Справа № 640/14604/18
Суддя: Бородіна Н. М.
Дата ухвалення: 2018-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Київський районний суд м.Харкова в складі:
головуючого судді Бородіної Н.М.
за участю секретаря Хомінської Т.В.
встановив:
Позивач, ОСОБА_1, звернувся у суд з позовом до відповідача, інспектора роти 5 бат.3 УПП в Харківській області лейтенанта поліції ОСОБА_2, про визнання дій неправомірними та скасування постанови з підстав відсутності доказів скоєння правопорушення.
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що постанова є незаконною та необгрунтнованою, оскільки відповідачем не надано доказів скоєння адміністративного правопорушення.
Позивач в судове засідання не з»явився, подав заяву, в якій просить слухати справу без його участі, позовні вимоги підтримує.
Відповідач в судове засідання не з»явився, повідомлявся належним чином, причини неявки суду не відомі.
Суд вивчивши матеріали справи, дослідивши докази по справі, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Згідно з постанови серія ЕАВ №505176 від 28.07.2018року, ОСОБА_1 28.07.2018року о 21.10 год. в м. Харків по пр.-кту ОСОБА_3 143 керуючи тз АО79.14 д.н. НОМЕР_1, що працює у режимі маршрутного таксі, перевозив пасажирів понад максимальну кількість (максимальна кількість 38, а перевозив 40), чим порушив п.21.1 ПДР України, в наслідок чого ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 170 грн.
Згідно з ч.1 ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до ст. 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення розгляд справ про правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 121-2 цього Кодексу, покладено на органи внутрішніх справ (Національна поліція).
Відповідно до ст. 283 КпАП України, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.
Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно п.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин, зокрема, відсутність події і складу адміністративного правопорушення. Тобто наявність події адміністративного правопорушення є обов»язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності, яка доводиться шляхом надання доказів.
Статтею ст. 251 КпАП України передбачено, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Разом з тим, положення даної статті вказують на те, що ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності,потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до ч.1, ч.2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Між тим, всупереч даним вимогам, відповідач в судове засідання не з"явився та не довів правомірність винесеної ним постанови відносно позивача за ч. 1 ст. 121-2 КУпАП та навність події адміністративних правопорушень.
Згідно п.3.ч.3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право зокрема скасувати рішення субєкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.
Тому, керуючись приписами наведених норм законодавства, оцінивши надані сторонами до матеріалів справи докази, враховуючи, що відповідачем не доведено правомірність встановлення адміністративного правопорушення, законність дії щодо складання адміністративного постанови, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а справа- закриттю.
Керуючись ст. ст. 2, 6, 77, 241,242 КАС України, суд,-
Визнати протиправними дії інспектора роти 5 бат.3 УПП в Харківській області лейтенанта поліції ОСОБА_2, щодо складання постанови серія ЕАВ №505176 від 28.07.2018року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за за ч.1 ст.121-2 КУпАП та накладання штрафу в розмірі 170 грн.
Скасувати постанову про накладання адміністративного стягнення ЕАВ №505176 від 28.07.2018року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за за ч.1 ст.121-2 КУпАП та накладання штрафу в розмірі 170 грн.
На підставі п.3 ч.3 ст.286 Кодексу адміністративного судочинства України закрити справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів, з дня його проголошення до до Харківського апеляційного адміністративного суду. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Суддя Н.М. Бородіна