Справа № 805/4677/18-а
Суддя: Шинкарьова І.В.
Дата ухвалення: 2018-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 жовтня 2018 р. Справа№805/4677/18-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді - Шинкарьової І.В.

при секретарі судового засідання - Заїченко Я.В.,

за участю

позивача - не з'явився,

представник позивача - не з'явився,

відповідача - не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ

У червні 2016 року ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (далі відповідач), в якому просив: визнати дії відповідача в частині стягнення з пенсії позивача сум податку на доходи фізичних осіб та військовий збір з 01 січня 2015 року по 30 червня 2016 року неправомірними, зобов'язати відповідача виплатити позивачу надмірно стягнуті суми податку на доходи фізичних осіб та військовий збір з 01 січня 2015 року по 30 червня 2016 року, стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 704,80 грн., стягнути з відповідача на користь позивача витрати та правничу допомогу в сумі 1000 грн., звернути до негайного виконання рішення відповідно до пункту 1 частини 2 статті 371 КАС України.

В обґрунтування вимог позивач зазначив, що рішенням Конституційного суду України від 27 лютого 2018 року №1-р/2018 визнано неконституційним оподаткування пенсії. В зв'язку з чим відповідачем з січня 2015 року по червень 2016 року допущено порушення прав на пенсійне забезпечення у вигляді зменшення пенсії.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 19 червня 2018 року позовна заява залишена без руху, позивачу наданий строк для усунення недоліків позовної заяви.

19 липня 2018 року позивачем усунуті недоліки шляхом подачі заяви про усунення недоліків.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 25 липня 2018 року відкрито провадження в адміністративній справі за правилами загального позовного провадження та призначено до розгляду у підготовче судове засідання на 22 серпня 20918 року.

16 серпня 2018 року відповідачем поданий відзив на позовну заяву, я якому відповідач не визнав позовні вимоги позивача, зазначивши, що оскільки положення Податкового кодексу України в частині оподаткування пенсій, набрало чинності 01 січня 2015 року і не визнано таким, що не відповідає Конституції України на момент здійснення дій щодо оподаткування пенсії позивача, а тому вважає, що управлінням здійснено відрахування податків на доходи фізичних осіб, військового збору пенсії позивача проводилась на підставі, у спосіб та в межах повноважень, визначених законодавством.

Ухвалою 22 серпня 2018 року замінений відповідач на Маріупольське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області та оголошена перерва у підготовчому судовому засіданні на 25 вересня 2018 року.

24 вересня позивачем подана відповідь на відзив, в якому позивач вважає, що строк звернення до суду ним не пропущено, оскільки дізнався про порушене відповідачем право з відповіді Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 16 травня 2018 року. Зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити та розглянути справу за у його відсутність.

Ухвалою суду від 25 вересня 2018 року закрито підготовче провадження та призначений судовий розгляд справи на 18 жовтня 2018 року на 10 год. 15 хвилин.

03 жовтня 2018 року відповідачем подані заперечення проти відповіді на відзив позивача, та зазначив, що положення абзацу першого п. п 164.219, п. 162.2 ст. 164 Податкового Кодексу України, визнане неконституційним, та втратило чинність з дня ухвалення Конституційним судом України цього рішення, а тому вважає, що здійснювали відрахування податків на доходи фізичних осіб та військового збору із пенсії позивача,на підставі, у спосіб та в межах повноважень, визначених законодавством.

В судове засідання позивач не з'явився, 24 вересня 2018 року через відділ діловодства та архівної роботи суду подав клопотання про розгляд справи за відсутності позивача.

Представник позивача у судове засідання не з'явилась, про день та час розгляду справи своєчасно повідомлена.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився,про день та час розгляду справи своєчасно повідомлений.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Позивач, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, перебуває на обліку у Маріупольському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України Донецької області з 23 липня 2012 року та отримує пенсію за віком призначену на пільгових умовах за Списком № 1 відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» № 1058 .

Листом Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Маріуполя Донецької області від 13 березня 2018 року № 7620/02, на звернення, позивачу повідомлено, що з його пенсії проводилось оподаткування пенсії відповідно до пп. 164.2.19 п. 164.2 статті 164 Податкового кодексу України. У зв'язку з набранням чинності Закону України «Про внесення змін до Податкового Кодексу України щодо звільнення від оподаткування пенсій» від 02 червня 2016 року, який набрав чинності з 01 липня 2016 року, оподаткування пенсії позивачу не проводилась. Рішенням Конституційного суду України від 27 лютого 2018 року № 1р/2018 у справі № 1-6/2018, положення абзацу першого підпункту 164.2.19 пункту 164.2 статті 164 Податкового Кодексу України, визнані неконституційними, та втрачають чинність з дня ухвалення КСУ цього рішення. На підставі чого, відсутні підстави для проведення перерахунку пенсії з 01 лютого 2015 року по 30 червня 2017 року в частині повернення суми податку.

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 16 травня 2018 року № 1530-А-01, позивачу повідомлено, що з 01 лютого 2015 року відповідно до п. 2.19 статті 164 та підпункту 1.1, пункту 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України з пенсії стягуються до бюджету податок на доходи фізичних осіб в розмірі 15% та військовий збір в розмірі 1,5 %. В зв'язку з тим, що розмір пенсії позивача перевищував 3 654,00 грн., зазначене оподаткування проводилось з пенсії позивача до набрання чинності Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо звільнення від оподаткування пенсій» від 02 червня 2016 року, до 01 липня 2016 року, оскільки пенсія позивача не перевищувала десять розмірів прожиткового мінімуму для осіб які втратити працездатність, з 01 липня 2016 року оподаткування пенсії позивача не проводилось, оскільки розмір його пенсії нижче ніж база оподаткування, податок на доходи фізичних осіб та військовий збір не утримувались.

З зазначеного листа вбачається, що з пенсії позивача здійснювались: відрахування як працюючої особи (15%) з квітня 2015 року по жовтень 2017 року, відрахування ПДФО (15%) та відрахування військового збору (1,5%) здійснювалось з квітня 2015 року по червень 2016 року.

Згідно довідки про розмір призначеної і фактично отриманої пенсії від 01 серпня 2018 року ОСОБА_1 вбачається, що за період з лютого 2015 року по червень 2016 року утримувались відповідні суми.

Підставою для звернення до суду з даним адміністративним позовом стало здійснення відповідачем оподаткування пенсії позивача податку на доходи фізичних осіб та військовим збором, що, на думку позивача, є протиправним.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Податковим кодексом України (далі - ПК України), Законами України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 р. № 1788-XII (далі - Закон № 1788-ХІІ).

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

Статтею 22 Конституції України закріплено, що конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

У частині 1 статті 46 Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про пенсійне забезпечення» № 1788-XII пенсії не підлягають оподаткуванню.

Відповідно до частини першої статті 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Згідно із статтею 8 Податкового кодексу України в Україні встановлюються загальнодержавні та місцеві податки та збори. До загальнодержавних належать податки та збори, що встановлені цим Кодексом і є обов'язковими до сплати на усій території України, крім випадків, передбачених цим Кодексом. До загальнодержавних податків належить податок на доходи фізичних осіб (стаття 9 Податкового кодексу України).

Починаючи з 01 січня 2015 року набрав чинності Закон України від 28.12.2014 № 71-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи», яким внесено ряд змін до Податкового кодексу України та до Бюджетного кодексу України.

Зокрема, підпунктами 162.1.1, 162.1.3 пункту 162.1 статті 162 Податкового кодексу України встановлено, що починаючи з 01 січня 2015 року платниками податку на доходи фізичних осіб є, зокрема фізична особа - резидент, яка отримує доходи як із джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи, податковий агент.

Об'єктом оподаткування резидента, відповідно статті 163 Податкового кодексу України, є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання); іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.

Пунктом 164.1 статті 164 Податкового кодексу України передбачено, що базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Відповідно до пункту 167.4 статті 167 Податкового кодексу України, ставка податку становить 18 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2 - 167.5 цієї статті) у тому числі, але не виключно у формі: заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв'язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами.

Крім того, пунктом 16-1 Підрозділу 10 «Інші перехідні положення» Податкового кодексу України закріплено, що тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір. Платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу. Об'єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу. Ставка збору становить 1,5 відсотка від об'єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту. Нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюються у порядку, встановленому статтею 168 цього Кодексу, за ставкою, визначеною підпунктом 1.3 цього пункту.

Згідно пункту 164.2.19. статті 164 Податкового Кодексу України, суми пенсій (включаючи суму їх індексації, нараховану відповідно до закону) або щомісячного довічного грошового утримання, отримуваних платником податку з Пенсійного фонду України чи бюджету згідно із законом, якщо їх розмір перевищує три розміри мінімальної заробітної плати (у розрахунку на місяць), встановленої на 1 січня звітного податкового року, - у частині такого перевищення, а також пенсій з іноземних джерел, якщо згідно з міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, такі пенсії підлягають оподаткуванню чи не оподатковуються в країні їх виплати.

Законом України від 02 червня 2016 року № 1411-VII «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо звільнення від оподаткування пенсій», який набрав чинності з 01 липня 2016 року, пункт 164.2.19 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України був викладений у новий редакції, згідно якого, до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються суми пенсій (включаючи суму їх індексації, нараховану відповідно до закону) або щомісячного довічного грошового утримання, отримуваних платником податку з Пенсійного фонду України чи бюджету згідно із законом, якщо їх розмір перевищує десять розмірів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність (у розрахунку на місяць), встановленого на 1 січня звітного податкового року, - у частині такого перевищення, а також пенсій з іноземних джерел, якщо згідно з міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, такі пенсії підлягають оподаткуванню чи не оподатковуються в країні їх виплати.

Положення цього підпункту не застосовується до пенсій, призначених учасникам бойових дій, інвалідам війни та особам, на яких поширюється чинність статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

Тобто, дана правова норма чітко передбачає, що положення вказаного підпункту не застосовується лише до пенсій, призначених учасникам бойових дій, інвалідам війни та особам, на яких поширюється чинність статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

З матеріалів справи вбачається, що оподаткування пенсії позивача проводилось з лютого 2015 року по червень 2016 року, на підставі Закону України № 71 від 28 грудня 2014 рік «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи», який набрав чинності з 01 січня 2015 року і припинено оподаткування з 01 липня 2016 року на підставі набрання чинності Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо звільнення від оподаткування пенсій» від 02 червня 2016 року № 1411-VI.

Оскільки положення Податкового кодексу України в частині оподаткування пенсій набрали чинності 01 січня 2015 року і на той момент не були визнані такими, що не відповідають Конституції України, то відповідач, здійснюючи відрахування податку на доходи фізичних осіб, військового збору із пенсії позивача, що перевищує три розміри мінімальної заробітної плати, діяв на підставі, у спосіб та в межах повноважень, визначених законодавством, зокрема статтями 164, 165 Податкового кодексу України.

27 лютого 2018 року Конституційним судом України прийнято рішення №1-р/2018 у справі №1-6/2018 за конституційними поданнями 48 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень абзаців тринадцятого, чотирнадцятого пункту 32 розділу І Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» та Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положення абзацу першого підпункту 164.2.19 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України.

Рішенням Конституційного суду України визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення абзацу першого підпункту 164.2.19 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України, яким передбачено, що до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються суми пенсій (включаючи суму їх індексації, нараховану відповідно до закону) або щомісячного довічного грошового утримання, отримуваних платником податку з Пенсійного фонду України чи бюджету згідно із законом, якщо їх розмір перевищує десять розмірів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність (у розрахунку на місяць), встановленого на 1 січня звітного податкового року, - у частині такого перевищення, а також пенсій з іноземних джерел, якщо згідно з міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, такі пенсії підлягають оподаткуванню чи не оподатковуються в країні їх виплати.

Відповідно до вказаного рішення Конституційного суду, положення абзацу першого підпункту 164.2.19 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України, визнане неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Тобто, з 27 лютого 2018 року є неправомірними дії щодо оподаткування щомісячного довічного грошового утримання позивача, якщо його розмір перевищує десять розмірів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність (у розрахунку на місяць), встановленого на 1 січня звітного податкового року, - у частині такого перевищення.

Відповідно до статті 91 Закону України "Про Конституційний Суд України", закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Тобто, станом на дату виникнення спірних правовідносин (2015-2016 роки) абз. 1 пп. 164.2.19 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України був чинним, підлягав застосуванню та поширював свою дію на спірні правовідносини.

Частиною 1 статті 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);4) безсторонньо (неупереджено);5) добросовісно;6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За таких обставин суд приходить до висновку, що відповідач діяв у спосіб та в межах повноважень, визначених законодавством, а тому за відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до Маріупольського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії.

Також, суд враховує правову позицію Європейського суду з прав людини, викладену в ухвалі "Великода проти України" від 03 червня 2014 року, в якій Суд зазначив, що законодавчі норми можуть змінюватися, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

У зазначеному рішенні Європейський суд став на бік держави України та, між іншим, наголосив на складній економічній ситуації в країні, а також на необхідності пошуку саме державою Україна додаткових інструментів її подолання шляхом раціонального використання бюджетних коштів та необхідності збереження "справедливого балансу" між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами щодо захисту прав і свобод окремої особи.

З урахуванням зазначеного, суд вважає, що відповідачем на час розгляду даної справи по суті права позивача не були порушені.

Оскільки судом не встановлено підстав для задоволення позовних вимог позивача, позовні вимоги щодо стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу в сумі 1000 грн., а також звернення до негайного виконання рішення суду згідно до пункту 1 частини 2 статті 371 КАС України, є похідними позовними вимогами, а тому задоволенню також не підлягають.

Відповідно до частин 1, 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати не підлягають відшкодуванню.

Керуючись статтями 2, 4, 7-14, 19, 143, 241-246, 262, 290 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (, 87548, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Зелінського, буд. 27 а) про визнання дій Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області в частині стягнення з пенсії позивача сум податку на доходи фізичних осіб та військовий збір з 01 січня 2015 року по 30 червня 2016 року неправомірними, зобов'язання Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області виплатити позивачу надмірно стягнуті суми податку на доходи фізичних осіб та військовий збір з 01 січня 2015 року по 30 червня 2016 року, стягнути з Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області на користь позивача судовий збір у сумі 704,80 грн., стягнути з Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області на користь позивача витрати та правничу допомогу в сумі 1000 грн., звернути до негайного виконання рішення відповідно до пункту 1 частини 2 статті 371 КАС України - відмовити у повному обсязі.

Рішення ухвалено у нарадчій кімнаті та проголошено його вступну та резолютивну частини у судовому засіданні 18 жовтня 2018 року.

Повний текст рішення складений та підписаний 26 жовтня 2018 року.

Рішення буде складено у повному обсязі та підписано протягом десяти днів.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, або спрощеного позовного провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя Шинкарьова І.В.