Справа № 826/10855/17
Суддя: Смолій І.В.
Дата ухвалення: 2018-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

17 жовтня 2018 року № 826/10855/17

Окружний адміністративний суд м.Києва у складі судді Смолія І.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Іноземного підприємства "Кока-Кола Беверіджиз Україна Лімітед" до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 25.07.2017 року,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулося Іноземне підприємство "Кока-Кола Беверіджиз Україна Лімітед" (надалі також - позивач) з позовом до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби (надалі також - відповідач) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 25.07.2017 року.

Позовні вимоги з урахуванням уточнень, обґрунтовані тим, що оскаржувані рішення прийнято відповідачем з порушенням норм чинного законодавства, у зв'язку з чим є протиправними та підлягають скасуванню, з огляду на що, вказані податкові накладні підлягають реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Представником відповідача на адресу суду подано заперечення на адміністративний позов в яких просив суд відмовити в задоволенні позову посилаючись на те, що перевіркою встановлено порушення п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України, в частині реєстрації в ЄРПН податкових накладних, що підлягають наданню покупцям – платникам податку на додану вартість, з порушенням терміну реєстрації.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив.

Офісом великих платників податків Державної фіскальної служби на підставі пп.75.1.1 п.75.1 ст.75 Податкового кодексу України, проведено камеральну перевірку своєчасності реєстрації Іноземним підприємством «Кока-Кола Беверіджиз Україна Лімітед» в ЄРПН податкових накладних, виписаних за період з 01.10.2015 року по 08.04.2016 року.

За результатами проведеної перевірки, відповідачем складено акт №1589/28-10-41-02/21651322 від 05.07.2017 року, яким встановлено порушення п.201.10 ст.201 ПКУ, в частині реєстрації в ЄРПН податкових накладних, що підлягають наданню покупцям – платникам податку на додану вартість, з порушенням терміну реєстрації: до 15 календарних днів на суму ПДВ 780216,87грн.; від 16 до 30 календарних днів на суму ПДВ 463790,47грн.; від 31 до 60 календарних днів на суму ПДВ 33803,24грн.

На підставі встановленого порушення відповідачем винесено податкове повідомлення-рішення від 25.07.2017 року № на суму штрафу 180920,76грн.

Офісом великих платників податків Державної фіскальної служби на підставі пп.75.1.1 п.75.1 ст.75 Податкового кодексу України, проведено камеральну перевірку своєчасності реєстрації Іноземним підприємством «Кока-Кола Беверіджиз Україна Лімітед» в ЄРПН податкових накладних, виписаних за період з 09.04.2016 року по 14.04.2016 року.

За результатами проведеної перевірки, відповідачем складено акт №1590/28-10-41-02/21651322 від 05.07.2017 року, яким встановлено порушення п.201.10 ст.201 ПКУ, в частині реєстрації в ЄРПН податкових накладних, що підлягають наданню покупцям – платникам податку на додану вартість, з порушенням терміну реєстрації: до 15 календарних днів на суму ПДВ 1718096,79грн.; від 16 до 30 календарних днів на суму ПДВ 112350,23грн.

На підставі встановленого порушення відповідачем винесено податкове повідомлення-рішення від 25.07.2017 року № на суму штрафу 194279,73грн.

Офісом великих платників податків Державної фіскальної служби на підставі пп.75.1.1 п.75.1 ст.75 Податкового кодексу України, проведено камеральну перевірку своєчасності реєстрації Іноземним підприємством «Кока-Кола Беверіджиз Україна Лімітед» в ЄРПН податкових накладних, виписаних за період з 15.04.2016 року по 16.11.2016 року.

За результатами проведеної перевірки, відповідачем складено акт №1591/28-10-41-02/21651322 від 05.07.2017 року, яким встановлено порушення п.201.10 ст.201 ПКУ, в частині реєстрації в ЄРПН податкових накладних, що підлягають наданню покупцям – платникам податку на додану вартість, з порушенням терміну реєстрації: до 15 календарних днів на суму ПДВ 343198,51грн.; від 16 до 30 календарних днів на суму ПДВ 111676,67грн.; від 31 до 60 календарних днів на суму ПДВ 133709,28грн.

На підставі встановленого порушення відповідачем винесено податкове повідомлення-рішення від 25.07.2017 року № на суму штрафу 96767,96грн.

Позивач вважає вказані податкові повідомлення-рішення протиправним, оскільки податкові накладні, у зв’язку із якими до позивача застосовано штрафні санкції, зареєстровані вчасно.

Також представник позивача зазначає, що проблема із реєстрацією зумовлена виключно технічними змінами у програмному забезпеченні в зв’язку з тим, що 01.04.2016 року набув чинності наказ Міністерства фінансів України від 31.12.2015 року №1307 «Про затвердження форми податкової накладної та Порядку заповнення податкової накладної»

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, виходячи з наступного.

Згідно з п.61.1 та 61.2 ст. 61 Податкового кодексу України (надалі також - ПК України) податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами та координуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. Податковий контроль здійснюється органами, зазначеними у стаття 41 цього Кодексу, в межах їх повноважень, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п. 41.1 ст. 41 ПК України контролюючими органами є центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику), його територіальні органи.

Повноваження і функції контролюючих органів, до яких законодавцем віднесено і Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби, визначаються цим Кодексом, Митним кодексом України та законами України.

Статтею 62 Податкового кодексу України встановлено, що податковий контроль серед іншого здійснюється шляхом перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

Враховуючи, що у спірних відносинах була проведена камеральна перевірка податкової звітності з податку на додану вартість за жовтень 2015 року - листопад 2016 року, суд приходить до висновку, що нормами, якими повинен був керуватися відповідач при проведенні такої перевірки є положення ст.75 ПК України в редакції, яка діяла до 01.01.2017 року, тобто з урахуванням дії закону у часі, чинній на час виникнення спірних відносинах.

Відповідно до п. 75.1 ст. 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом.

Згідно з пп. 75.1.1 п. 75.1 ст. 75 ПК України (в редакції, яка діяла до 01.01.2017 року) камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального.

Суд зазначає, що лише з 01.01.2017 року пп.75.1.1. п.75.1 ст.75 ПК України доповнено абзацом другим згідно із Законом України № 1797-VIII від 21.12.2016 року, за нормами якого предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов'язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.

Даючи оцінку спірним відносинам у цій частині, необхідно виходити з позиції Конституційного Суду України, наведеної у пункті 2 мотивувальної частини рішення у справі за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) від 09.02.1999 року № 1-7/99, викладеної стосовно дії загально - правового принципу дії норми права у часі. Відповідно до вказаної позиції Конституційного Суду України дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що з урахуванням дати проведення перевірки (05.07.2017 року), спірного періоду (жовтень 2015 року - листопад 2016 року), дії закону у часі, у відповідача було відсутнє право проводити камеральну перевірку своєчасності подання позивачем податкової звітності з податку на додану вартість.

Отже, своєчасність реєстрації податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних може бути предметом камеральної перевірки лише з 01 січня 2017 року.

Також, Законом України №1797-VIII викладено в новій редакції статтю 120-1 Податкового кодексу, а саме: порушення платниками податку на додану вартість граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю), складеної на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою) тягне за собою накладення на платника податку на додану вартість, на якого відповідно до вимог статей 192 та 201 цього Кодексу покладено обов'язок щодо такої реєстрації, штрафу в розмірі: 10 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації до 15 календарних днів; 20 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 16 до 30 календарних днів; 30 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 31 до 60 календарних днів; 40 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 61 до 365 календарних днів.

Виходячи з аналізу вищенаведених норм податкового законодавства, відповідальність за несвоєчасну реєстрацію податкових накладних, накладену за результатами проведення камеральної перевірки дотримання граничних термінів реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, наступає з 01.01.2017 року, оскільки відповідне право на проведення перевірки своєчасності реєстрації податкових накладних в межах камеральної перевірки було надано контролюючим органам лише з 01.01.2017 року. В іншому випадку відповідач має можливість провести позапланову перевірку, скласти акт та винести відповідне рішення на підставі висновків цього акта перевірки в межах строків, передбачених Податковим кодексом України.

Статтею 58 Конституції України встановлено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

За таких обставин, розглянувши даний спір, суд дійшов висновку, що відповідач у спірних правовідносинах не діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, відтак оскаржене податкове повідомлення-рішення є протиправним та підлягає скасуванню.

При цьому, слід вказати на правову позицію викладену в постанові Верховного суду України від 27.01.2015 року по справі №21-425а14, відповідно до якої, невиконання контролюючим органом вимог закону щодо порядку призначення та проведення перевірок призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої.

Частиною 2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ст.72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 2 ст.7 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, відповідачем не доведено правомірність та обґрунтованість оскаржуваного рішення з урахуванням вимог, встановлених ч.2 ст.19 Конституції України та ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог та системного аналізу положень законодавства України, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову.

Відповідно до ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 72-77, 139, 143, 241-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Іноземного підприємства "Кока-Кола Беверіджиз Україна Лімітед" до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 25.07.2017 року, задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби від 25.07.2017 року №, від 25.07.2017 року №, від 25.07.2017 року №.

Присудити на користь Іноземного підприємства "Кока-Кола Беверіджиз Україна Лімітед" () понесені ним судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1762,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби ().

Рішення суду, відповідно до частини 1 статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя І.В. Смолій