Справа № 607/2769/18
Суддя: Шавель Руслан Миронович
Дата ухвалення: 2018-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2018 рокуЛьвів№ 857/1120/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Кузьмича С.М. та Сапіги В.П.,

з участю секретаря судового засідання - Бедрій Х.П.,

а також сторін (їх представників):

від позивача ОСОБА_1;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської обл. від 05.07.2018р. в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 патрульної поліції у Тернопільській обл. Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (суддя суду І інстанції: ОСОБА_3; час та місце ухвалення рішення суду І інстанції: 12 год. 15 хв. 05.07.2018р., м.Тернопіль),-

В С Т А Н О В И В:

18.02.2018р. позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив скасувати постанову серії БР № 035315 від 15.01.2018р. за ч.1 ст.126, ст.121 КУпАП про застосування адміністративного стягнення штрафу в розмірі 425 грн.; закрити провадження по адміністративній справі стосовного нього в скоєнні адміністративного правопорушення (а.с.1-3).

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської обл. від 05.07.2018р. у задоволенні заявленого позову відмовлено (а.с.46-48).

Не погодившись із винесеним судовим рішенням, його оскаржив позивач ОСОБА_1, який покликаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело до невірного вирішення спору, просить рішення суду скасувати та прийняти нову постанову, якою заявлені позовні вимоги задовольнити (а.с.51-53. 69-71).

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що відповідачем не виконано покладений на нього процесуальним законом обовязок доведення вини позивача у вчиненні інкримінованих порушень; судом не враховані доводи позивача щодо порушення процедури розгляду адміністративної справи, зокрема, стосовно незабезпечення права на правову допомогу, відкладення розгляду справи, непроведення розгляду справи за місцем знаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення, юрисдикція якого поширюється на відповідну адміністративно-територіальну юрисдикцію.

Також відповідачем представлені неналежні докази, оскільки відеозапис з місця розгляду справи здійснений технічним засобом, відомості про який є невідомими.

Відповідачем ОСОБА_2 патрульної поліції у Тернопільській обл. Департаменту патрульної поліції скеровано до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, в якому останній вважає її необґрунтованою і такою, що не підлягає до задоволення. Наголошує на тому, що суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального та процесуального права та ухвалив законне і справедливе судове рішення (а.с.84-86).

Заслухавши суддю-доповідача, позивача на підтримання поданої скарги, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що подана скарга не підлягає до задоволення, з наступних мотивів.

Як встановлено судом першої інстанції, о 01 год. 10 хв. 15.01.2018р., позивач на автодорозі М09 «Тернопіль - Львів - Рава-Руська» керував легковим автомобілем марки «Chery SQR», номерний знак НОМЕР_1, у якого в темну пору доби не горіла лампа лівої фари в режимі ближнього світла, а також на законну вимогу працівника поліції не предявив поліс обовязкового страхування власників наземних транспортних засобів, чим не дотримався вимог п.2.4 «ґ» та п.31.4.3 «в» Правил дорожнього руху /ПДР/.

На підставі наведеного, поліцейським роти № 1 батальйону УПП в Тернопільській обл. ДПП рядовим поліції ОСОБА_4 винесено постанову серії БР № 035315 від 15.01.2018р. про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, згідно якої позивача визнано винним у вчиненні правопорушень, передбачених ч.1 ст.121 та ч.1 ст.126 КУпАП, і накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. (а.с.16).

Обставини вчинення правопорушення стверджуються складеною постановою у справі про адміністративне правопорушення, із змісту якої чітко убачаються час та місце вчинення правопорушення, а також особа, яку притягнуто до відповідальності.

Також відповідачем представлені відеоматеріали з нагрудної камери інспектора поліції, номер відеореєстратора ВО-00058, про що вчинена відповідна відмітка в спірній постанові відповідача (а.с.16, 37).

Відмовляючи у задоволенні заявленого позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до досліджених під час судового розгляду справи доказів в інспектора поліції були достатні підстави для притягнення позивача до адміністративної відповідальності. При цьому, позивачем не доведено перед судом обставин про те, що в його розглядуваних діях не було складу інкримінованих адміністративних правопорушень.

Колегія суддів вважає, що правові підстави для задоволення заявленого позову є відсутніми з огляду на наступні обставини.

Оскаржувана постанова по справі про адміністративне правопорушення відповідає дійсним обставинам справи, винесена з дотриманням норм чинного законодавства, стягнення накладено в межах санкції статті за вчинене правопорушення.

Так, згідно постанови у справі про адміністративне правопорушення серії БР № 035315 від 15.01.2018р., яка складена у встановленому порядку, о 01 год. 10 хв. 15.01.2018р., позивач на автодорозі М09 «Тернопіль Львів - Рава-Руська» керував легковим автомобілем марки «Chery SQR», номерний знак НОМЕР_1, у якого в темну пору доби не горіла лампа лівої фари в режимі ближнього світла, а також на законну вимогу працівника поліції не предявив поліс обовязкового страхування власників наземних транспортних засобів, чим не дотримався вимог п.2.4 «ґ» та п.31.4.3 «в» ПДР.

В частині правомірності притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності колегія суддів враховує наступне.

Згідно ч.1 ст.121 КУпАП керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів, тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до п.31.4.3 «в» ПДР, затв. постановою КМ України № 1306 від 10.10.2001р., забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам - зовнішні світлові прилади, зокрема, не горить лампа лівої фари в режимі ближнього світла.

Згідно ч.1 ст.126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»), тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до п.2.1 «ґ» ПДР, затв. постановою КМ України № 1306 від 10.10.2001р., водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі, зокрема, чинний договір обовязкового страхування цивільної відповідальності власника транспортного засобу в разі укладення такого договору.

За приписами п.2.4 ПДР на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред'явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Матеріалами справи стверджується, що о 01 год. 10 хв. 15.01.2018р., позивач на автодорозі М09 «Тернопіль Львів - Рава-Руська» керував легковим автомобілем марки «Chery SQR», номерний знак НОМЕР_1, у якого в темну пору доби не горіла лампа лівої фари в режимі ближнього світла, а також на законну вимогу працівника поліції не предявив поліс обовязкового страхування власників наземних транспортних засобів, чим не дотримався вимог п.2.4 «ґ» та п.31.4.3 «в» ПДР.

Вказані обставини стверджуються представленими відповідачем відеоматеріалами, з яких чітко та однозначно убачається, що за кермом автомобіля перебував позивач, останній керував транспортним засобом, в якого не горіла лампа лівої фари в режимі ближнього світла у темну пору доби, а також на вимогу поліцейських не предявив поліс обовязкового страхування власників наземних транспортних засобів.

При цьому колегія суддів враховує, що визначене у спірній постанові серії БР № 035315 від 15.01.2018р. стягнення у виді штрафу накладено відповідачем із урахуванням вимог ч.2 ст.36 КУпАП, згідно яких якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Стосовно правильності оцінки наявних у справі доказів колегія суддів виходить з того, що відповідно до приписів КУпАП:

ст.222 - органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частина перша статті 44, стаття 441, частина друга статті 106-1, частини перша, друга, третя, четверта і шоста статті 109, стаття 110, частина третя статті 114, частина перша статті 115, стаття 116-2, частина друга статті 117, частини перша і друга статті 119, частини перша, друга, третя, п'ята і шоста статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга і третя статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1 - 126, частини перша, друга і третя статті 127, статті 128 - 129, стаття 132-1, частини перша, друга та п'ята статті 133, частини третя, шоста, восьма, дев'ята, десята і одинадцята статті 133-1, частина друга статті 135, стаття 136 (за винятком порушень на автомобільному транспорті), стаття 137, частини перша, друга і третя статті 140, статті 148, 151, статті 161, 164-4, статтею 175-1 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статтями 176, 177, частини перша і друга статті 178, статті 180, 181-1, частина перша статті 182, статті 183, 184, 189-2, 192, 194, 195).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Уповноваженими працівниками підрозділів Національної поліції штраф може стягуватися на місці вчинення адміністративного правопорушення незалежно від розміру виключно за допомогою безготівкових платіжних пристроїв.

ст.251 - доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

ст.258 - протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі (ч.2).

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу (ч.4).

Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення (ч.5).

Відповідно до п.10 розділу ІІІ затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затв. наказом МВС України № 1395 від 07.11.2015р., поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Таким чином, нормами КУпАП передбачено спрощений порядок фіксування адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, при цьому посадова особа має право винести безпосередньо постанову у справі про адміністративне правопорушення.

В частині оцінки як доказу по справі представлених інспектором поліції відеоматеріалів колегія суддів враховує, що із змісту таких можливо встановити час та місце вчинення розглядуваного правопорушення, а також особу, яка його вчинила, тобто, представлені відеоматеріали узгоджуються з іншими доказами по справі.

Окрім цього, в колегії суддів не виникає будь-яких сумнівів у тому, що вказаний відеозапис проводився інспектором поліції під час допущення порушення ПДР; не здобуто доказів його необєктивності чи недійсності під час судового розгляду справи; вказаний відеозапис долучений до спірної постанови, також у ній наведений номер відеореєстратора ВО-00058.

Водночас, колегія суддів підкреслює, що позивач не спростовує наявності в його діях інкримінованих правопорушень, однак наполягає на тому, що розгляд справи проведено відповідачем без дотримання відповідної процедури, також відповідачем не виконано свого обовязку по доведенню вини позивача.

Аналізуючи доводи апеляційної скарги колегія суддів враховує, що твердження апелянта про допущені інспектором поліції порушення під час винесення постанови про накладення штрафу не знайшли свого обєктивного підтвердження під час розгляду справи в суді.

Покликання апелянта на неправомірні дії з боку інспектора поліції, допущені під час складання спірної постанови, є необґрунтованими, оскільки будь-яких доказів наявності таких дій суду не представлено; також з приводу цих порушень апелянтом подавалася скарга від 25.01.2018р. на дії інспектора поліції до органів Національної поліції (а.с.17-18).

За результатами розгляду цієї скарги відповідачем складено висновок від 05.02.2018р., яким скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а спірну постанову про накладення адміністративного стягнення - без змін (а.с.40-42).

Також до справи долучені письмові пояснення інспектора роти № 1 батальйону УПП в Тернопільській обл. ДПП лейтенанта поліції ОСОБА_5, який спільно з рядовим поліції ОСОБА_4 зупинили транспортний засіб під керуванням позивача (а.с.39), якими спростовуються твердження позивача про допущені порушення під час розгляду адміністративної справи.

Колегія суддів звертає увагу на те, що із долученого до відзиву диску DVD з відеозаписом з нагрудної камери поліцейського № ВО 00058 вбачається, що перед складанням спірної постанови інспектором поліції позивачеві було роз'яснено права, передбачені ст.268 КУпАП, в тому числі, на користування юридичною допомогою адвоката.

Після цього позивач заявив, що він має намір скористатися правовою допомогою, висловлював намір зателефонувати адвокату, однак жодних дій направлених на реалізацію цього наміру не вчиняв, обмежуючись емоційним обуренням відхилення працівниками поліції клопотання про застосування до нього усного попередження за вчинення адміністративного правопорушення. Також змісту відеозапису не фіксує надходження жодних клопотань ОСОБА_1 про відкладання розгляду справи на інший час з метою ефективної реалізації права на правову допомогу.

За наведених обставин, на орган, котрий розглядав справу про адміністративне правопорушення стосовно позивача, покладався обов'язок роз'яснити право ОСОБА_1 на користування юридичною допомогою адвоката та забезпечити умови реалізації цього права, проте жодним чином законодавством не покладено на відповідача обов'язок забезпечити присутність адвоката на місці події.

В цій частині колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідачем з урахуванням принципу «раціонального сумніву» доведено правові підстави для реалізації наданих йому повноважень, аналогічно цьому в справі ЄСПЛ «Пономарьов проти України» від 03.04.2008р. вказано, що сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для сумніву, що відповідач діяв неправомірно. Навпаки, відповідно до п.2 ст.90 КАС України ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Пояснення позивача вказують лише на його намагання уникнути несприятливих для нього наслідків у зв'язку із притягненням до адміністративної відповідальності, але не вказують на неправомірність дій відповідача.

Перед судом не доведено порушення відповідачем будь-яких правових норм щодо розгляду справи на місці вчинення адміністративного правопорушення, не встановлено невикористання відповідачем передбачених законом засобів доказування, обов'язковість використання яких була б встановлена законом, відхилення клопотання про надання позивачу можливості скористатись правовою допомогою.

Окрім цього, рішенням Конституційного Суду України від 26.05.2015р. у справі № 5-рп/2015 визначено, що положення ч.1 ст.276 КУпАП України, яке передбачає, що «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення «за місцем його вчинення» визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Разом з тим, зміни законодавства, якими надано уповноваженим особам Національної поліції право не складати протоколи про адміністративні правопорушення та виносити постанови по справах про адміністративні правопорушення на місці вчинення порушень, мали місце після винесення вищевказаного рішення Конституційного Суду України. Зокрема, Закон України № 596-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» був прийнятий 14.07.2015р. та вступив в дію з 08.08.2015р.

На реалізацію положень наведеного Закону наказом МВС України № 1395 від 07.11.2015р. затверджено Інструкцію з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі.

За таких умов висновки рішення Конституційного Суду України від 26.05.2015р. у справі № 5-рп/2015 слід застосовувати із врахуванням законодавчих змін, які відбулися у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху після 26.05.2015р.

Звідси, уповноваженим органам та посадовим особам надана законом можливість розглядати справи про адміністративні правопорушення та складати постанови по них на місці вчинення правопорушення в сфері безпеки дорожнього руху.

Зокрема, відповідно до ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань:

виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення;

вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення;

у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Доводи апелянта в іншій частині на правомірність прийнятого рішення суду не впливають та висновків суду не спростовують.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про те, що заявлений позов є безпідставним та необґрунтованим, через що не підлягає до задоволення.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування рішення колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст.139, 243, 272, 286, 310, п.1 ч.1 ст.315, ст.316, ч.1 ст.321, ст.ст.322, 325 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської обл. від 05.07.2018р. в адміністративній справі № 607/2769/18 залишити без задоволення, а вказане рішення суду без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і не може бути оскаржена у касаційному порядку.

Головуючий суддя ОСОБА_6
судді ОСОБА_7
ОСОБА_8
Дата складення повного судового рішення: 25.10.2018р.