Справа № 826/15549/15
Суддя: Амельохін В.В.
Дата ухвалення: 2018-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про закриття провадження у справі

24 жовтня 2018 року м. Київ№ 826/15549/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Амельохіна В.В., розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу
за позовомОСОБА_1
доПриватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Верповської Олени Володимирівни
треті особи проГоловне управління юстиції в місті Києві, Публічне акціонерне товариство "Фінанс Банк", ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити дії, скасування рішень,
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1.) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Верповської Олени Володимирівни (далі по тексту - відповідач), за участю третьої особи - Головного управління юстиції в місті Києві (далі по тексту - третя особа), в якому просить:

1) визнати неправомірними дії відповідача щодо внесення інформації в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно про державну реєстрацію за ОСОБА_5 права власності на 1/3 частину виробничого комплексу (літ. А) за адресою: АДРЕСА_1 від 06 березня 2015 року №8976291;

2) визнати протиправним та скасувати рішення відповідача про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) №19857255 від 06 березня 2015 року на ОСОБА_5;

3) зобов'язати відповідача виключити з Державного реєстру запис про державну реєстрацію №8976291 від 06 березня 2015 року про право власності за ОСОБА_5 на 1/3 частину виробничого комплексу (літ. А) за адресою: АДРЕСА_1;

4) визнати неправомірними дії відповідача щодо внесення інформації в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно про державну реєстрацію за ОСОБА_6 права власності на 1/3 частину виробничого комплексу (літ. А) за адресою: АДРЕСА_1 від 06 березня 2015 року;

5) визнати протиправним та скасувати рішення відповідача №19857255 від 06 березня 2015 року про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) на ОСОБА_6;

6) зобов'язати відповідача виключити з Державного реєстру запис про реєстрацію №8976291 від 06 березня 2015 року про право власності на 1/3 частину виробничого комплексу за ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 ;

7) визнати неправомірними дії відповідача щодо внесення інформації в Державний реєстр про державну реєстрацію за ОСОБА_7 права власності на 1/3 частину виробничого комплексу (літ. А) за адресою: АДРЕСА_1 №8976292 від 06 березня 2015 року;

8) визнати протиправним та скасувати рішення відповідача про державну реєстрацію №19857255 від 06 березня 2015 року про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) на ОСОБА_7 ;

9) зобов'язати відповідача виключити з Державного реєстру запис про реєстрацію №8976291 від 06 березня 2015 року про державну реєстрацію за ОСОБА_7 права власності на 1/3 частину виробничого комплексу (літ. А) за адресою: АДРЕСА_1.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 серпня 2015 року суддею Кузьменком В.І. відкрито провадження в адміністративній справі №826/15549/15, закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 вересня 2015 року залучено до участі в адміністративній справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Публічне акціонерне товариство "ФІНАНС БАНК" (далі по тексту - третя особа 2, ПАТ "ФІНАНС БАНК").

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 червня 2016 року залучено до участі в адміністративній справі ОСОБА_5 (далі - третя особа 3), ОСОБА_6 (далі - третя особа 4) та ОСОБА_7 (далі - третя особа 5) до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 березня 2017 року зупинено провадження у справі до набрання законної сили судовими рішенням Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у справі №761/18311/15-ц за наслідками розгляду касаційного провадження №6-32162ск16.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 19 квітня 2017 року апеляційну скаргу позивача задоволено: скасовано ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 березня 2017 року, а справу направлено для продовження розгляду і вирішення питання щодо підсудності даного спору адміністративному суду.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 травня 2017 року суддею Кузьменком В.І. призначено вказану справу до розгляду.

Відповідно до Розпорядження Окружного адміністративного суду міста Києва від 10.10.2017р. №6964 «Щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судових справ» та згідно з п. 2.3.49 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 26.11.2010р. №30 (у редакції рішення Ради суддів України від 02.04.2015р. №25), з метою пришвидшення розгляду адміністративної справи №826/15549/16, її повторно розподілено на суддю Амельохіна В.В.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 18.10.2017 року суддею Амельохіним В.В. вказану справу прийнято до свого провадження та призначено справу до судового розгляду на 06.11.2017 року.

06.11.2017 року у судовому засіданні на підставі ч. 6 ст. 128 КАС України ухвалено про продовження розгляду справи у порядку письмового провадження.

Враховуючи те, що 15.12.2017 року набрала чинності нова редакція КАС України, слід зазначити, що відповідно до ч. 3 ст. 3 КАС України (в редакції з 15.12.2017) провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи. Таким чином, справа розглядається з урахуванням положень пункту 10 ч. 1 ст. 4, ч. 5 ст. 250 КАС України.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає наступне.

Згідно з пунктом 6 частини 1 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб'єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Згідно з пунктами 1, 2 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв'язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов'язує надавати такі послуги виключно суб'єкта владних повноважень, і спір виник у зв'язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб'єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв'язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб'єкта владних повноважень або іншої особи.

Відповідно до частин 1, 3 статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Адміністративні суди не розглядають позовні вимоги, які є похідними від вимог у приватно - правовому спорі і заявлені разом з ними, якщо цей спір підлягає розгляду в порядку іншого, ніж адміністративне, судочинства і знаходиться на розгляді відповідного суду.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні публічно-владних управлінських функцій.

Тобто, адміністративними судами можуть розглядатися вимоги про визнання дій державного реєстратора щодо реєстрації права власності, лише у випадку, якщо такі позовні вимоги не є похідними від вимог у приватно-правовому спорі.

Як вбачається з позовної заяви, вона мотивована тим, що ОСОБА_1. є власником нежитлового будинку літ. "А", загальною площею 3863,5 кв.м. по АДРЕСА_1.

Вказане приміщення ним було придбано 10 липня 2006 року за договором купівлі-продажу, укладеним з ОСОБА_8, нежитлового будинку літ. «А» по АДРЕСА_1. Право власності за ОСОБА_1. на таке нерухоме майно визнано рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 12 грудня 2008 року в справі № 2-11142/08, яке залишено без змін апеляційним та касаційним судами і набрало законної сили.

Разом з тим, вказане спірне нерухоме майно вибуло з володіння та власності позивача поза його волею на підставі недійсних і нікчемних правочинів на користь ОСОБА_9, потім на користь ОСОБА_10, в подальшому спірне майно було передано в іпотеку ПАТ «Фінанс Банк», та надалі володільцями майна стали ОСОБА_9, ОСОБА_10 і Товариство з обмеженою відповідальністю «РКК», а 06 березня 2015 року на підставі договору купівлі-продажу спірна нежитлова будівля літ. «А» по АДРЕСА_1 як предмет іпотеки за нікчемним іпотечним договором вибула з володіння іпотекодержателя ПАТ «Фінанс Банк» на користь ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_6

У позовній заяві ОСОБА_1. зазначив, що оспорюваний договір купівлі-продажу від 06 березня 2015 року, що зареєстрований за № 1317 було посвідчено Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Верповською Оленою Володимирівною на підставі рішення суду, яке не набрало законної сили, а також за наявності обтяження від 31 травня 2013 року в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна за нікчемним договором іпотеки та внесено до державного реєстру прав відповідні відомості.

Також в позовній заяві позивач зазначив, що 27 червня 2015 року на підставі незаконних договорів купівлі-продажу ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_6 спірне майно позивача було продано на користь ТОВ «Екі Логістік», ТОВ «Еко Фуд» та ТОВ «Браун та Дір».

Враховуючи викладене вище, суд зазначає, що порушуючи питання про визнання протиправними та скасування оскаржуваних дій та рішень, позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що право власності на нежитловий будинок літ. «А» по АДРЕСА_1 було зареєстровано відповідачем без законних на те підстав.

Тобто предметом розгляду в цій справі є не стільки дії та рішення приватного нотаріуса, як суб'єкта, наділеного владно-управлінськими функціями, скільки законність набуття третіми особою права власності на об'єкт нерухомості, що свідчить про приватноправовий, а не публічно-правовий характер спірних правовідносин.

Згідно з частиною 1 статті 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Водночас, суд звертає увагу, що згідно відомостей з Єдиного державного реєстру судових рішень, позивачем оскаржувалась правомірність договору купівлі-продажу від 06 березня 2015 року за № 1317 (справа № 761/8311/15-ц, провадження № 61-4181 св 18) до Шевченківського районного суду м. Києва, за результатами чого, рішенням від 23 червня 2016 року, залишеного без змін хвалою Апеляційного суду м. Києва від 20 жовтня 2016 року, позов задоволено. Визнано недійсним договір купівлі-продажу виробничого комплексу літ. «А», загальною площею 3863,5 кв. м., по АДРЕСА_1, укладений 06 березня 2015 року між ПАТ «Фінанс Банк» та ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_6, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Верповською О. В. за № 1317.

Окрім цього, судом також встановлено, що в провадженні Шевченківського районного суду м. Києва перебуває на розгляді справа № 761/45318/17 (провадження № 2/761/807/2018) за позовом ОСОБА_1 до Приватної компанії «Біноза Холдинг Лімітед», Товариства з обмеженою відповідальністю «БРАУН та ДІР», Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКО ФУД», Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКІ ЛОГІСТИК» про застосування наслідків недійсності нікчемних правочинів.

Таким чином, вимоги про скасування рішень (записів) щодо реєстрації права користування спірним нерухомим майном за третіми особами фактично спрямовані на відновлення прав позивача, у зв'язку з незаконним, на його думку, відчуженням спірного майна та пов'язані з намаганням відновити своє порушене право на це майно.

Отже, у даній справі заявлено позов на захист приватного інтересу шляхом скасування рішень та записів про державну реєстрацію права власності за третіми особами спірним нерухомим майном. Здійснення такого захисту судом напряму залежить від вирішення питання, кому саме належить право власності на спірне нерухоме майно, і відповідно правомірності набуття такого права.

Таким чином, усунення перешкод у реалізації права власності на спірне майно залежить від вирішення судом питання про правомірність такого права відповідно до норм житлового та цивільного законодавства, а оскаржувані дії реєстраторів є лише наслідком реалізації сторонами у справі прав на спірне нерухоме майно, тобто є похідними вимогами, у зв'язку з чим, ураховуючи суб'єктний склад спірних правовідносин, така справа підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства.

Ураховуючи вищевикладене, суд вважає, що спір у цій справі не є публічно-правовим і не належить до юрисдикції адміністративних судів, оскільки спірні правовідносини стосуються права учасників справи на об'єкт нерухомого майна, а позовні вимоги у зазначеній справі спрямовані на захист цивільного права позивача.

Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 06.06.2018 у справі № 826/12559/16, від 27.06.2018 у справі № 815/6945/16.

Також згідно позиції висловленої в постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.05.2018 у справі № 686/22036/15-ц, суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Таким чином, даний спір підлягає вирішенню в порядку норм цивільного судочинства.

У той же час, щодо клопотання представника Публічного акціонерного товариства "Фінанс Банк" про закриття провадження у справі, на підставі п. 5 ч. 1 ст. 157 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції до 15.12.2017 року), суд зазначає наступне.

Вказане клопотання представником Публічного акціонерного товариства "Фінанс Банк" обґрунтовано тим, що у зв'язку з встановленими в ухвалі Дарницького районного суду м. Києва від 07.08.2015 року по справі № 753/7127/15-ц, позивач - ОСОБА_1 згідно нотаріально завіреної копії свідоцтва про смерть Управління охорони здоров'я Округу Лейк м. Краун Пойнт, штат Індіана помер ІНФОРМАЦІЯ_1. Вказаним рішенням також встановлено, що спадкоємців чи правонаступників не залишилося. До вказаного клопотання було подано звичайну копію вказаного свідоцтва.

А тому, на думку представника Публічного акціонерного товариства "Фінанс Банк" є підстави для закриття провадження у справі.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 157 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції до 15.12.2017 року) суд закриває провадження у справі, у разі смерті або оголошення в установленому законом порядку померлою особи, яка була стороною у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва, або ліквідації підприємства, установи, організації, які були стороною у справі.

Аналогічна норма міститься і в п. 5 ч. 1 ст. 238 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції після 15.12.2017 року) суд закриває провадження у справі у разі смерті або оголошення в установленому законом порядку померлою фізичної особи або припинення юридичної особи, за винятком суб'єкта владних повноважень, які були однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва.

Тобто обов'язковою умовою для закриття провадження у справі за вказаною підставою має бути належним чином підтверджуючий факт смерті або оголошення в установленому законом порядку померлою фізичної особи.

Як було зазначено вище, своє клопотання про закриття провадження у справі, представник Публічного акціонерного товариства "Фінанс Банк" обґрунтовував фактами встановленими в ухвалі Дарницького районного суду м. Києва від 07.08.2015 року.

У той же час, згідно відомостей з Єдиного державного реєстру судових рішень, ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 24 листопада 2015 року, ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 07.08.2015 року скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно ч. 4 ст. 78 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції після 15.12.2017 року) обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Як вбачається з вказаної вище ухвали Апеляційного суду м. Києва від 24 листопада 2015 року, скасовуючи ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 07.08.2015 року, судом було взято до уваги те, що представником ОСОБА_1 надано копію свідоцтва посольства України в Ірландії від 29 вересня 2015 року, згідно якого ОСОБА_1 є живим та проживає у м. Дублін. Також представником ОСОБА_1 надано до суду ксерокопію паспорта останнього із відміткою про перетин кордону України у жовтні 2015 року.

Таким чином, з урахуванням вищенаведеного вище, суд приходить до переконання про відсутність підстав для задоволення клопотання представника Публічного акціонерного товариства "Фінанс Банк", та відповідно закриття провадження у справі на підставі п. 5 ч. 1 ст. 238 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись пунктом 1, 5 частини першої статті 238, статтею 248 Кодексу адміністративного судочинства України, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання представника Публічного акціонерного товариства "Фінанс Банк" відмовити.

Закрити провадження у справі №826/15579/15, з підстав не належності розгляду за правилами адміністративного судочинства

Копії ухвали про закриття провадження у справі невідкладно надіслати сторонам.

Роз'яснити позивачу, що повторне звернення з тими самими позовними вимогами не допускається.

У випадку оскарження ухвали позовні матеріали будуть скеровані до апеляційної інстанції разом з апеляційною скаргою.

Відповідно до частини 2 статті 238 КАС України Ухвала суду про закриття провадження у справі може бути оскаржена.

Відповідно до ч. 2 ст. 256 КАС України ухвала, постановлена судом під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями). Згідно ч. 1 ст. 295 та ч. 1 ст. 297 КАС України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п/п. 15.5 п. 15 Розділу VII «Перехідні положення» КАС України в редакції Закону № 2147-VIII до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя В.В. Амельохін