Справа № 2540/2953/18
Суддя: Скалозуб Ю.О.
Дата ухвалення: 2018-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 жовтня 2018 року Чернігів Справа № 2540/2953/18

Чернігівський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Скалозуба Ю.О., за участю секретаря Терехової Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу

за позовомГоловного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області
до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1
про стягнення податкового боргу
У С Т А Н О В И В:

Головне управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області (надалі також - ГУ ДФС у Чернігівській області, позивач) звернулось до суду з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (надалі - ФОП ОСОБА_1, відповідач) про стягнення податкового боргу з орендної плати за землю в сумі 121423,58 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що між відповідачем та Чернігівською міською радою укладено договір оренди земельної ділянки. Пунктом 288.7 статті 288 Податкового кодексу України передбачено, що податковий період, порядок обчислення орендної плати за земельну ділянку, строк сплати та порядок її зарахування до бюджетів застосовується відповідно до вимог статей 285 - 287 цього розділу. Базовим податковий періодом для плати за землю є календарний рік, який починається 1 січня і закінчується 31 грудня того ж року, що визначено статтею 285 ПК України. Обов'язок визначити суму податкового зобов'язання з плати за землю для фізичних осіб покладається на контролюючий орган відповідно до п.286.5 ст.286 ПК України, за змістом якого нарахування фізичним особам сум податку проводиться контролюючими органами (за місцем знаходження земельної ділянки), які надсилають (вручають) платникові податкове повідомлення-рішення про внесення податку у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу. Позивач визначив відповідачу орендну плату за земельні ділянки прийнявши відповідні повідомлення-рішення, які надіслані відповідачу з дотриманням вимог пункту 58.3 статті 58 ПК України та вручені особисто відповідачу. Зазначені податкові повідомлення-рішення відповідачем не оскаржувались, а тому відповідно до пункту 56.17 ст.56 ПК України такі грошові зобов'язання є узгодженими. Відповідач узгоджені грошові зобов'язання не виконав, у зв'язку з чим вони набули статусу податкового боргу.

Відповідач у встановлений судом строк відзиву на позовну заяву не направив.

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 29.08.2018 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративний справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи та проведення судового засідання.

Розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

Між фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 та Чернігівською міською радою 25.06.2012 укладено договір оренди земельної ділянки № 1517. Термін дії договору - до 31.05.2019.

ГУ ДФС у Чернігівській області, відповідно до п. 286.5 ст. 286, п. 287.5 ст. 287 Податкового кодексу України визначило відповідачу орендну плату за земельні ділянки прийнявши податкові повідомлення-рішення:

- № 146-1301 від 19.05.2016, яким визначено податкове зобов'язання на суму 54031,18 грн (повернуто не врученим з відміткою поштового відділення «за закінченням терміну зберігання);

- № 195-1304 від 24.05.2017, яким визначено податкове зобов'язання на суму 57273,02 грн (отримано особисто 03.07.2017);

- № від 16.11.2017, яким визначено податкове зобов'язання на суму 5423,20 грн (отримано особисто 18.11.2017).

Зазначені податкові повідомлення-рішення направлені відповідачу поштою за зареєстрованим місцем проживання.

ГУ ДФС у Чернігівській області направлено відповідачу податкову вимогу форми Ф № 4675-25 від 13.10.2015, яка повернулась без вручення, за закінченням терміну зберігання.

Вважаючи, що податкові зобов'язання відповідач не виконує, у зв'язку з чим виник податковий борг з орендної плати за землю, ГУ ДФС у Чернігівській області звернулось до суду за стягненням вказаного боргу.

Надаючи нормативно-правову оцінку обставинам справи, суд зазначає таке.

Відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним та Цивільним кодексами України, Законом України «Про оренду землі» (далі - Закон № 161), іншими законами України та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди.

Договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства (ст. 13 Закону № 161).

Однією з істотних умов договору оренди землі між орендодавцем та орендарем є орендна плата із зазначенням розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату (ст. 15 Закону № 161).

Порядок зміни орендної плати встановлено ст. 23 Закону № 161, відповідно до якої за згодою сторін орендна плата переглядається за земельні ділянки, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб.

Орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності - обов'язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою (пп. 14.1.136 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України).

Згідно з п. 288.7 ст.288 Податкового кодексу України податковий період, порядок обчислення орендної плати, строк сплати та порядок її зарахування до бюджетів застосовується відповідно до вимог статей 285 - 287 цього розділу.

Відповідно до п. 286.2 ст. 286 Податкового кодексу України, платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянка податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми різними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов'язку подання щомісячних декларацій. При поданні першої декларації (фактичного початку діяльності як платника плати за землю) разом з нею подається довідка (витяг) про розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки, а надалі така довідка подається у разі затвердження нової нормативної грошової оцінки землі.

Пунктом 288.1 ст. 288 Податкового кодексу України визначено, що підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки. Органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування, які укладають договори оренди землі, повинні до 1 лютого подавати контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки переліки орендарів, з якими укладено договори оренди землі на поточний рік, та інформувати відповідний контролюючий орган про укладення нових, внесення змін до існуючих договорів оренди землі та їх розірвання до 1 числа місяця, що настає за місяцем, у якому відбулися зазначені зміни.

Платником орендної плати є орендар земельної ділянки, об'єктом оподаткування - земельна ділянка, надана в оренду (п. 288.2 - 2883 ст. 288 Податкового кодексу України).

Згідно з пп. 288.5.1 п. 288.5 ст. 288 Податкового кодексу України (у редакції, що діяла з 01.01.2017), розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою розміру земельного податку, встановленого для відповідної категорії земельних ділянок на відповідній території.

Відповідно до п. 289.1, 289.2 ст. 289 Податкового кодексу України для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин здійснює управління у сфері оцінки земель та земельних ділянок. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин за індексом споживчих цін за попередній рік щороку розраховує величину коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель, на який індексується нормативна грошова оцінка сільськогосподарських угідь, земель населених пунктів та інших земель несільськогосподарського призначення за станом на 1 січня поточного року, що визначається за формулою: Кi = І:100, де І - індекс споживчих цін за попередній рік.

Відповідно до п. 286.5 ст. 286 Податкового кодексу України нарахування фізичним особам сум податку проводиться контролюючими органами (за місцем знаходження земельної ділянки), які надсилають (вручають) платникові за місцем його реєстрації до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу.

Згідно п. 287.5 ст. 287 Податкового кодексу України податок фізичними особами сплачується протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення.

Підпунктом 14.1.156 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що податкове зобов'язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).

За визначенням, наведеним у пп.14.1.39 пункту 14.1 статті 14 ПК України грошове зобов'язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Згідно пп. 56.17.3 п. 56.17 ст. 56 Податкового кодексу України процедура адміністративного оскарження закінчується днем отримання платником податків рішення центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику.

День закінчення процедури адміністративного оскарження вважається днем узгодження грошового зобов'язання платника податків.

В свою чергу, відповідно до п. 56.18 ст. 56 Податкового кодексу України з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення - рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення.

Станом на час розгляду даної справи, ОСОБА_1 до суду з позовом не звертався, а тому, враховуючи вимоги статті 56 Податкового кодексу України ці грошові зобов'язання є узгодженими.

Відповідач узгоджені грошові зобов'язання не виконав, у зв'язку з чим вони набули статусу податкового боргу відповідно до підпункту 14.1.175 пункту 14.1 ст.14 ПК України, яким визначено, що податковий борг - це сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Підпунктом 59.1 статті 59 ПК України встановлено, що у разі коли у платника податків виник податковий борг контролюючий орган надсилає йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання податкових повідомлень - рішень.

Податкова вимога надіслана відповідачу в порядку, встановленому п.58.3 ст.58 ПК України та вважається врученою, враховуючи вимоги п. 58.3 ст. 58 Податкового кодексу України.

У відповідності до п.п.16.1.4 п.16.1. ст. 16 ПК України платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлені цим Кодексом.

Згідно п.87.11 ст. 87 Податкового кодексу України орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи. Стягнення податкового боргу за рішенням суду здійснюється державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, дійшов висновку щодо правомірності податкових повідомлень-рішень, а як наслідок, задоволення позовних вимог Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області в повному обсязі.

Судові витрати відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст. ст.139, 227, 241-243, 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області задовольнити повністю.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 податковий борг в сумі 121423 (сто двадцять одна тисяча чотириста двадцять три) грн 58 коп. з орендної плати з фізичних осіб на р/р 5002 УК у м.Чернігові/м.Чернігів/18010900, код 38054398, Казначейство України (ЕАП), МФО 899998.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Позивач: Головне управління ДФС у Чернігівській області, вул. Реміснича, 11, м. Чернігів, 14000, .

Відповідач: Фізична особа-підприємець ОСОБА_1, АДРЕСА_1, 14000, ІПН НОМЕР_2.

Дата складення повного рішення суду - 25.10.2018.

Суддя Ю. О. Скалозуб