Справа № 520/15479/17
Суддя: Димерлій О.О.
Дата ухвалення: 2018-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 жовтня 2018 р.м.ОдесаСправа № 520/15479/17

Категорія: 10.2.4 Головуючий в 1 інстанції: Калініченко Л.В.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

доповідача, судді - Димерлія О.О.

суддів Коваль М.П., Єщенка О.В.

за участю секретаря Сінчі А.Ю.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі на рішення Київського районного суду м. Одеси від 13 квітня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі про визнання рішення неправомірним та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2017 року ОСОБА_1 (далі по тексту - ОСОБА_1, позивач) звернувся до Київського районного суду м. Одеси з позовом до Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі (далі по тексту - Центральне об`єднане УПФУ в м. Одесі, відповідач) про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії, в якому просить суд з урахуванням уточненного адміністративного позову:

- визнати відмову Центрального об`єднаного управління УПФУ в м. Одесі у призначенні, нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 пенсії за вислугу років неправомірною та скасувати рішення №6881 від 25 вересня 2017 року;

- визнати достатнім для призначення пенсії за вислугу років спеціальний стаж роботи ОСОБА_1 20 років 8 місяців, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури 16 років 6 місяців, при загальному стажі роботи 23 роки 00 місяців;

- зобов'язати Центральне об'єднане УПФУ в м. Одесі призначити, нарахувати та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за вислугу років у розмірі 90% від місячного заробітку без обмеження граничного розміру та з урахуванням середньомісячної суми виплат за останні 24 календарних місяці роботи перед зверненням за призначенням пенсії, яка становить 28076 гривень 56 копійок, відповідно до довідки прокуратури Одеської області №569 від 12 вересня 2017 року про розмір місячного заробітку, починаючи з 12 вересня 2017 року (з дня звернення за пенсією);

- стягнути з Центрального об'єднаного УПФУ в м. Одесі на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору;

- звернути постанову до негайного виконання в межах суми стягнень за один місяць.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що він перебуваючи на посаді заступника прокурора Одеської області, 12 вересня 2017 року звернувся до Центрального об`єднаного управління УПФУ в м. Одесі із заявою про призначення йому пенсії за вислугу років у відповідності до Закону України «Про прокуратуру», до якої було долучено всі необхідні документи, які свідчать про наявність у нього достатнього стажу для призначення пенсії за вислугу років.

За наслідками розгляду адміністративного позову Київським районним судом м. Одеси від 13 квітня 2018 року ухвалено рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивач отримував грошове забезпечення, виходячи з окладу за посадою, займаною ним в установі, до якої він був відряджений, окладу за військовим званням та інших видів грошового забезпечення у розмірах і порядку, визначених законодавством для відповідних категорій військовослужбовців та на момент звільнення зі служби він перебував у статусі відрядженого до зазначеного органа і отримував вказане грошове утримання, що, у свою чергу, дає право позивачу на перерахунок пенсії у зв'язку зі зміною посадового окладу.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, вважаючи його винесеним з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, порушенням норм матеріального права, Центральне об`єднане УПФУ в м. Одесі оскаржило його, подавши апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Київського районного суду м. Одеси від 13 квітня 2018 року, та відмовити в задоволені адміністративного позову в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилається на те, що Закон України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 № 1697-VII на час звернення позивача з заявою втратив чинність, а тому відсутні правові підстави для його застосування.

17.07.2018 року на адресу суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу Центрального об`єднаного УПФУ в м. Одесі, в якому позивач просить суд залишити без змін рішення Київського районного суду м. Одеси від 13.04.2018 року, а в задоволенні апеляційної скарги відмовити.

Суд апеляційної інстанції заслухав суддю-доповідача, розглянув та обговорив доводи апеляційної скарги, перевірив матеріали справи та вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Перевіряючи повноту зясування судом першої інстанції обставин справи та правильність застосування правових норм, апеляційний суд звертає увагу на таке.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 працював в органах прокуратури, про що свідчать записи у трудовій книжці АС №034773, яка заповнена 06 травня 1999 року на ім'я ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 та довідкою Прокуратури Одеської області №569 від 12 вересня 2017 року (а.с.14-22).

12 вересня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Центрального об`єднаного УПФУ в м. Одесі з заявою про призначення йому пенсії за вислугу років у відповідності до Закону України «Про прокуратуру»(а.с.11).

Рішенням Центрального об`єднаного УПФУ в м. Одесі №6881 від 25 вересня 2017 року позивачу було відмовлено в призначенні пенсії за вислугу років згідно з заявою від 12 вересня 2017 року з наступних підстав.

Прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше з 01 жовтня 2016 року до 30 вересня 2017 року - 23 років, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 13 років.

Стаж роботи за вислугу років позивача складає 20 рік 8 місяців, стаж на посаді прокурора складає 16 років 06 місяців при загальному стажі роботи 23 роки 00 місяців.

Згідно п. 15 статті 86 Закону України «Про прокуратуру», тимчасово по 31 грудня 2017 року, особам (крім інвалідів І та ІІ груп, інвалідів війни ІІІ групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), які працюють на посадах та на умовах, передбаченим цим законом, Законами України «Про державну службу», «;Про судоустрій і статус суддів», призначені пенсії/довічне грошове утримання не виплачуються.

Відповідно до п. 5 розділу ІІІ «;Прикінцевих положень» ЗаконуУкраїни «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року № 213-VІІІвстановлено, що у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах, з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються відповідно до Закону України «Про прокуратуру».

Позивач, не погодившись з вищевказаним рішенням пенсійного органу, звернувся до суду.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що під час вирішення питання щодо переведення позивача на пенсію за віком, застосуванню підлягає норма статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 №1789-XII, оскільки стаття 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 №1697-VII звужує права позивача в розумінні Конституції України.

Колегія суддів вважає помилковими вищевикладені висновки суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до положень статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року №1789-XII (в редакції Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про прокуратуру» від 12.07.2001 №2663-III) прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.

Розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за класні чини, вислугу років), що включаються в заробіток для обчислення пенсії, визначається за вибором того, хто звернувся за пенсією, за останні 24 календарні місяці роботи, яка дає право на даний вид пенсії, підряд перед зверненням за пенсією або за будь-які 60 календарних місяців такої роботи підряд перед зверненням за пенсією незалежно від наявності перерв протягом цього періоду на даній роботі.

У зв'язку із набранням 01.10.2011 чинності Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 3668-VI, зокрема частина перша статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05 листопада 1991 року №1789-XII зазнала змін. Так, частину першу замінено двома частинами такого змісту: «Прокурори і слідчі мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше:

- по 30 вересня 2011 року - 20 років, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років;

- з 1 жовтня 2011 року по 30 вересня 2012 року - 20 років 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років 6 місяців;

- з 1 жовтня 2012 року по 30 вересня 2013 року - 21 рік, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 11 років;

- з 1 жовтня 2013 року по 30 вересня 2014 року - 21 рік 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 11 років 6 місяців;

- з 1 жовтня 2014 року по 30 вересня 2015 року - 22 роки, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 12 років;

- з 1 жовтня 2015 року по 30 вересня 2016 року - 22 роки 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 12 років 6 місяців;

- з 1 жовтня 2016 року по 30 вересня 2017 року - 23 роки, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 13 років;

- з 1 жовтня 2017 року по 30 вересня 2018 року - 23 роки 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 13 років 6 місяців;

- з 1 жовтня 2018 року по 30 вересня 2019 року - 24 роки, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 14 років;

- з 1 жовтня 2019 року по 30 вересня 2020 року - 24 роки 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 14 років 6 місяців;

- з 1 жовтня 2020 року і пізніше - 25 років, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 15 років».

Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.

Відповідно до змін, внесених до вказаної правової норми згідно із Законами України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» від 27.03.2014 №1166-VII, який набрав чинності 01.04.2014, «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014 №76-VIII, який набрав чинності 01.01.2015 року, розмір пенсії у відсотковому відношенні до заробітної плати зменшено і незалежно від стажу роботи становить: з 01.04.2014 - 70%, з 01.01.2015 - 60%.

З матеріалів справи убачається, що на момент звернення позивача із заявою про призначення пенсії, його стаж роботи складав 23 роки 00 місяців, з якого спеціальний стаж роботи, потрібний для призначення пенсії за вислугу років, складав 20 років 8 місяців, з яких: 2 роки 4 місяці - половина строку навчання у вищому навчальному юридичному закладі (період з 01 вересня 1994 року по 30 червня 1999 року), що підтверджується копією диплома Одеської державної юридичної академії серії СК №11176104 від 18 червня 1999 року; 18 років 4 місяців - робота в органах прокуратури (період з 06 травня 1999 року по 12 вересня 2017 року), що підтверджується копією трудової книжки серії АС № 034773.

Таким чином, на момент звернення позивача з заявою від 12.09.2017 про призначення йому пенсії за вислугу років врегульовано ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» № 1697.

Пенсія призначається в розмірі 60 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.

З наведеного вбачається, що відповідно до положень статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року №1789-XII (в редакції Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 3668-VI, який набрав чинності 01.10.2011) так і відповідно до положень статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року №1697-VII, який був чинний на час звернення позивача з заявою про призначення пенсії, прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення (з 01.10.2016 року по 30.09.2017 року) вислуги років не менше 23 роки, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 13 років.

Крім того, апеляційний суд дійшов висновку, що позивач ніколи не отримував пенсію відповідно до Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991р. №1789-ХІІ, положення зазначеного Закону втратили чинність у зв'язку з прийняттям Закону №1697-VIІ, а тому висновки суду першої інстанції про наявність підстав для призначення позивачу пенсії за вислугу років у розмірі 90% відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 №1789-ХІІ, що діяв на момент прийняття позивача на роботу в органах прокуратури є помилковими.

Посилання позивача на те, що зміни в законодавстві, які звужують зміст та обсяг існуючих прав не повинні застосовуватися є безпідставними і спростовуються судом апеляційної інстанції, оскільки у період дії ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» №1789-XII у редакції від 26.07.2001р., що діяла до 30.09.2011р., пенсії призначалися прокурорам і слідчим зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років. Разом з тим, станом на 30.09.2011р. у позивача був відсутній стаж роботи 20 років, а тому, у період дії ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» №1789-XII у редакції від 26.07.2001р. позивач не набув права на призначення пенсії за вислугу років, у зв'язку з чим при прийнятті Закону України «Про прокуратуру» №1697-VII не відбулося звуження змісту та обсягу існуючих прав позивача.

Також є безпідставним посилання позивача на ту обставину, що відповідачем порушено статтю 22 Конституції України, оскільки станом на час прийняття відповідних законодавчих актів позивач передбаченої законодавством вислуги не мав, а тому такі зміни не можуть свідчити про звуження змісту прав, які на той час мав позивач.

Крім того, у справі "Суханов та Ільченко проти України" (рішення від 26.06.2014, п. 35) Європейський Суд з прав людини зазначив, що за певних обставин "законне сподівання" на отримання "активу" також може захищатися ст. 1 Першого протоколу. Якщо суть вимоги особи пов'язана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатися такою, що має "законне сподівання", якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя - наприклад, коли є усталена практика національних судів, якою підтверджується його існування. Проте не можна стверджувати про наявність законного сподівання, якщо існує спір щодо правильного тлумачення та застосування національного законодавства і вимоги заявника згодом відхиляються національними судами.

Таким чином, враховуючи викладене, вислуга років позивача на момент звернення за призначенням пенсії (12.09.2017 року) мала складати 23 роки, у тому числі стаж роботи на посадах прокурорів не менше 13 років. Однак наявний стаж роботи позивача на час звернення до органу Пенсійного фонду є недостатнім для призначення пенсії згідно з Законом України «Про прокуратуру» №1697-VII.

Суд апеляційної інстанції вважає, що обумовлені норми Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року та Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року не звузили права позивача, оскільки позивач не набула права на отримання пенсії за вислугу років на момент втрати чинності Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року та на цей час.

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що дії відповідача та рішення №6881 від 25 вересня 2017 року про відмову у призначенні позивачу пенсії за вислугу років відповідно до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року, в редакції Закону України №2663-III від 12.07.2001 року, є правомірними, підстави для скасування оскаржуваного рішення відсутні, а тому в задоволенні цієї частини позовних вимог слід відмовити.

За наведених обставин, вимоги позивача про зобов'язання відповідача призначити та виплачувати позивачу пенсію за вислугу років відповідно до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року, в редакції Закону України №2663-III від 12.07.2001 року, з дати звернення - подачі заяви до Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі, тобто з 12.09.2017 року, виходячи із розрахунку 90% від суми місячного (чинного) заробітку є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

У відповідності до ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема неправильне застосування норм матеріального або порушення норм процесуального права.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, судова колегія враховує, що частинами 1,6 статті 139 КАС України встановлено, що при задоволенні позову стороні, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно до ч. 2 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову суб'єкту владних повноважень, з відповідача стягуються виключно судові витрати суб'єкта владних повноважень, пов'язані із залученням свідків та проведенням експертизи. З цих підстав судові витрати Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст.ст.308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі - задовольнити .

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 13 квітня 2018 року - скасувати та прийняти нове рішення суду .

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі про визнання рішення неправомірним та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови суду складено 26 жовтня 2018 року.

Головуючий суддя ОСОБА_2
Судді ОСОБА_3 ОСОБА_4