Справа № 820/2753/18
Суддя: Ральченко І.М.
Дата ухвалення: 2018-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий І інстанції: Заічко О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2018 р. Справа № 820/2753/18
Харківський апеляційний адміністративний суд у складі:

судді-доповідача: ОСОБА_1,

суддів: Бершова Г.Є. , Катунова В.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Міністерства оборони України на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 17.05.2018, повний текст складено 18.05.18 по справі № 820/2753/18

за позовом ОСОБА_2

до Міністерства оборони України , Харківського обласного військового комісаріату

про визнання протиправним та скасування рішення, зобовязання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом, у якому просив визнати протиправним та скасувати п. 37 протоколу № 4 від 19.01.2018 р. рішення Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, повязаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та призначенням компенсаційних сум; зобовязати Харківський обласний військовий комісаріат подати висновок за формою (додаток 13 Наказу № 530) з урахуванням раніше виплаченої суми та документи до нього розпорядникові бюджетних коштів Міністерства Оборони України про виплату (доплату) ОСОБА_2 одноразової грошової допомоги з дотриманням розмірів одноразової грошової допомоги передбаченої ст. 16-2 Закону від 20.12.1991 № 2011-XII (в редакції Закону № 2004-VІІІ від 6 квітня 2017 року) у Порядку затвердженим Постановою КМУ № 975 від 25.12.2013 р., та Наказом Міністерства Оборони України № 530 від 14.08.2014 року; зобовязати Міністерство оборони України вирішити питання про перерахунок та призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_2 з дотриманням розмірів одноразової грошової допомоги передбаченої ст. 16-2 Закону від 20.12.1991 № 2011-XII (в редакції Закону № 2004-VIII від 6 квітня 2017 року) у Порядку затвердженим Постановою КМУ № 975 від 25.12.2013 р., та Наказом Міністерства Оборони України № 530 від 14.08.2014 року, з урахуванням раніше виплаченої суми.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 17.05.2018 року позовні вимоги задоволено.

Визнано протиправним та скасовано п. 37 протоколу №4 від 19.01.2018р. рішення Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, повязаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та призначенням компенсаційних сум.

Зобовязано Харківський обласний військовий комісаріат подати висновок за формою (додаток 13 Наказу № 530) з урахуванням раніше виплаченої суми та документи до нього розпорядникові бюджетних коштів Міністерства Оборони України про виплату (доплату) ОСОБА_2 одноразової грошової допомоги з дотриманням розмірів одноразової грошової допомоги передбаченої ст. 16-2 Закону від 20.12.1991 № 2011-XII (в редакції Закону № 2004-VІІІ від 6 квітня 2017 року) у Порядку затвердженим Постановою КМУ № 975 від 25.12.2013 р., та Наказом Міністерства Оборони України № 530 від 14.08.2014 року.

Зобовязано Міністерство оборони вирішити питання про перерахунок та призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_2 з дотриманням розмірів одноразової грошової допомоги передбаченої ст. 16-2 Закону від 20.12.1991 № 2011-XII (в редакції Закону № 2004-VIII від 6 квітня 2017 року) у Порядку затвердженим Постановою КМУ № 975 від 25.12.2013р., та Наказом Міністерства Оборони України № 530 від 14.08.2014 року, з урахуванням раніше виплаченої суми.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, Міністерство оборони України подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права просило скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги заявник посилаються на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

На підставі п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження, у зв'язку з чим, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційні скарги підлягають задоволенню з огляду на таке.

Як встановлено судовим розглядом, ОСОБА_2 проходив строкову військову службу в період з 18 жовтня 1982 року по 04 лютого 1985 року (в/ч 2033), в тому числі у складі діючої армії під час бойових дій (виконання інтернаціонального обов'язку) в Демократичній Республіці Афганістан.

У 1984 році позивач отримав поранення (контузію головного мозку), пов'язані з виконанням обов'язків військової служби при перебуванні в країні (ДРА), де велись бойові дії, внаслідок, чого в подальшому отримав інвалідність.

Відповідно до довідки МСЕК від 28.09.2015 року позивачу була встановлена ІІ група інвалідності з 15.09.2015 року, з причин причини поранення, контузії та захворювання, пов'язаними з виконанням обов'язків військової служби.

07.04.2016 р. позивач звернувся із заявою про виплату одноразової грошової допомоги відповідно до Порядку, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 975 від 25.12.2013 р. у зв'язку із встановленням інвалідності.

Рішень про призначення одноразової грошової допомоги стосовно позивача не приймалось.

Рішенням засідання Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов'язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, від 18.08.2017 року протокол № 85 п. 33 позивачу відмовлено у призначені одноразової грошової допомоги з мотивів звільнення позивача з Прикордонних військ КДБ СРСР та ненадання заявником документів про обставини поранення.

Постановою Ленінського районного суду м. Харкова від 10.10.2017 року по справі № 642/4577/17 задоволено позовні вимоги ОСОБА_2 до Харківського обласного військового комісаріату, Міністерства оборони України про визнання дії та рішення протиправними та зобов'язання вчинити певні дії.

Визнано протиправним та скасовано п. 33 протоколу №85 від 18.08.2017р. рішення Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов'язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та призначенням компенсаційних сум.

Визнано протиправною відмову Міністерства оборони України в призначенні і виплаті одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей» ОСОБА_2

Зобов'язано Харківський обласний військовий комісаріат повторно подати висновок за формою (додаток 13 Наказу №530) та документи до нього розпорядникові бюджетних коштів Міністерства оборони України про виплату ОСОБА_2 одноразової грошової допомоги з дотриманням вимог: Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей», Порядку затвердженим Постановою КМУ № 975 від 25.12.2013 р., та Наказу Міністерства оборони України № 530 від 14.08.2014 р.

Зобов'язано Міністерство оборони України вирішити питання щодо призначення та нарахування одноразової грошової допомоги ОСОБА_2 згідно: Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей» у Порядку затвердженим Постановою КМУ № 975 від 25.12.2013 р. та Наказом Міністерство оборони України № 530 від 14.08.2014 р.

В подальшому, на виконання зазначеної постанови суду у справі № 642/4577/17 Міністерством оборони України в особі Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов'язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та призначенням компенсаційних сум, прийнято рішення, оформлене протоколом № 4 від 19.01.2018 р., п.37, якого вирішено призначити позивачу одноразової допомоги у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, що становить 275600 грн.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що при вирішенні даного адміністративного спору підлягають застосуванню положення Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо підвищення рівня соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей" № 2004-VIII, зокрема, (в редакції Закону № 2004-VIII 6 квітня 2017 року), яка набрала чинності 07.05.2017.

Колегія суддів не погоджується із висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до ст. 41 Закону України "Про військовий обов'язок і військову службу" виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов'язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов'язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Згідно з ч. 1 ст. 16 Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов'язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

За положеннями п. 4 ч. 2 ст. 16 цього Закону одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов'язків військової служби або внаслідок захворювання, пов'язаного з виконанням ним обов'язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.

Спірним у даній справі є право позивача на отримання одноразової грошової допомоги за Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо підвищення рівня соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей" в редакції Закону № 2004-VIII 6 квітня 2017 року № 2004-VIII, у розмірі, що визначена підпунктом б) частини 1 статті 16-2 вказаного Закону - 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року.

Так, Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо підвищення рівня соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей", який набрав чинності 07.05.2017, ст. 16-2 Закону викладена у наступній редакції: 1. Одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі: а) 750-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов'язаного або резервіста у випадках, зазначених у підпункті 1 пункту 2 статті 16 цього Закону; 500- кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов'язаного або резервіста у випадках, зазначених у підпунктах 2-3 пункту 2 статті 16 цього Закону; б) 400-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності І групи, 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності II групи, 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності III групи (підпункт 4 пункту 2 статті 16 цього Закону).

Одноразова грошова допомога у випадках, зазначених у підпунктах 5-9 пункту 2 статті 16 цього Закону, призначається і виплачується залежно від встановленої військовослужбовцю, військовозобов'язаному або резервісту інвалідності та ступеня втрати ним працездатності у розмірі, визначеному Кабінетом Міністрів України. При цьому у випадках, зазначених у підпункті 5 пункту 2 статті 16 цього Закону, розмір одноразової грошової допомоги не може бути меншим за 70-кратний прожитковий мінімум, встановлений законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року.

Відповідно до п. 2 "Прикінцевих положень" Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо підвищення рівня соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей" дія цього Закону не поширюється на осіб, стосовно яких до набрання чинності цим Законом прийнято рішення про призначення та виплату їм одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), встановлення інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності або які отримали замість зазначеної допомоги інші компенсаційні виплати відповідно до законодавства.

Відповідно до протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, повязаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум № 4 від 19.01.2018 р., на виконання постанови Ленінського районного суду м. Харкова від 10.10.2017 року по справі № 642/4577/17 прийнято рішення про призначення допомоги ОСОБА_2, у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності у розмірі 275600 грн.

Таким чином, рішення щодо призначення ОСОБА_2 одноразової грошової допомоги, передбаченої ст. 16-2 Закону від 20.12.1991 № 2011-XII, прийнято відповідачем 19.01.2018 р.

Отже, до набрання чинності Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо підвищення рівня соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей" від 6 квітня 2017 року № 2004-VIII не було прийнято жодного рішення про призначення позивачу одноразової грошової допомоги.

Таким чином, для правильного вирішення справи необхідно встановити, чи розповсюджується на позивача право на отримання одноразової грошової допомоги в збільшеному розмірі, як на особу, щодо якої рішення про призначення та виплату одноразової грошової допомоги у разі встановлення інвалідності на виконання судового рішення станом на день набрання чинності Закону № 2004-VIII ще не прийнято.

Колегія суддів зазначає, що стаття 16-2 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей" (в редакції Закону № 2004-VIII) розповсюджується на категорії військовослужбовців, які зазначені підпункт 4 пункту 2 статті 16 цього Закону, а саме: військовослужбовці (крім військовослужбовців строкової служби) інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов'язків військової служби або внаслідок захворювання, пов'язаного з виконанням ним обов'язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.

Отже, положення ст. 16-2 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей" (в редакції Закону України № 2004-VIII від 06.04.2017) не підлягає застосуванню у спорах за участю військовослужбовців строкової служби.

В ході судового розгляду справи встановлено, що ОСОБА_2 проходив строкову військову службу, у звязку з чим не набув права на отримання одноразової грошової допомоги у розмірі 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, яка передбачена Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей" (в редакції Закону України № 2004-VIII від 06.04.2017).

На підставі викладеного, колегія не погоджується із висновками суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог та необхідність їх задоволення.

Відповідно до ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції повність або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення, є, зокрема, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Згідно з ч. 2 ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Отже, колегія суддів, приходить до висновку про скасування рішення суду першої інстанції із прийняттям нового про відмову у задоволенні позову ОСОБА_2

Керуючись ст. 243, 250, 311 , 315, 317 , 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Міністерства оборони України - задовольнити.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 17.05.2018 по справі № 820/2753/18 - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову ОСОБА_2 до Міністерства оборони України, Харківського обласного військового комісаріату про визнання протиправним та скасування рішення, зобовязання вчинити певні дії - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя-доповідач ОСОБА_1
Судді ОСОБА_3 ОСОБА_4