п.п. 4 п. «б» ст. 34, ст. 41 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та п. 1.7.7 рішення Чернігівської міської ради від 19.06.2012 «Про визначення повноважень, які районні у місті ради та їх виконавчі органи».

І таке рішення є правомірним та не порушує батьківських прав позивача.

Враховуючи вищевикладене, в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст.139, 227, 241-243, 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову - відмовити в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Київського апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Повний текст рішення виготовлено 26 жовтня 2018 року.

Суддя С.Л. Клопот