Справа № 2140/1678/18
Суддя: Дмитрієва О.О.
Дата ухвалення: 2018-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2018 р.м. ХерсонСправа № 2140/1678/18

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Дмитрієвої О.О.,

при секретарі: Бондарчук О.О.,

за участю:

представника позивача - Сонька В.В.;

представника відповідача - Бондар І.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Спеціалізована механізована колона №23" до Державної фіскальної служби України про визнання протиправним та скасування рішення від 03.01.2018 р. № 530349/35329851 та зобов'язання вчинити певні дії,

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Спеціалізована механізована колона № 23" (далі - позивач, ТОВ "СМК № 23") звернулось до суду із адміністративним позовом до Державної фіскальної служби України (далі - відповідач, ДФС) про визнання протиправним рішення комісії Державної фіскальної служби України від 03.01.2018 року № 530349/35329851, яким відмовлено позивачу у реєстрації податкової накладної від 16.11.2017 року № 51 в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Ухвалою суду від 21.08.2018 р. суддею Морською Г.М. позовна заява залишена без руху з наданням позивачу десятиденного строку з дня отримання даної ухвали на усунення недоліків.

Розпорядженням керівника апарату Херсонського окружного адміністративного суду №135 від 28.08.2018р. з метою дотримання принципу розумного строку розгляду даної справи та у зв'язку з перебуванням судді Морської Г.М. у відпустці призначено проведення повторного автоматизованого розподілу судової справи № 2140/1678/18.

Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу справ між суддями головуючим суддею визначена суддя Дмитрієва О.О.

06.09.2018 р. позивач вимоги суду виконав, недоліки позову усунув. Ухвалою суду від 10.09.2018 р. прийнято до провадження та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено справу до судового розгляду на 17.10.2018 р. на 14 год. 30 хв.

17.10.2018 р. судове засідання не відбулося, а слухання справи було відкладено на 24.10.2018 р. у зв'язку з неприбуттям у судове засідання представника позивача.

24.10.2018 р. сторони в судове засідання з'явилися, представник позивача просив позов задовольнити, а представник відповідача - відмовити у задоволенні позовних вимог.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Суду пояснив, що ТОВ "СМК № 23" є юридичною особою приватного права, що була створена 10.08.2007 р. Основним видом діяльності позивача є будівництво житлових і нежитлових будівель (код КВЕД 41.20). В рамках вказаного напрямку діяльності виробляються та реалізуються арочні блоки, що використовуються замовниками як склади для зберігання продукції та товарів. Специфіка вказаного виду діяльності полягає в тому, що для виробництва зазначеної продукції позивач закуповує сировину та витратні матеріали (зокрема залізо оцинковане, профнастил, металеві вироби - труби, болти, гайки, шайби, інше…, різноманітні витратні матеріали - круги відрізні, рукавиці робочі, електроди, ґрунти, фарби та багато іншого).

Позовні вимоги мотивовані тим, що за результатами проведеної перевірки контрагента на предмет його податкової «надійності» (позивачем отримано копію витягу з ТОВ «Візит», дані про взяття на облік платників податків, дані з реєстру платників ПДВ) керівництвом позивача було прийнято рішення про укладення з даним підприємством договору підряду № 16/05-1 від 16.05.2016р. про виконання робіт з виготовлення, монтажу, обшивки металевих конструкцій каркасу, часткового внутрішнього оздоблення виробничої будівлі по вул. Заводська, 23, м. Узин, Білоцерківського району Київської області відповідно до проектно-кошторисної документації, технічного завдання та кошторисної документації, узгодженої сторонами.

Так на виконання умов укладеного Договору, сторони погодили Додаток № 2 - Договірна ціна. З метою виробництва зазначених послуг, серед багатьох інших матеріалів та обладнання, зокрема ТОВ «СМК №23» було придбано:

- прокат плоский з вуглецевої сталі у ТОВ «ЕД-МАР» » на загальну суму 208 832,63 грн. (в т.ч., ПДВ 34 805,44 грн.) за видатковою накладною №659 від 25.07.2017р..;

- вироби з заліза (швелер.) у ТОВ «САВВАТС» на загальну суму 441 079,75 грн. (в т.ч. ПДВ 73 513,29 грн.), що підтверджується видатковою накладною № Ф90679 від 03.11.2017р.;

- товарний бетон В15 М200 П4 у ПП «Комфорт-сервіс» на загальну суму 24 520,00 грн. (в т.ч. ПДВ 4 006,67 грн.), що підтверджується видатковою накладною № РН-000621 від 14.07.2017р.;

Зазначені вище матеріали та інші власні матеріали ТОВ «СМК №23» з застосуванням власного обладнання, були використані для виробництва будівельних робіт за Договором. Наведені господарські операції у повному обсязі відображені у бухгалтерському обліку підприємства, що підтверджується відомостями бухгалтерського обліку (картка рахунку 131, 10, оборотно-сальдова відомість по рахунку 11, 631, 361).

Як зазначає позивач, у зв'язку з виникненням спору між сторонами щодо обсягів виконаних робіт та застосованих певних коефіцієнтів розцінок, в процесі розгляду справи № 923/846/17 господарським судом Херсонської області ухвалою від 17.11.2017р. було затверджено мирову угоду між сторонами від 09.11.2017р. та закрито провадження по справі. Так, на виконання умов Договору та мирової угоди від 09.11.2017р. ТОВ «Візит» 16.11.2017р. перерахувало на користь ТОВ «СМК № 23» грошові кошти в сумі 598 415,00 грн., у зв'язку з чим і була виписана ПН №51 від 16.11.2017р.

Окрім того, позивач зазначає у своєму позові, що в якості авансових платежів за Договором, замовником було здійснено 19.10.2017р. та 24.10.2017р. згідно платіжних доручень на суму 500 000,00 та 300 000,00 грн.

У свою чергу, за правилом першої події ТОВ «СМК №23» було виписано та направлено на реєстрацію податкові накладні №37 від 19.10.2017р. та № 39 від 24.10.2017р. Однак, реєстрацію податкової накладної №51 було зупинено, як зазначалося вище, а податкові накладні № 37 та № 39 зареєстровано без будь-яких зауважень.

За результатами здійснення господарської діяльності позивач відправив на реєстрацію податкову накладну від 16.11.2017 року № 51.

Однак, податковим органом 13.12.2017 р. зупинено реєстрацію вказаної податкової накладної та запропоновано надати додаткові пояснення та документи, що підтверджують реальність здійснення господарських операцій.

Позивач надав запитувану відповідачем інформацію та документацію, проте 03.01.2018 р. комісія ДФС України прийняла рішення № 530349/35329851 про відмову в реєстрації податкової накладної від 16.11.2017 року № 51.

Позивач вважає вказані дії відповідача протиправними оскільки, ТОВ "СМК № 23" надала відповідачу усі документи, які є у підприємства в наявності, і які підтверджують як отримання від постачальників товару, так і його реалізацію. На підставі викладеного, позивач просить задовольнити адміністративний позов в повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечив проти позову, мотивуючи тим, що 16.11.2017 року позивач засобами електронного зв'язку направив до ДФС України податкову накладну від 16.11.2017 року № 51, реєстрацію якої зупинено після виявлення відповідачем помилки відповідно до п. 201.16 ст. 201 ПК України. Так, податкова накладна відповідає критеріям оцінки ступеня ризиків визначених пунктом 6 Критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації ПН в Єдиному реєстрі податкових накладних, затверджених наказом Мінфіна України від 13.06.2017 року № 567. За результатами опрацювання системи моніторингу оцінки ризику виявлено невідповідність обсягів постачання обсягам придбання по товарах згідно УКТ ЗЕД - 2710. У зв'язку з зупиненням реєстрації позивачу запропоновано надати пояснення та/або копії документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію ПН/РК відповідно до п. «в» пп.201.16.1 п.201 ст.201 Кодексу, вичерпний перелік яких встановлено наказом МФУ від 13.06.2017 №567 та або Таблицю даних платника податків, яка передбачена пункт 4 цього наказу.

Для підтвердження реальності здійснення операцій по зупиненій реєстрації податкової накладної позивачем 28.12.2017 направлено Повідомленням №2 до ДФС України та копії документів, що на думку позивача підтверджують проведені взаємовідносини та розрахунки.

За результатами розгляду копій документів Комісією ДФС України, прийнято рішення відповідно до пп.201.16.3 п. 201.16 ст. 201 Кодексу рішення від 03.01.2018 №530349/35329851 про відмову в реєстрації податкової накладної.

Підстава зазначена ДФС України - «надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства та/або не є достатніми для прийняття комісією ДФС рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування».

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши надані сторонами докази, суд встановив наступні обставини.

10.08.2007 року ТОВ «СМК № 23» зареєстровано у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців як Товариство з обмеженою відповідальністю, основним видом діяльності якого є будівництво житлових і нежитлових

будівель; (код КВЕД - 41.20). В рамках вказаного напрямку діяльності виробляються та реалізуються арочні блоки, що використовуються замовниками як склади для зберігання продукції та товарів. Специфіка вказаного виду діяльності полягає в тому, що для виробництва зазначеної продукції позивач закуповує сировину та витратні матеріали (зокрема залізо оцинковане, профнастил, металеві вироби - труби, болти, гайки, шайби, інше…, різноманітні витратні матеріали - круги відрізні, рукавиці робочі, електроди, ґрунти, фарби та багато іншого).

На виконання умов укладеного Договору, сторони погодили Додаток № 2 - Договірна ціна. З метою виробництва зазначених послуг, серед багатьох інших матеріалів та обладнання, зокрема ТОВ «СМК №23» було придбано:

- прокат плоский з вуглецевої сталі у ТОВ «ЕД-МАР» » на загальну суму 208 832,63 грн. (в т.ч., ПДВ 34 805,44 грн.) за видатковою накладною №659 від 25.07.2017р..;

- вироби з заліза (швелер.) у ТОВ «САВВАТС» на загальну суму 441 079,75 грн. (в т.ч. ПДВ 73 513,29 грн.), що підтверджується видатковою накладною № Ф90679 від 03.11.2017р.;

- товарний бетон В15 М200 П4 у ПП «Комфорт-сервіс» на загальну суму 24 520,00 грн. (в т.ч. ПДВ 4 006,67 грн.), що підтверджується видатковою накладною № РН-000621 від 14.07.2017р.;

Зазначені вище матеріали та інші власні матеріали ТОВ «СМК №23» з застосуванням власного обладнання, були використані для виробництва будівельних робіт за Договором. Наведені господарські операції у повному обсязі відображені у бухгалтерському обліку підприємства, що підтверджується відомостями бухгалтерського обліку (картка рахунку 131, 10, оборотно-сальдова відомість по рахунку 11, 631, 361).

У зв'язку з виникненням спору між сторонами щодо обсягів виконаних робіт та застосованих певних коефіцієнтів розцінок, в процесі розгляду справи № 923/846/17 господарським судом Херсонської області ухвалою від 17.11.2017р. було затверджено мирову угоду між сторонами від 09.11.2017р. та закрито провадження по справі. Так, на виконання умов Договору та мирової угоди від 09.11.2017р. ТОВ «Візит» 16.11.2017р. перерахувало на користь ТОВ «СМК № 23» грошові кошти в сумі 598 415,00 грн., у зв'язку з чим і була виписана ПН №51 від 16.11.2017р.

В ході судового засідання було встановлено, що в якості авансових платежів за Договором, замовником було здійснено 19.10.2017р. та 24.10.2017р. згідно платіжних доручень на суму 500 000,00 та 300 000,00 грн.

У свою чергу, за правилом першої події ТОВ «СМК №23» було виписано та направлено на реєстрацію податкові накладні №37 від 19.10.2017р. та № 39 від 24.10.2017р. Однак, реєстрацію податкової накладної №51 було зупинено, як зазначалося вище, а податкові накладні № 37 та № 39 зареєстровано без будь-яких зауважень.

У відповідності до вимог п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України по здійсненим операціям з постачання товару було складено податкову накладну: № 51 від 16.11.2017 року, яку було направлено для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Згідно отриманої квитанції від Державної фіскальної служби України від 13.12.17 року податкова накладна доставлена до центрального рівня Державної податкової служби України, але її реєстрацію зупинено відповідно до п.201.16 ст.201 ПКУ. В квитанції зазначено, що "ПН/РК відповідає критеріям оцінки ступеня ризиків, визначеним пунктом 6 Критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації ПН/РК в ЄРПН, затверджених наказом МФУ від 13.06.2017 р. №567. За результатами опрацювання СМКОР виявлено невідповідність обсягів постачання обсягам придбання по товарах згідно з УКТ ЗЕД: 43.99.". Також, даною квитанцією запропоновано ТОВ «СМК № 23» надати пояснення та/або копії документів, достатні для прийняття рішення про реєстрацію ПН/РК.

На виконання п.п.201.16.2 п.201.16. ст.201 ПКУ на адресу податкового органу від ТОВ «СМК № 23» 28.12.2017 № 2, було направлене письмове пояснення та копії документів щодо підтвердження реальності здійснення господарської операції по податковій накладній, реєстрацію якої зупинено. Так, на адресу відповідача було направлено копію договору підряду № 16/05-1 від 16.05.2016р., укладений Товариством з обмеженою відповідальністю «Візит», Додаток до Договору (Договірна ціна), виписка АТ «ОТП Банк» про зарахування 16.11.2017р. коштів від ТОВ «Візит» на суму 598 415,00 грн.

Рішенням комісії Державної фіскальної служби України від 03.01.2018 року №530349/35329851 було відмовлено у реєстрації податкової накладної № 51 від 16.11.2017 року.

ТОВ «СМК № 23» вважає рішення комісії Державної фіскальної служби, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації від 03.01.2018 №530349/35329851, яким відмовлено в реєстрації податкової накладної таким, що прийняте з порушенням норм чинного законодавства, необґрунтованим і безпідставним, тому звернувся до суду з адміністративним позовом.

Вирішуючи даний спір суд виходить із наступного.

Податковий кодекс України є спеціальним законом з питань оподаткування та установлює порядок погашення зобов'язань юридичних або фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами з податків і зборів (обов'язкових платежів), нарахування і сплати пені та штрафних санкцій, що застосовуються до платників податків, визначені заходи, які вживаються контролюючим органом з метою погашення платниками податків податкового боргу.

Згідно підпунктів а, б пункту 185.1 статті 185 ПК України, об'єктом оподаткування податком на додану вартість є операції платників податку з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України та постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України.

Датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг згідно приписів норми пункту 187.1 статті 187 ПК України вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню; б) дата відвантаження товарів.

База оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (пункт 188.1 статті 188 ПК України).

Пунктом 201.10 статті 201 ПК України передбачено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 1 липня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження.

За приписами пункту 74.2 статті 74 ПК України, в Єдиному реєстрі податкових накладних забезпечується проведення постійного автоматизованого моніторингу відповідності податкових накладних/розрахунків коригування критеріям оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації таких податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Критерії оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Зібрана податкова інформація та результати її опрацювання використовуються для виконання покладених на контролюючі органи функцій та завдань, а також центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, для формування та реалізації єдиної державної податкової та митної політики (пункт 74.3 статті 74 ПК України).

Відповідно до пункту 2 Постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних" №1246 від 29.12.2010 (далі - Порядок №1246), податкова накладна електронний документ, який складається платником податку на додану вартість (далі платник податку) відповідно до вимог Податкового кодексу України в електронній формі у затвердженому в установленому порядку форматі (стандарті) та надсилається для реєстрації.

Згідно пункту 12 Порядку №1246, після надходження податкової накладної та/або розрахунку коригування до ДФС в автоматизованому режимі здійснюється їх розшифрування та проводяться перевірки: відповідності податкової накладної та/або розрахунку коригування затвердженому формату (стандарту); чинності електронного цифрового підпису, порядку його накладення та наявності права підписання посадовою особою платника податку таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; реєстрації особи, що надіслала на реєстрацію податкову накладну та/або розрахунок коригування, платником податку на момент складення та реєстрації таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; дотримання вимог, установлених пунктом 192.1 статті 192 та пунктом 201.10 статті 201 Кодексу; наявності помилок під час заповнення обов'язкових реквізитів відповідно до пункту 201.1 статті 201 Кодексу; наявності суми податку на додану вартість відповідно до пунктів 200-1.3 і 200-1.9 статті 200-1 Кодексу (для податкових накладних та/або розрахунків коригування, що реєструються після 1 липня 2015 р.); наявності в Реєстрі відомостей, що містяться у податковій накладній, яка коригується; факту реєстрації/зупинення реєстрації/відмови в реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування з такими ж реквізитами; відповідності податкових накладних та/або розрахунків коригування критеріям оцінки ступеня ризиків, достатнім для зупинення їх реєстрації відповідно до пункту 201.16 статті 201 Кодексу; дотримання вимог Законів України "Про електронний цифровий підпис", "Про електронні документи та електронний документообіг" та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку.

Відповідно до пункту 13 Порядку №1246, за результатами перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку, формується квитанція про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування.

Аналогічні норми містить підпункт 201.16.1 пункту 201.16 статті 201 ПК України, згідно яких реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, у разі відповідності такої податкової накладної/розрахунку коригування сукупності критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, встановлених відповідно до пункту 74.2 статті 74 цього Кодексу.

Відповідно до підпункту 201.16.1. пункту 201.16 статті 201 ПК України, у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних платнику податку протягом операційного дня контролюючий орган в автоматичному режимі надсилає (в електронному вигляді у текстовому форматі) квитанцію про зупинення реєстрації такої податкової накладної/розрахунку коригування. Така квитанція є підтвердженням зупинення такої реєстрації.

У квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування зазначаються: а) порядковий номер та дата складення податкової накладної/розрахунку коригування; б) визначення критерію (їв) оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, на підставі яких було здійснено зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування; в) пропозиція щодо надання платником податку пояснень та/або копії документів (за вичерпним переліком), достатніх для прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію такої податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

В даному випадку ТОВ «СМК № 23» була надіслана квитанції від 16.11.2017 року.

Зі змісту даної квитанцій по податковій накладній вбачається, що контролюючим органом сформовано висновок про відповідність податкової накладної критеріям оцінки ступеня ризиків, визначених пунктом 6 Критеріїв оцінки ступня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної в ЄРПН, затверджених наказом Мінфіну від 13.06.2017 №567.

Виходячи з вищевикладеного, суд зазначає, що контролюючим органом порушено норми підпункту 201.16.1. пункту 201.16 статті 201 ПК України, оскільки ним не зазначено у квитанції від 12.10.2017 року конкретного чіткого критерію оцінки ступеня ризиків, достатнього для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, на підставі яких було здійснено зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування.

Суд зазначає, що фіскальним органом у квитанції вказується лише загальне посилання на відповідність податкової накладної критеріям оцінки ступеня ризиків, визначених пунктом 6 Критеріїв оцінки ступня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкових накладних в ЄРПН, затверджених Наказом №567. Натомість, підпункт 201.16.1. пункту 201.16 статті 201 ПК України вимагає від контролюючого органу зазначення конкретного виду критерію.

Зокрема, пункт 6 Критеріїв оцінки ступеня ризиків Наказу №567 містить у собі визначення двох різних критеріїв: Моніторинг податкової накладної/розрахунку коригування здійснюється ДФС за такими критеріями:

1) обсяг постачання товару/послуги, зазначений у податковій накладній/розрахунку коригування, яка подана на реєстрацію в Реєстрі, у 1,5 разу більший за величину, що дорівнює залишку різниці обсягу придбання на митній території України такого товару/послуги (крім обсягу придбання товарів/послуг за операціями, які звільнені від оподаткування та підлягають оподаткуванню за нульовою ставкою) та/або ввезення на митну територію України такого товару, зазначеного з 01 січня 2017 року в отриманих податкових накладних/розрахунках коригування, зареєстрованих в Реєстрі, і митних деклараціях, та обсягу постачання відповідного товару/послуги, зазначеного у податкових накладних/розрахунках коригування, зареєстрованих з 01 січня 2017 року в Реєстрі, і переважання в такому залишку (більше 75% загального такого залишку) товарів з кодами згідно з УКТ ЗЕД, які визначаються ДФС, та відсутність товару/послуги, зазначеного/зазначеної в податковій накладній, яка подана на реєстрацію в Реєстрі, в інформації, поданій платником податку за встановленою формою, як товару/послуги, що на постійній основі постачається (виготовляється);

2) відсутність (анулювання, призупинення) ліцензій, виданих органами ліцензування, які засвідчують право суб'єкта господарювання на виробництво, експорт, імпорт, оптову і роздрібну торгівлю підакцизними товарами (продукцією), визначеними підпунктами 215.3.1та 215.3.2 пункту 215.3 статті 215 розділу VI Податкового кодексу України, стосовно товарів, які зазначені платником податку у податковій накладній, поданій на реєстрацію в Реєстрі.

Таким чином, фіскальний орган був зобов'язаний у квитанції від 12.10.2017 року чітко вказати на конкретний вид критерію, який встановлений пунктом 6 Критеріїв оцінки ступня ризиків Наказу №567. Визначення фіскальним органом у даній квитанції конкретного критерію ризику прямо впливає на можливість надання в подальшому платником податків відповідних документів, перелік яких міститься у Наказі №567 "Вичерпний перелік документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних".

Відповідно до пункту 1 Вичерпного переліку документів Наказу №567 вичерпний перелік документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, у розрізі Критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 13 червня 2017 року № 567 (далі - Критерії):

1) для критерію, зазначеного у підпункті 1 пункту 6 Критеріїв: договори, у тому числі зовнішньоекономічні контракти, з додатками, листування з контрагентами; договори, довіреності, акти керівного органу платника податку, якими оформлені повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для провадження господарської операції; первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання й транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки - фактури/інвойси, акти приймання-передавання товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні; розрахункові документи, банківські виписки з особових рахунків; документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачена договором та/або законодавством;

2) для критерію, зазначеного в підпункті 2 пункту 6 Критеріїв: договори, у тому числі зовнішньоекономічні контракти, з додатками, листування з контрагентами; договори, довіреності, акти керівного органу платника податку, якими оформлені повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для провадження господарської операції; первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання й транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи, інвентаризаційні описи, у тому числі рахунки - фактури/інвойси, акти приймання-передавання товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні; розрахункові документи, банківські виписки з особових рахунків; документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачена договором та/або законодавством.

З аналізу норм законодавства слідує, що можливість надання платником податків вичерпного переліку документів на підтвердження правомірності формування та подання податкової накладної прямо залежить від чіткого визначення фіскальним органом конкретного виду критерію оцінки ступеня ризиків.

Відповідачем у квитанції по податковій накладній від 16.11.2017 № 51 вказано про те, що виявлено невідповідність обсягів постачання обсягам придбання по товарах згідно з УКТ ЗЕД, та запропоновано платнику податків надати пояснення та/або копії документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкових накладних відповідно до пункту "в" підпункту 201.16.1 пункту 201.16 статті 201 ПК України, вичерпний перелік яких встановлено Наказом №567, та/або таблицю даних платника податків, яка передбачена пунктом 4 цього наказу. Конкретного переліку документів, вичерпний перелік яких встановлений Наказом №567 (пункт 1 Вичерпного переліку документів містить два різні переліки, в залежності від визначеного ступеня ризику), не зазначено.

Разом з тим, суд приймає до уваги надання позивачем документів, які зазначені п.1 Вичерпного переліку документів, затвердженому наказом № 567, для критерію, зазначеного у підпункті 1 пункту 6 Критеріїв. Цей факт не був спростований і відповідачем.

У відповідності до підпункту 201.16.2 пункту 201.16 статті 201 ПК України, письмові пояснення та/або копії документів, зазначені у підпункті "в" підпункту 201.16.1 цього пункту, платник податку має право подати до контролюючого органу за основним місцем обліку такого платника податку протягом 365 календарних днів, що настають за датою виникнення податкового зобов'язання, відображеного у такій податковій накладній/розрахунку коригування. Такі документи передаються контролюючим органом за основним місцем обліку платника податку не пізніше наступного робочого дня з дня їх отримання до комісії центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику. Письмові пояснення та/або копії документів, подані платником податків до контролюючого органу відповідно до підпункту 201.16.2 цього пункту, розглядаються комісією центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику (підпункт 201.16.3 пункту 201.16 статті 201 ПК України).

Зазначена комісія приймає рішення про: реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних; відмову у реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Підстави для прийняття комісією центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або про відмову в такій реєстрації встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних приймається та надсилається платнику податку протягом п'яти робочих днів, що настають за днем отримання пояснень та документів, поданих відповідно до підпункту 201.16.2 ПК України.

У порядку визначеному підпунктом 201.16.2 пункту 201.6 статті 201 ПК України, позивачем були надані Херсонській об'єднаній державній податковій інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області копії документів та пояснення до господарської операції, а також було направлено копію договору підряду № 16/05-1 від 16.05.2016р., укладений Товариством з обмеженою відповідальністю «Візит», Додаток до Договору (Договірна ціна), виписка АТ «ОТП Банк» про зарахування 16.11.2017р. коштів від ТОВ «Візит» на суму 598 415,00 грн.

Дані документи направляються податковим органом за місцем обліку платника податків відповідно підпункту 201.16.2 пункту 201.16 статті 201 ПК України до Комісії ДФС України для прийняття рішення щодо реєстрації податкових накладних. Однак, 03.01.2018 року Комісія Державної фіскальної служби України прийняла рішення № 530349/35329851 про відмову в реєстрації податкової накладної № 51 від 16.11.2017 року.

Суд зазначає, що рішення комісії від 03.01.2018 року № 530349/35329851 про відмову в реєстрації податкової накладної № 51 від 16.11.2017 року не містить конкретної інформації, щодо причин та підстав для прийняття такого рішення, а лише містить загальну фразу про те, що причиною його прийняття є: наданням платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства та/або не є достатніми для прийняття комісією ДФС рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування, не зазначено які саме документи складені з порушенням законодавства та яких саме документів не вистачає для прийняття рішення про реєстрацію податкових накладних.

В ході розгляду справи представник відповідача зазначив лише про те, що наданих ТОВ «СМК № 23» документів по операціям з ТОВ "Візит" було недостатньо для належної реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Абзацом 1 Постанови Кабінету Міністрів України "Про встановлення підстав для прийняття рішення комісією Державної фіскальної служби про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або про відмову в такій реєстрації" №190 від 29.03.2017 (далі - Постанова №190) установлено, що комісія Державної фіскальної служби (далі - комісія ДФС) приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або про відмову в такій реєстрації на підставі отриманих від платника податку на додану вартість відповідно до підпункту "в" підпункту 201.16.1 пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України письмових пояснень щодо підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній/розрахунку коригування, та/або копій документів, які платник податку має право подати до органу Державної фіскальної служби протягом 365 календарних днів, що настають за датою виникнення податкового зобов'язання, відображеного у податковій накладній/розрахунку коригування.

Абзацом 2 Постанови №190 визначено, що підставами для прийняття комісією ДФС рішення про відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування є:

ненадання платником податку письмових пояснень стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній/розрахунку коригування, до якої/якого застосована процедура зупинення реєстрації згідно з пунктом 201.16 статті 201 Кодексу;

ненадання платником податку копій документів відповідно до підпункту "в" підпункту 201.16.1 пункту 201.16 статті 201 Кодексу ;

надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства та/або не є достатніми для прийняття комісією ДФС рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування.

Таким чином, рішення комісії Державної фіскальної служби повинно містити чітку підставу для відмови в реєстрації податкової накладної, у даному випадку, або "надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства та не є достатніми для прийняття комісією ДФС рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування", або "надання платником податку копій документів, які не є достатніми для прийняття комісією ДФС рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування".

Виходячи з вищевикладеного, оскаржуване рішення комісії не містить чіткого визначення підстав для прийняття Комісією рішення про відмову в реєстрації податкових накладних.

Таким чином, суд приходить до висновку, що оскаржуване рішення є необґрунтованим, оскільки платником податків надано всі необхідні документи, які засвідчують факт здійснення господарської операції за податковою накладною у реєстрації якої відмовлено.

Господарська операція, за результатами якої видана податкова накладна № 51 від 16.11.2017 року була підтверджена договором будівельного підряду № 16/05-1 від 16.05.2016р., укладений Товариством з обмеженою відповідальністю «Візит», Додатком до Договору (Договірна ціна), випискою АТ «ОТП Банк» про зарахування 16.11.2017р. коштів від ТОВ «Візит» на суму 598 415,00 грн., видатковою накладною № 659 від 25.07.2017 р., видатковою накладною № Ф90679 від 03.11.2017 р., видатковою накладною № РН-0000621 від 14.07.2017 р., мировою угодою від 09.11.2017 р., копії яких надано позивачем до суду.

Суд вважає, що позивач на момент здійснення таких господарських операцій мав достатні технічні, людські та матеріальні ресурси. В ході розгляду справи представник відповідача не зміг спростувати законність первинної документації наявної у ТОВ «СМК № 23» по господарським операціям за договором будівельного підряду № 16/05-01 від 16.05.2016 року, укладеного з ТОВ "Візит", як і не зміг пояснити яких саме документів не вистачало для належної реєстрації зазначеної вище податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних відповідно до норм діючого ПК України, або які документи були складені неналежним чином.

В момент здійснення господарської операції позивач та його контрагент ТОВ "Візит" були зареєстровані платниками податку на додану вартість, що не заперечувалось представником відповідача в судовому засіданні, а отже підставою для виникнення права на податковий кредит є отримання товарів та послуг за видатковими накладними.

Суд також зазначає, що факт зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування у ЄРПН не спростовує ані факту здійснення платником податків господарської операції, ані факту наявності дати виникнення саме першої події (постачання товарів/послуг, або отримання коштів), що підтверджується первинними документами, на підставі яких складається податкова накладна/розрахунок коригування.

Таким чином, суд дійшов висновку, що зважаючи на наявність передбачених законодавством документів, які свідчать про проведення господарської операції між позивачем та ТОВ "Візит", та на те, що такі документи були надані контролюючому органу, останній не мав правових підстав для відмови позивачу у реєстрації податкової накладної № 51 від 16.11.2017 року.

Суд також зазначає, що оскаржуване рішення комісії Державної фіскальної служби України від 03.01.2018 року № 530349/35329851 є актом індивідуальної дії.

Правовий акт індивідуальної дії виданий суб'єктом владних повноважень документ, прийнятий із метою реалізації положень нормативно-правового акту (актів) щодо конкретної життєвої ситуації, не містить загальнообов'язкових правил поведінки та стосується прав і обов'язків чітко визначеного суб'єкта (суб'єктів), якому він адресований.

Загальною рисою, яка відрізняє індивідуальні акти управління, є їх виражений правозастосовний характер.

Головною рисою таких актів є їхня конкретність (гранична чіткість), а саме: чітке формулювання конкретних юридичних волевиявлень суб'єктами адміністративного права, які видають такі акти; розв'язання за їх допомогою конкретних, а саме індивідуальних, справ або питань, що виникають у сфері державного управління; чітка визначеність адресата, конкретної особи або осіб; виникнення конкретних адміністративно-правових відносин, обумовлених цими актами; чітка відповідність такого акта нормам чинного законодавства.

Натомість, оскаржуване рішення фіскального органу не відповідає критеріям чіткості та зрозумілості акта індивідуальної дії, та породжує його неоднозначне трактування, що в свою чергу впливає на можливість реалізації права або виконання обов'язку платником податків виконати юридичне волевиявлення суб'єкта владних повноважень.

Згідно з ч. 2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Докази суду надають особи, які беруть участь у справі. Суд може запропонувати надати додаткові докази або витребувати додаткові докази за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи.

Згідно ч. 1 ст. 70 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Частина 1 та частина 2 ст. 72 КАС України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суб'єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. У разі невиконання цього обов'язку суд витребовує названі документи та матеріали (ч. 4 ст. 72 КАС України).

Суд зазначає, що в ході розгляду справи, відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів на спростування заявлених позовних вимог ТОВ «СМК № 23», доводи відповідача не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи.

Частиною 1 ст. 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Отже, при вирішенні даного публічно-правового спору судом було враховано, що довести правомірність своїх дій відповідно до принципу офіційності в адміністративному судочинстві зобов'язаний суб'єкт владних повноважень, а відповідно до принципу змагальності суб'єкт господарювання має спростувати доводи суб'єкта владних повноважень, якщо їх обґрунтованість заперечує.

За вказаних обставин суд приходить до висновку, що відповідачем не надано переконливих доказів, які підтверджують правомірність прийняття оскаржуваного рішення щодо коригування митної вартості.

Виходячи з вищевикладеного, суд дійшов висновку, що оскаржуване рішення комісії Державної фіскальної служби України, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації, від 03.01.2018 року № 530349/35329851 прийняте не у спосіб визначений законом, у зв'язку з чим є такими, що підлягає скасуванню.

Позовні вимоги підлягають задоволенню шляхом скасування рішення від 03.01.2018 року № 530349/35329851 та зобов'язання відповідача зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну № 51 від 16.11.2017 року.

Щодо вирішення питання судових витрат, то відповідно до ч. 1 статті 143 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Відповідно до вимог частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа лише у разі задоволення позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень.

Враховуючи, що судом задоволено вимоги позивача в повному обсязі, тому сплачений ТОВ «СМК № 23» судовий збір у розмірі 3 524,00 грн. підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Держаавної фіскальної служби України.

Відповідно до ч. 2 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими втратами, за винятком витрат суб'єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. Частиною 4 ст. 134 КАС України передбачено, що для визначення розміру витратна правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат, учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частиною 5 статті 134 КАС України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Суд зазначає, що представник позивачів надав до суду всі необхідні документи на підтвердження визначення розміру витрат на правничу допомогу, які свідчать про співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката із складністю справи, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих адвокатом послуг та ціною позову. Проте, суд не погоджується з розрахунком представника позивача щодо зазначених годин представництва інтересів Замовника в суді. Це пов'язано з тим, що представник позивача був присутній на одному судовому засіданні, тривалістю 1 година, а тому в цій частині суд вважає за необхідне задовольнити вартість послуг лише за 1 годину у сумі 640,00 грн.

Враховуючи вищевикладене, суд задовольняє вимогу позивача про стягнення з відповідача витрати на правову допомогу у розмірі 5 760,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 9, 139, 241-246 КАС України, суд -

вирішив:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Спеціалізована механізована колона №23" задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення комісії ДФС України від 03.01.2018 р. № 530349/35329851 про відмову в реєстрації податкової накладної № 51 від 16.11.2017 р. в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Зобов'язати ДФС України здійснити реєстрацію податкової накладної № 51 від 16.11.2017 р. в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Стягнути з Державної фіскальної служби України (, 04053, м. Київ, пл. Львівська, 8) за рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Спеціалізована механізована колона №23" (, 73000, м. Херсон, вул, Соборна, 7) витрати по сплаті судового збору у сумі 3 524, 00 (три тисячі п'ятсот двадцять чотири) грн. 00 коп. та витрати на професійну правничу допомогу у сумі 5 760 (п'ять тисяч сімсот шістдесят) грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П'ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції,який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 28 жовтня 2018 р.

Суддя Дмитрієва О.О.

кат. 8