Справа № 414/1954/18
Суддя: Ястребова Любов Вікторівна
Дата ухвалення: 2018-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2018 року справа №414/1954/18

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Ястребової Л.В., суддів Арабей Т.Г., Компанієць І.Д., розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Кремінського районного суду Луганської області від 05 вересня 2018 року (складене в повному обсязі 05 вересня 2018 року в м. Кремінна Луганської області) у справі №414/1954/18 (головуючий І інстанції - Безкровний І.Г.) за позовом ОСОБА_2 до поліцейського взводу № 2 роти № 3 батальйону УПП в Луганській області капрала поліції Корзанової Олени Олександрівни про визнання незаконною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, закриття провадження у справі,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 (надалі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до поліцейського взводу № 2 роти № 3 батальйону УПП в Луганській області капрала поліції Корзанової Олени Олександрівни (надалі - відповідач) про визнання незаконною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, закриття провадження у справі (арк.справи 11-12).

В обґрунтування позову зазначив, що постановою відповідача серії АР № 506491 від 17.07.2018 на нього було накладено адміністративне стягнення за ч. 1 ст. 122 КУпАП у розмірі 255 грн.

Відповідно до цієї постанови позивач 17.07.2018 об 11:00 год., керуючи транспортним засобом та рухаючись по пр. Гвардійському м. Сєвєродонецьк, здійснив зупинку ближче 10 метрів від пішохідного переходу (а саме три метри), чим порушив п. 15.9 (г) ПДР України.

Проте така постанова, на думку позивача, не відповідає вимогам закону з наступних підстав.

Так, під час складення відповідачем постанови позивач оспорив інкриміноване йому правопорушення та пояснив, що його транспортний засіб розташований на відстані більш ніж 10 метрів від пішохідного переходу та вимагав здійснити відповідні заміри.

Позивач вважає, що відповідачем в порушення вимог закону не було складено протокол про адміністративне правопорушення, також під час розгляду справи позивач був позбавлений можливості користуватися частиною передбачених законом прав, зокрема визначених ст. 268 КУпАП, а винесена за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення відповідачем постанова не містить часу її винесення.

Крім того, позивач вважає, що в порушення вимог діючого законодавства справу було розглянуто на місці вчинення правопорушення, а не за місцезнаходженням органу, уповноваженого розглядати так справу, а також у день вчинення правопорушення, а не у п'ятнадцятиденний строк, оскільки позивач був незгодний з висунутим обвинуваченням.

Таким чином, позивач просив визнати незаконною та скасувати винесену відповідачем постанову про накладення адміністративного стягнення серії АР № 506491 від 17.07.2018 та закрити провадження у справі у зв'язку із відсутністю в діях позивача складу адміністративного правопорушення.

Рішенням Кремінського районного суду Луганської області від 05 вересня 2018 року у справі № 414/1954/18 у задоволенні позову було відмовлено (арк.справи 37-39).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку про правомірність дій відповідача під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, та законність прийнятої відповідачем постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Позивач із таким судовим рішенням не погодився, звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити адміністративний позов у повному обсязі (арк.справи 44-46).

На обгрунтування апеляційної скарги наведено практично ті самі доводи, які були викладені в адміністративному позові та протягом розгляду справи в суді першої інстанції.

Сторони про дату та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, відповідно до ч.1 ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу у порядку письмового провадження.

Відповідно до вимог частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції встановив наступне.

Як встановлено судами першої, апеляційної інстанції та підтверджується матеріалами справи, відповідно до постанови серії АР № 506491 від 17.07.2018 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, водій ОСОБА_2 17 листопада 2018 року об 11:00 год., керуючи транспортним засобом «Toyota Camry» з реєстраційним номером НОМЕР_1, рухаючись по пр. Гвардійському м. Сєвєродонецьк, здійснив зупинку ближче 10 метрів від пішохідного переходу (а саме три метри), чим порушив п. 15.9 (г) Правил дорожнього руху України, та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, внаслідок чого поліцейським взводу № 2 роти № 3 батальйону УПП в Луганській області капралом поліції Корзановою О.О. була складена вказана постанова, за якою на ОСОБА_2 було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн. (арк.справи 6, 26).

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до п. 15.9 (г) Правил дорожнього руху України зупинка забороняється на пішохідних переходах і ближче 10 м від них з обох боків, крім випадків надання переваги у русі.

Відповідно ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На підтвердження своєї позиції відповідач надав до суду першої інстанції DVD-R диск із відеозаписом з нагрудної камери відповідача з місця вчинення правопорушення, який був переглянутий колегією суддів, та з якого вбачається, що позивач ОСОБА_2 здійснив зупинку ближче десяти метрів від пішохідного переходу. Так, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення працівниками поліції були здійснені відповідні заміри для визначення точної відстані транспортного засобу позивача від пішохідного переходу, яка склала 3,5 метри, у той час як позивач не заперечував, що відстань від його автомобіля до пішохідного переходу складала менше десяти метрів, зазначаючи, що він привіз людину у лікарню. Разом з тим, позивач не обґрунтував, яким чином зазначена ним обставина перешкоджала здійснити зупинку його транспортного засобу із дотриманням вимог п. 15.9 (г) ПДР України (арк.справи 27).

Щодо посилання позивача на порушення відповідачем процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення, зокрема в частині розгляду справи на місці вчинення правопорушення та винесення постанови у справі без попереднього складення протоколу у справі про адміністративне правопорушення, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

У п. 2.3 свого рішення від 26 травня 2015 року у справі № 5-рп/2015 Конституційний Суд України, аналізуючи положення ст. 258 КУпАП, вказав на існування так званого «скороченого провадження» у справах про адміністративні правопорушення, тобто провадження за адміністративними правопорушеннями, накладання стягнення за якими відбувається саме на місці вчинення адміністративного правопорушення. І перелік таких випадків прямо передбачений статтею 258 КУпАП, тобто коли протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення.

З часу прийняття цього рішення Конституційним Судом України ст. 258 КУпАП була змінена законодавцем і станом на 17 липня 2018 року відповідно до ч. 2 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції.

Згідно зі ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів, в тому числі про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 122 КУпАП.

При цьому, згідно з п. 2 розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, постанова у справі про адміністративне правопорушення, зокрема передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення, а тому колегія суддів вважає необґрунтованими посилання позивача на відсутність передбачених законом підстав для розгляду відповідної справи про адміністративне правопорушення на місці його вчинення.

Відповідно до ч. 5 ст. 258 КУпАП якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі.

Так, зазначене у ч. 5 ст. 258 КУпАП правило не поширюється на правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, до якого відноситься правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Також, відповідно до п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1395 від 07.11.2015, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зокрема передбачених ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Таким чином, колегія суддів вважає необґрунтованими посилання позивача на те, що відповідачем під час розгляду справи в порушення вимог закону не було складено протокол про адміністративне правопорушення, а також що справа розглядалася на місці вчинення правопорушення, оскільки в цій частині відповідач діяв відповідно до вимог діючого законодавства.

Суд також вважає необґрунтованими посилання позивача на те, що він був позбавлений можливості користуватися частиною передбачених законом прав, зокрема визначених ст. 268 КУпАП, оскільки позивач у своєму позові та в апеляційній скарзі не зазначає, якими саме правами він був позбавлений можливості користуватися, а також яким чином відповідач перешкоджав йому у реалізації цих прав. Крім того, з дослідженого відеозапису з нагрудної камери відповідача вбачається, що останнім роз'яснювалися позивачу його права, проте жодних клопотань, в тому числі пов'язаних з необхідністю скористатися правовою допомогою, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення ОСОБА_2 не заявлялося.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про правомірність дій відповідача під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, та про законність прийнятої відповідачем постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на наведене, судова колегія дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. У зв'язку з викладеним доводи апеляційної скарги не приймаються до уваги, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Згідно зі ст. 271 КАС України у справах, визначених статтями 273-277, 280-289 цього Кодексу, суд проголошує повне судове рішення.

Копії судових рішень у справах, визначених цією статтею, невідкладно видаються учасникам справи або надсилаються їм, якщо вони не були присутні під час його проголошення.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 272 КАС України судові рішення за наслідками розгляду судами першої інстанції справ, визначених статтями 273, 275-277, 280, 282, пунктами 5 та 6 частини першої статті 283, статтями 286-288 цього Кодексу, набирають законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції. Судові рішення суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду справ, визначених статтями 273-277, 282-286 цього Кодексу, набирають законної сили з моменту проголошення і не можуть бути оскаржені.

Керуючись ст. ст. 23, 33, 271, 272, 286, 292, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд апеляційної інстанції,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Кремінського районного суду Луганської області від 05 вересня 2018 року у справі № 414/1954/18 - залишити без задоволення.

Рішення Кремінського районного суду Луганської області від 05 вересня 2018 року у справі № 414/1954/18 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Л.В. Ястребова

Судді Т.Г. Арабей

І.Д. Компанієць