Справа № 805/2623/18-а
Суддя: Кочанова П.В.
Дата ухвалення: 2018-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 жовтня 2018 р. Справа№805/2623/18-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

час прийняття рішення: 13 год. 45 хв

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Кочанова П.В., при секретарі судового засідання Притулі С.С., розглянувши у судовому засіданні матеріали адміністративного позову Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби в особі Дніпропетровського управління Офісу великих платників податків ДФС до Державного підприємства "Селидіввугілля" про надання дозволу на погашення суми податкового боргу за рахунок майна, яке перебуває у податковій заставі,-

за участю представників сторін:

від позивача - Потапов О.О., довіреність від 06.07.2018 року № 7974/9/281010у

від відповідача - Сорока С.С., довіреність від 28.12.2017 року № 1/467

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби в особі Дніпропетровського управління Офісу великих платників податків ДФС звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державного підприємства "Селидіввугілля" в якому просить суд надати дозвіл на погашення усієї суми податкового боргу Державного підприємства "Селидіввугілля" у розмірі 676 532 621,67 грн. за рахунок майна, яке перебуває у податковій заставі та майна, що у подальшому буде описано у податкову заставу.

В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначив, що станом на 19.01.2018 року загальна сума податкового боргу підприємства по податку на додану вартість (код 14010100) ДП «Селидіввугілля» становить 676 532 621,67 грн., в тому числі по податках: податок на прибуток (11020100) - 40 217 354,59 грн., податок на додану вартість (14010100) - 635 842 850,70 грн., нарахування податків і зборів (обов'язкових платежів), які справлялись до 01 січня 2011 року, але не визначені ПКУ (21081400) - 467 528,03 грн., інші надходження (24060300) - 4 888,35 грн.

У зв'язку з виникненням податкового боргу підприємству податковим органом за місцем обліку ДП «Селидіввугілля» сформовано першу податкову вимогу №1/92 від 01.07.2005 року на суму 47 662 577,06 грн. (вручено 04.07.2005 року, вх.№151) та другу податкову вимогу №2/103 від 05.08.2005 року на суму 81 629 904,39 грн. (вручено 09.08.2005 року, вх.№534). На підставі Рішення про опис майна у податкову заставу №2 від 07.02.2011 року, податковими керуючими складені акти опису майна, на яке розповсюджується право податкової застави, на суму податкового боргу. На даний час, в податковій заставі перебуває описане майно підприємства на загальну суму 685 892 331,51 грн.

Керуючись вимогами ст.95 Податкового кодексу України, фіскальним органом направлялись адміністративні позови до суду про стягнення коштів з рахунків ДП «Селидіввугілля» у обслуговуючих банках, та за рахунок готівки, що належить підприємству в рахунок погашення додаткового боргу.

Крім того, відповідно до абз.2 п.95.5 ст.95 Податкового кодексу України 28.02.2017 року прийнято рішення №2 керівника Дніпропетровського управління Офісу ВПП ДФС, на підставі якого з квітня по грудень 2017 року на всі банківські рахунки ДП «Селидіввугілля» виставлено 590 інкасових доручень щодо стягнення коштів в рахунок погашення податкового боргу. За вказаний період стягнуто в рахунок погашення податкового боргу 17 551 310,87 грн., в т.ч. 07.04.2017 року за інкасовим дорученням № 316 від 30.03.2017 року на суму 17 545 377,5 грн.

Заходи зі стягнення коштів з банківських рахунків, які проводилися Дніпропетровським управлінням Офісу ВПП ДФС з квітня 2017 року не привели до погашення податкового боргу у повному обсязі з причини недостатності грошових коштів. Тобто, Дніпропетровське управління ОВПП ДФС просить надати дозвіл на погашення усієї суми податкового боргу, яка станом на 19.01.2018 року складала 676 532 621,67 грн., за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі.

Зазначає, що сума податкового боргу ДП «Селидіввугілля» має постійну тенденцію до збільшення за рахунок несплати підприємством самостійно задекларованих грошових зобов'язань, також пені та штрафних санкцій, які застосовуються до підприємства за порушення Податкового Кодексу України. Дніпропетровським управлінням ОВПП ДФС при збільшенні податкового боргу проводиться додатковий опис майна, на яке розповсюджується право податкової застави. Крім того, майна, опис якого вже здійснено за балансовою вартістю, може бути не достатньо для погашення всієї суми наявного податкового боргу.

У зв'язку, з чим, просить суд зазначити в судовому рішенні про надання дозволу на погашення податкового боргу у розмірі 676 532 621,67 грн. за рахунок майна, яке вже перебуває у податковій заставі, та майна, що у подальшому буде описано у податкову заставу.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 16 квітня 2018 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за адміністративним позовом Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби в особі Дніпропетровського управління Офісу великих платників податків ДФС до Державного підприємства "Селидіввугілля" про надання дозволу на погашення суми податкового боргу за рахунок майна, яке перебуває у податковій заставі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 15 травня 2018 року.

У судовому засіданні 15 травня 2018 року Донецьким окружним адміністративним судом, була оголошена перерва до 13 червня 2018 року.

Разом з цим, у судовому засіданні 15 травня 2018 року відповідачем було надано відзив на позов, в якому відповідач заперечив проти задоволення позовних вимог, в обґрунтування чого зазначив, що звернення до суду з вимогою про отримання судового дозволу на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків повинне бути обґрунтованим відсутністю на розрахункових рахунках такого платника податків грошових коштів, достатніх для погашення податкового боргу. Зазначив, що відповідачем здійснюються заходи з погашення податкового боргу. У підтвердження сплати податкових зобов'язань та наявності на розрахункових рахунках грошових коштів, відповідач надає копії платіжних доручень з призначенням платежу сплата податку на додану вартість, податку на прибуток, плати за надра, ПДФО, земельного податку та інших податкових зобов'язань.

Крім того, як зазначає сам позивач, з розрахункових рахунків відповідача було стягнуто в рахунок погашення податкового боргу 17 551 310,87 грн., в тому числі за інкасовим дорученням від 30.03.2017р. № 316. Також, обставини сплати відповідачем податкових зобов'язань та наявність грошових коштів на відкритих ним у банківських установах розрахункових рахунках встановлені судовими рішеннями, що набрали законної сили. Таким чином, позивачем не доведена відсутність коштів на рахунках відповідача, як то передбачено статтею 95 Податкового кодексу України.

Окрім того, у своєму відзиві, відповідач звертає увагу суду на зміст наданих позивачем інкасових доручень, а саме, що підставою для їх подання є рішення керівника позивача від 28.02.2017 року № 2, а не судові ріщення, які зазначені у позовній заяві позивача. Крім того, виходячи із засад податкового законодавства для надання податковій заставі легітимного статусу закріплено обов'язковість реєстрації такої застави у відповідному державному реєстрі. Разом з цим, позивач не надає відповідних доказів (витяги з реєстрів) щодо реєстрації у відповідному реєстрі обтяжень майна, зазначеного у актах опису.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 13 червня 2018 року позовну заяву Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби в особі Дніпропетровського управління Офісу великих платників податків ДФС до Державного підприємства "Селидіввугілля" залишено без руху у відповідності до частини 13 статті 171 КАС України та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви, шляхом надання суду платіжного документу про сплату судового збору належного зразка та у належному розмірі.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 27 червня 2018 року продовжено строк на усунення недоліків позовної заяви Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби в особі Дніпропетровського управління Офісу великих платників податків ДФС до Державного підприємства "Селидіввугілля" про надання дозволу на погашення суми податкового боргу за рахунок майна, яке перебуває у податковій заставі.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 10 липня 2018 року продовжено розгляд адміністративної справи № 805/2623/18-а у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 11 липня 2018 року.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 11 липня 2018 року зупинено провадження в адміністративній справі за позовом Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби в особі Дніпропетровського управління Офісу великих платників податків ДФС до Державного підприємства "Селидіввугілля" про надання дозволу на погашення суми податкового боргу за рахунок майна, яке перебуває у податковій заставі для надання часу для примирення сторін до 05.09.2018 року та призначено наступне судове засідання на 05 вересня 2018 року.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 05 вересня 2018 року поновлено провадження у справі №805/2623/18-а за позовом Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби в особі Дніпропетровського управління Офісу великих платників податків ДФС до Державного підприємства "Селидіввугілля" про надання дозволу на погашення суми податкового боргу за рахунок майна, яке перебуває у податковій заставі.

05 вересня 2018 року, через відділ документообігу та архівної роботи суду, відповідачем були надані доповнення до відзиву на адміністративний позов, в обґрунтування якого посилався на відсутність підстав для стягнення податкового боргу за рахунок продажу майна платника податків, а саме: недостатності у платника податків коштів на рахунках, що призводить до невиконання рішень суду про стягнення коштів; перебування майна в податковій заставі. Також посилався на наявність мораторію на застосування процедур примусової реалізації майна відповідача. Зазначив, що рішення про приватизацію відокремлених підрозділів Державного підприємства «Селидіввугілля» «Шахта 1-3 «Новогродівська», «Шахта «Росія», «Шахта «Україна» та «Шахта «Курахівська» прийнято Кабінетом міністрів України у постанові від 12.05.2015 № 271 «Про проведення прозорої та конкурентної приватизації у 2015-2017 роках». На виконання цієї постанови наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості від 08.06.2015 року № 344 «Про передприватизаційну підготовку підприємств» відповідальність за здійснення передприватизаційної підготовки вугледобувних об'єктів приватизації покладено на керівників державних вугледобувних підприємств, зокрема і на керівника ДП «Селидіввугілля». Отже чинним законодавством, а саме нормами ст. 13 Закону України «Про особливості приватизації вугледобувних підприємств» встановлено мораторій на примусову реалізацію майна відповідача.

На підставі вищезазначеного, просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог позива.

У підготовчому засіданні 05 вересня 2018 року, розгляд справи відкладено на 26 вересня 2018 року.

21 вересня 2018 року через відділ документообігу та архівної роботи суду, повноважним представником позивача надана відповідь на доповнення до відзиву, в обґрунтування якої останній зазначив, що в адміністративному позові Офісом докладно описані заходи, які були здійснені для стягнення податкового боргу за рахунок коштів, на підставі яких документів вони були здійснені та надані копії інкасових доручень, повернутих банками без виконання (з вказанням причин невиконання).

Також, зазначає, що керівником Дніпропетровського управління Офісу ВПП ДФС прийнято рішення №2, на підставі якого з квітня по грудень 2017 року на всі банківські рахунки ДП „Селидіввугілля" виставлено 590 інкасових доручень щодо стягнення коштів в рахунок погашення подагкового боргу. За вказаний період стягнуто в рахунок погашення податкового боргу лише 17 551 310,87 грн., в т.ч. 07.04.2017 за інкасовим дорученням №316 від 30.03.2017 на суму 17 545 377,5 грн. Вказане підтверджує недостатність у платника податків коштів на рахунках для погашення податкового боргу. Окрім того, зазначає, що відповідно до листа Фонду Державного майна від 26.06.2018 року № 10-19-12830 ДП «Селидіввугілля» включено до переліку державних підприємств, які реорганізуються шляхом приєднання до державною підприємства «Національна вугільна компанія». Привазизація вугледобувних підприємств на даному етапі не передбачена. Предприватизаційна підготовка ДП «Селидіввугілля» не проводиться.

У підготовче засідання, призначене на 26 вересня 2018 року з'явилися повноважні представники сторін.

Разом з цим, 26 вересня 2018 року повноважним представником позивача через відділ документообігу та архівної роботи суду надані доповнення до відзиву на адміністративний позов, в обґрунтування якого зазначив, що на виконання завдань держави, 24 січня 2018 року між Державним підприємством «Селидіввугілля» (Постачальник) та Державним підприємством «Держвуглепостач» (Покупець, державний оператор ринку) укладено договір поставки вугілля №02-18/ЕНЦ (копія договору додається), що свідчить про наявність у підприємства активів (грошових коштів) в майбутньому. Відповідно до умов договору Постачальник постачає Покупцю вугільну продукцію рівномірно протягом 2018 року, а Покупець оплачує її вартість. Кількість вугілля зазначається в додатках до договору. Згідно з додатком від 31.07.2018р. № 08/18-2 до вище зазначеного договору, протягом серпня - вересня 2018 року Постачальник зобов'язаний поставити вугілля на суму 16 801 500,00 грн.(без ПДВ). Відповідно в жовтні - листопаді 2018 року ДП «Селидіввугілля» планує отримати за відвантажене вугілля грошові кошти в сумі 16 801 500,00 грн.(без ПДВ). Разом з цим, звернення стягнення на майно відповідача призведе до: реалізації державного майна, яке належить до основних засобів підприємства; зупинення господарської діяльності підприємства, зокрема, з видобутку вугілля; невиконання державного замовлення на поставку вугілля в опалювальний період; несплати податків.

Окрім того, відповідачем було надано клопотання про долучення до матеріалів справи докази наявності (за період з 2015 року по 2018 рік) на розрахункових рахунках відповідача грошових коштів.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 26 вересня 2018 року закрито підготовче провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 17 жовтня 2018 року.

У судове засідання, призначене на 17 жовтня 2018 року з'явилися повноважні представники сторін.

Суд, заслухавши пояснення сторін, розглянувши подані сторонами документи та матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступне.

Державне підприємство «Селидіввугілля» зареєстроване як юридична особа (), перебуває на обліку в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України (), за юридичною адресою: 85400, Донецька область, м. Селидове, вул.К.Маркса, буд. 41, основним видом економічної діяльності ДП «Селидіввугілля» є добування кам'яного вугілля, що підтверджено витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань та перебуває на податковому обліку у Дніпропетровському управлінні Офісу великих платників податківДержавної фіскальної служби.

Станом на 19.01.2018 року загальна сума податкового боргу ДП «Селидіввугілля» становить 676 532 621,67 грн., з тому числі по податках:

-податок на прибуток (11020100) - 40 217 354,59 грн.;

-податок на додану вартість (14010100) - 635 842 850,70 грн.;

-нарахування податків і зборів (обов'язкових платежів), які справлялись до 01 січня 2011 року, але не визначені ПКУ (21081400) - 467 528,03 грн.;

-інші надходження (24060300) - 4 888,35 грн.

01.07.2005 року Красноармійською ОДПІ на адресу ДП «Селидіввугілля» направлена податкова вимога форми «Ю1» № 1/92 на загальну суму 47662577 грн. 06 коп. та отримана відповідачем 04.07.2005 року (а.с.175).

05.08.2005 року Красноармійською ОДПІ на адресу ДП «Селидіввугілля» направлена друга податкова вимога форми «Ю2» № 2/103 на загальну суму 81629904 грн. 39 коп. та отримана відповідачем 09.08.2005 року (а.с.176).

За наявними в матеріалах справи доказами, вбачається, що податковим органом були складені акти опису майна боржника, а саме:

- 28.05.2013 року Красноармійською ОДПІ на підставі рішення від 07.02.2011 року № 2 про опис майна, складений акт № 18 опису майна ДП «Селидіввугілля» у податкову заставу;

- 16.05.2013 року Красноармійською ОДПІ на підставі рішення від 07.02.2011 року № 2 про опис майна, складений акт № 13 опису майна ДП «Селидіввугілля» у податкову заставу;

- 21.05.2013 року Красноармійською ОДПІ на підставі рішення від 07.02.2011 року № 2 про опис майна, складений акт № 14 опису майна ДП «Селидіввугілля» у податкову заставу;

- 22.05.2013 року Красноармійською ОДПІ на підставі рішення від 07.02.2011 року № 2 про опис майна, складений акт № 15 опису майна ДП «Селидіввугілля» у податкову заставу;

- 27.05.2013 року Красноармійською ОДПІ на підставі рішення від 07.02.2011 року № 2 про опис майна, складений акт № 16 опису майна ДП «Селидіввугілля» у податкову заставу;

- 28.05.2013 року Красноармійською ОДПІ на підставі рішення від 07.02.2011 року № 2 про опис майна, складений акт № 19 опису майна ДП «Селидіввугілля» у податкову заставу;

- 28.05.2013 року Красноармійською ОДПІ на підставі рішення від 07.02.2011 року № 2 про опис майна, складений акт № 21 опису майна ДП «Селидіввугілля» у податкову заставу;

- 28.05.2013 року Красноармійською ОДПІ на підставі рішення від 07.02.2011 року № 2 про опис майна, складений акт № 22 опису майна ДП «Селидіввугілля» у податкову заставу;

- 31.05.2013 року Красноармійською ОДПІ на підставі рішення від 07.02.2011 року № 2 про опис майна, складений акт № 23 опису майна ДП «Селидіввугілля» у податкову заставу;

- 29.05.2013 року Красноармійською ОДПІ на підставі рішення від 07.02.2011 року № 2 про опис майна, складений акт № 24 опису майна ДП «Селидіввугілля» у податкову заставу;

- 01.06.2013 року Красноармійською ОДПІ на підставі рішення від 07.02.2011 року № 2 про опис майна, складений акт № 25 опису майна ДП «Селидіввугілля» у податкову заставу;

- 30.10.2013 року Красноармійською ОДПІ на підставі рішення від 07.02.2011 року № 2 про опис майна, складений акт № 3/10/33426253 опису майна ДП «Селидіввугілля» у податкову заставу;

- 30.10.2013 року Красноармійською ОДПІ на підставі рішення від 07.02.2011 року № 2 про опис майна, складений акт № 2/10/33426253 опису майна ДП «Селидіввугілля» у податкову заставу;

- 30.03.2016 року Спеціалізованою ДПІ з обслуговування великих платників у м.Донецьку Міжрегіонального управління Державної фіскальної служби України на підставі рішення від 23.02.2016 року № 61 про опис майна, складений акт № 21 опису майна ДП «Селидіввугілля» у податкову заставу;

- 30.03.2016 року Спеціалізованою ДПІ з обслуговування великих платників у м.Донецьку Міжрегіонального управління Державної фіскальної служби України на підставі рішення від 23.02.2016 року № 61 про опис майна, складений акт № 20 опису майна ДП «Селидіввугілля» у податкову заставу (т.1 а.с.17-167);

- 30.05.2017 року СДПІ з обслуговування великих платників у м.Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби на підставі рішення від 07.02.2011 року № 2 про опис майна, складений акт № 6/33426253 опису майна ДП «Селидіввугілля» у податкову заставу;

- 30.05.2017 року СДПІ з обслуговування великих платників у м.Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби на підставі рішення від 07.02.2011 року № 2 про опис майна, складений акт № 7/33426253 опису майна ДП «Селидіввугілля» у податкову заставу;

- 30.05.2017 року СДПІ з обслуговування великих платників у м.Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби на підставі рішення від 07.02.2011 року № 2 про опис майна, складений акт № 8/33426253 опису майна ДП «Селидіввугілля» у податкову заставу;

- 01.08.2017 року СДПІ з обслуговування великих платників у м.Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби на підставі рішення від 02.02.2011 року № 2 про опис майна, складений акт № 11/33426253 опису майна ДП «Селидіввугілля» у податкову заставу;

- 03.10.2017 року СДПІ з обслуговування великих платників у м.Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби на підставі рішення від 02.02.2011 року № 2 про опис майна, складений акт № 13-1/33426253 опису майна ДП «Селидіввугілля» у податкову заставу;

- 24.10.2017 року СДПІ з обслуговування великих платників у м.Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби на підставі рішення від 07.02.2011 року № 2 про опис майна, складений акт № 33-2/33426253 опису майна ДП «Селидіввугілля» у податкову заставу;

- 06.11.2017 року СДПІ з обслуговування великих платників у м.Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби на підставі рішення від 07.02.2011 року № 2 про опис майна, складений акт № 16/33426253 опису майна ДП «Селидіввугілля» у податкову заставу;

- 04.11.2017 року СДПІ з обслуговування великих платників у м.Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби на підставі рішення від 07.02.2011 року № 2 про опис майна, складений акт № 17/33426253 опису майна ДП «Селидіввугілля» у податкову заставу;

- 24.11.2017 року СДПІ з обслуговування великих платників у м.Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби на підставі рішення від 07.02.2011 року № 2 про опис майна, складений акт № 19/33426253 опису майна ДП «Селидіввугілля» у податкову заставу;

- 29.11.2017 року СДПІ з обслуговування великих платників у м.Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби на підставі рішення від 07.02.2011 року № 2 про опис майна, складений акт № 22/33426253 опису майна ДП «Селидіввугілля» у податкову заставу (т.1 а.с.199-зв.б.212).

- 30.05.2017 року Спеціалізованою ДПІ з обслуговування великих платників у м.Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби на підставі рішення від 07.02.2011 року № 2 про опис майна, складений акт № 5/33426253 опису майна ДП «Селидіввугілля» у податкову заставу

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 30.10.2014 року по справі № 808/6670/14 адміністративний позов Красноармійської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Донецькій області до Державного підприємства «Селидіввугілля» задоволено, стягнуто з рахунків Державного підприємства «Селидіввугілля» () у банках обслуговуючих такого платника податків, заборгованість з податку на додану вартість у сумі 596 099,00 грн. (п'ятсот дев'яносто шість тисяч дев'яносто дев'ять гривень), на р/р 0070, отримувач УДК у Донецькій області, МФО 834016, .

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 10.12.2014 року по справі № 808/8038/14 позов Красноармійської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Донецькій області до Державного підприємства «Селидіввугілля» задоволено, стягнуто з рахунків Державного підприємства «Селидіввугілля» () у банках обслуговуючих такого платника податків, заборгованість з податку на додану вартість у сумі 16 588 724, 00 грн., на р/р 0070, отримувач УДК у Донецькій області, МФО 834016, .

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 25.06.2014 року по справі № 805/6418/14 адміністративний позов Красноармійської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Донецькій області до Державного підприємства «Селидіввугілля» про стягнення коштів задоволено, стягнуто з рахунків Державного підприємства «Селидіввугілля» у банках в рахунок погашення податкового боргу з податку на додану вартість у розмірі 2 972 978 (два мільйони дев'ятсот сімдесят дві тисячі дев'ятсот сімдесят вісім) гривень 00 копійок (ГУ ДКСУ у Донецькій області, МФО 834016, код - 34686427, рахунок №0070).

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 08.09.2015 року по справі № 805/3245/15-а позов Красноармійської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Донецькій області до Державного підприємства «Селидіввугілля» про стягнення заборгованості задоволено,стягнуто з розрахункових рахунків Державного підприємства «Селидіввугілля» кошти за податковим боргом з податку на додану вартість в розмірі 100 963 718 (сто мільйонів дев'ятсот шістдесят три тисячі сімсот вісімнадцять) грн. 21 коп. на рахунок, відкритий в УДК у Донецькій області, р/р 0070, , МФО 834016.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 10.02.2015 року по справі № 805/295/15-а позов Красноармійської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Донецькій області до Державного підприємства «Селидіввугілля» про стягнення коштів з рахунків у банках, обслуговуючих такого платника, у розмірі 4 288 996 грн., задоволено, стягнуто з розрахункових рахунків Державного підприємства «Селидіввугілля» у банківських установах на користь державного бюджету на р/р 0070, , МФО 834016, УДК у Донецькій області, заборгованість з податку на додану вартість в сумі 4 288 996 грн. (чотири мільйони двісті вісімдесят вісім тисяч дев'ятсот дев'яносто шість гривень).

Рішенням в.о. заступника начальника-начальника Дніпропетровського управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби №2 від 28 лютого 2017 року про стягнення коштів платника податків з рахунків у банках у рахунок погашення податкового боргу, відповідно до пункту 95.5 статті 95 Податкового кодексу України вирішено здійснити погашення усієї суми податкового боргу шляхом стягнення безготівкових коштів з рахунків у банках, органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, та інших фінансових установах ДП «Селидіввугілля»

На підставі ст.95 Податкового кодексу України позивачем надсилались у банки, які обслуговують відповідача, інкасові доручення про стягнення з рахунків податкового боргу: № 316 від 30 березня 2017 року на суму 488165 437,84 грн. на рахунок платника 4670, № 374 від 31 березня 2017 року на суму 31 201 911,43 грн. на рахунок платника 4143, № 1135 від 30 травня 2017 року на суму 488 165 437,84 грн. на рахунок платника 3820, № 1136 від 11 травня 2017 року на суму 488 165 437,84 грн. на рахунок платника 3820, № 1137 від 30 травня 2017 року на суму 488165437,84 грн. на рахунок платника 3820, № 1967 від 03 листопада 2017 року на суму 488 165 437,84 грн. на рахунок платника 2702, № 1969 від 03 листопада 2017 року на суму 488 165 437,84 грн. на рахунок платника 9863; № 1828 від 06 жовтня 2017 року на суму 488 165 437,84 грн. на рахунок платника 9101, № 1829 від 06 жовтня 2017 року на суму 488165 437,84 грн. на рахунок платника 4961, № 1830 від 06 жовтня 2017 року на суму 488 165 437,84 грн. на рахунок платника 4961, № 1831 від 06 жовтня 2017 року на суму 488 165 437,84 грн. на рахунок платника 34, № 1832 від 06 жовтня 2017 року на суму 488 165 437,84 грн. на рахунок платника 34, № 1833 від 06 жовтня 2017 року на суму 488 165 437,84 грн. на рахунок платника 4961, № 1834 від 06 жовтня 2017 року на суму 488 165 437,84 грн. на рахунок платника 4961, № 1835 від 06 жовтня 2017 року на суму 488 165 437,84 грн. на рахунок платника 34, № 1836 від 06 жовтня 2017 року на суму 488 165 437,84 грн. на рахунок платника 4961, № 1837 від 06 жовтня 2017 року на суму 488 165 437,84 грн. на рахунок платника 4961, № 1839 від 06 жовтня 2017 року на суму 488 165 437,84 грн. на рахунок платника 2701, № 1845 від 06 жовтня 2017 року на суму 488165437,84 грн. на рахунок платника 6750, № 1853 від 06 жовтня 2017 року на суму 488165437,84 грн. на рахунок платника 4670, до банківських установ, які були повернуті без виконання (т.2 а.с.13-зв.б.32).

Між сторонами немає розбіжностей щодо обставин справи, встановлених судом, в позовній заяві позивач просить надати дозвіл на погашення усієї суми податкового боргу Державного підприємства "Селидіввугілля" у розмірі 676 532 621,67 грн. за рахунок майна, яке перебуває у податковій заставі та майна, що у подальшому буде описано у податкову заставу.

Проаналізувавши встановлені обставини справи та норми законодавства України, яке регулює спірні правовідносини, суд вважає позовну заяву такою, що задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до п.п. 41.1.1 п.41.1 ст.41 Податкового кодексу України контролюючими органами є центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову, державну митну політику, державну політику з адміністрування єдиного внеску, державну політику у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового та митного законодавства, законодавства з питань сплати єдиного внеску та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючий орган (далі - центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику), його територіальні органи.

Таким чином, позивач у справі - суб'єкт владних повноважень, на якого чинним законодавством покладені владні управлінські функції стосовно контролю у сфері податкових взаємовідносин.

Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України.

Відповідно до підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно пункту 36.1 статті 36 Податкового кодексу України податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Згідно з підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий борг - сума грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Як встановлено судом, підтверджено матеріалами справи та не спростовано відповідачем, станом на 19.01.2018 року у нього рахується податковий борг в сумі 676 532 621,67 грн.

Пунктом 36.5 статті 36 Податкового кодексу України передбачено, що відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов'язку несе платник податків, крім випадків, визначених цим Кодексом або законами з питань митної справи.

Пунктом 41.5 статті 41 Податкового кодексу України визначено, що органами стягнення є виключно органи державної податкової служби, які уповноважені здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу в межах їх повноважень, а також державні виконавці в межах своїх повноважень.

Згідно пункту 59.1 статті 59 Податкового кодексу України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до п. 59.5 ст. 59 Податкового кодексу України у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.

Як вбачається з матеріалів справи 01.07.2005 року Красноармійською ОДПІ на адресу ДП «Селидіввугілля» направлена податкова вимога форми «Ю1» № 1/92 на загальну суму 47 662 577 грн. 06 коп. та отримана відповідачем 04.07.2005 року, 05.08.2005 року Красноармійською ОДПІ на адресу ДП «Селидіввугілля» направлена друга податкова вимога форми «Ю2» № 2/103 на загальну суму 81 629 904 грн. 39 коп. та отримана відповідачем 09.08.2005 року

Згідно пункту 95.1 статті 95 Податкового кодексу України орган державної податкової служби здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Відповідно до п. 89.2 ст. 89 Податкового кодексу України з урахуванням положень цієї статті право податкової застави поширюється на будь-яке майно платника податків, яке перебуває в його власності (господарському віданні або оперативному управлінні) у день виникнення такого права і балансова вартість якого відповідає сумі податкового боргу платника податків, крім випадків, передбачених пунктом 89.5 цієї статті, а також на інше майно, на яке платник податків набуде прав власності у майбутньому.

У разі якщо балансова вартість такого майна не визначена, його опис здійснюється за результатами оцінки, яка проводиться відповідно до Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».

У разі збільшення суми податкового боргу складається акт опису до суми, відповідної сумі податкового боргу платника податків, у порядку, передбаченому цією статтею.

Право податкової застави не поширюється на майно, визначене підпунктом 87.3.7 пункту 87.3 статті 87 цього Кодексу, на іпотечні активи, що належать емітенту та є забезпеченням відповідного випуску іпотечних сертифікатів з фіксованою дохідністю, на грошові доходи від цих іпотечних активів до повного виконання емітентом зобов'язань за цим випуском іпотечних сертифікатів з фіксованою дохідністю, а також на склад іпотечного покриття та грошові доходи від нього до повного виконання емітентом зобов'язань за відповідним випуском звичайних іпотечних облігацій.

Відповідно до п. 87.2 ст. 87 Податкового кодексу України джерелами погашення податкового боргу платника податків є будь-яке майно такого платника податків з урахуванням обмежень, визначених цим Кодексом, а також іншими законодавчими актами.

Підпунктом 20.1.33 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України визначено, що органи державної податкової служби мають право звертатися до суду щодо накладення арешту на кошти та інші цінності такого платника податків, що знаходяться в банку, у разі, якщо у платника податків, який має податковий борг, відсутнє майно та/або його балансова вартість менша суми податкового боргу, та/або таке майно не може бути джерелом погашення податкового боргу.

Згідно пункту 94.4 статті 94 Податкового кодексу України арешт може бути накладено органом державної податкової служби на будь-яке майно платника податків, крім майна, на яке не може бути звернено стягнення відповідно до закону, та коштів на рахунку платника податків.

Відповідно до підпункту 94.6.2 пункту 94.6 статті 94 Податкового кодексу України арешт коштів на рахунку платника податків здійснюється виключно на підставі рішення суду шляхом звернення органу державної податкової служби до суду.

Пунктом 95.3 статті 95 Податкового кодексу України встановлено, що стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Як зазначає позивач, на виконання п. 95.3 ст.95 Податкового кодексу України Офісом надсилались у банки, які обслуговують відповідача, інкасові доручення про стягнення з рахунків податкового боргу, які були повернуті без виконання, що свідчить про недостатність коштів на рахунках.

Разом з цим, як вбачається з наявних у справі доказів, позивачем було виставлено інкасове доручення № 316 від 30 березня 2017 року на суму 488 165 437,84 грн. на рахунок платника 4670, за яким як зазначає позивач було стягнуто на користь офісу 17 545 377,50 грн., в той же час 31 березня 2017 року з зазначеного рахунку позивачем сплачено податок на суму 61 666,54 грн. (платіжне доручення від 31.03.2017 року № 1129), на суму 42 0489,15 грн.( платіжне доручення від 31.03.2017 року № 1128). Також, меморіальними ордерами підтверджується наявність та проплата підприємством з рахунку 4670 налогів від 14.04.2017 року, 10.04.2017 року, 25.05.2017 року, від 13.05.2017 року, від 12.06.2017 року, від 26.06.2017 року, від 30.08.2017 року, від 07.09.2017 року, від 24.10.2017 року, від 04.10.2017 року, від 12.10.2017 року, від 09.10.2017 року, від 11.10.2017 року, від 01.11.2017 року, від 29.11.2017 року, від 26.12.2017 року, від 20.12.2017 року, від 21.12.2017 року.

Також, з рахунку 4670 відповідачем самостійно сплачувались податки до органів фіскальної служби наступними платіжними дорученнями: № 1412 від 16.08.2017 року на суму 25 000,00 грн., №1633 від 21.11.2017 року на суму 68 000,00 грн., № 17 від 10.01.2018 року на суму 50 000,00 грн., № 71 від 30.01.2018 року на суму 60 000,00 грн., № 69 від 30.01.2018 року на суму 60 000,00грн., № 70 від 30.01.2018 року № 80 000,00 грн., № 16 від 10.01.2018 року № 50 000,00 грн., № 120 від 19.02.2018 року на суму 30 000,00 грн., № 118 від 19.02.2018 року на суму 60 000,00 грн., № 119 від 19.02.2018 року на суму 60 000,00 грн., № 154 від 05.03.2018 року на суму 217 852,27 грн., № 170 від 19.03.2018 року на суму 30 000,00 грн., № 212 від 30.03.2018 року на суму 60 000,00 грн., № 214 від 30.03.2018 року на суму 30 000,00 грн., № 211 від 30.03.2018 року на суму 67 852,27 грн., № 215 від 30.03.2018 року на суму 82 147,73 грн., № 153 від 05.03.2018 року на суму 82 147,73 грн., № 213 від 30.03.2018 року на суму 60 000,00 грн., № 1124 від 31.03.2017 року на суму 111 056,27 грн., № 1123 від 31.03.2017 року на суму 82 147,73 грн., №1127 від 31.03.2017 року на суму 376 959,29 грн., №1125 від 31.03.2017 року на суму 181 618,99 грн., №1126 від 31.03.2017 року на суму 144 502,03 грн., №1326 від 03.07.2017 року на суму 10 000,00 грн., № 1325 від 03.07.2017 року на суму 60 000,00 грн., № 1327 від 03.07.2017 року на суму 180 000,00 грн., № 1324 від 03.07.2017 року на суму 300 000,00 грн., №1477 від 31.08.2017 року на суму 60 000,00 грн., №1478 від 31.08.2017 року на суму 40 000,00 грн., № 1480 від 31.08.2017 року на суму 100 000,00 грн., № 1476 від 31.08.2017 року на суму 40 000,00 грн., №1479 від 31.08.2017 року на суму 60 000,00 грн., №1525 від 29.09.2017 року на суму 80 000,00 грн., № 1523 від 29.09.2017 року на суму 60 000,00 грн.,№ 1522 від 29.09.2017 року на суму 150 000,00 грн., № 1526 від 29.09.2017 року на суму 150 000,00 грн., № 1524 від 29.09.2017 року на суму 110 000,00 грн., № 1588 від 31.10.2017 року на суму 98355,35 грн., № 1623 від 13.11.2017 року на суму 50 000,00 грн., № 1620 від 13.11.2017 року на суму 60 000,00 грн., № 1624 від 13.11.2017 року на суму 100 000,00 грн., № 1621 від 13.11.2017 року на суму 40 000,00 грн., № 1622 від 13.11.2017 року на суму 50 000,00 грн., №1631 від 21.11.2017 року на суму 50 000,00 грн.,№ 1632 від 21.11.2017 року на суму 50 000,00 грн., № 1700 від 20.12.2017 року на суму 50 000,00 грн., № 1702 від 20.12.2017 року на суму 40 000,00 грн., № 1699 від 20.12.2017 року на суму 50 000,00 грн., № 1701 від 20.12.2017 року на суму 60 000,00 грн., № 1703 від 20.12.2017 року на суму 100 000,00 грн.

Крім того, відповідачем до матеріалів справи були додані докази сплати податків відокремленими підрозділами ДП «Селидіввугілля».

Нових доказів звернення до банку з інкасовими дорученнями під час розгляду справи податковий орган не надав.

Як було зазначено судом вище, порядок стягнення податкового боргу платників податків регулюється статтями 95-99 Податкового кодексу України.

Пунктом 95.1 статті 95 Податкового кодексу України передбачено, що контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Відповідно до пункту 95.3 статті 95 Податкового кодексу України, контролюючий орган звертається до суду щодо надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі.

Рішення суду щодо надання вказаного дозволу є підставою для прийняття контролюючим органом рішення про погашення усієї суми податкового боргу. Рішення контролюючого органу підписується його керівником та скріплюється гербовою печаткою контролюючого органу. Перелік відомостей, які зазначаються у такому рішенні, встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

З аналізу вказаних норм Податкового кодексу України продаж майна платника податків, яке перебуває у податковій заставі здійснюється лише у разі недостатності коштів в результаті здійснених заходів щодо стягнення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності. При цьому, процедура стягнення з платника податків податкового боргу за рахунок грошових коштів у судовому порядку передує виникненню права податкового органу на звернення до суду щодо надання дозволу на погашення боргу за рахунок майна, що перебуває у податковій заставі.

Для відокремлення обов'язкових умов (обставин) наявність яких в своїй сукупності зумовлює виникнення у податкового органу права на звернення до суду із даним позовом: наявність у платника податків боргу зі сплати податків (зборів, обов'язкових платежів); сума заборгованості платника податків на момент звернення податкової служби до суду із позовом про надання дозволу на погашення боргу за рахунок майна платника має бути узгодженою у встановленому законодавством порядку; відсутність коштів на рахунках платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків; наявність майна платника податків - боржника у податковій заставі.

Лише сукупність вказаних обставин наділяє податковий орган правом на звернення до суду із позовом про надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків.

Податковий кодекс України встановлює послідовність звернення до суду з вимогами щодо погашення податкового боргу платника. При звернені до суду з вимогою про надання дозволу на погашення заборгованості за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі податковий орган повинен обґрунтувати в першу чергу недостатність у такого платника грошових коштів - готівкових чи на рахунках у банку, достатніх для повного погашення його боргу перед бюджетом, а також зазначити, які заходи вжиті податковими органами для того, щоб погасити борг платника за рахунок належних йому коштів та чим це підтверджується.

Як вбачається з наявних в матеріалах справи доказів, посилання позивача на відсутність у відповідача грошових коштів на його рахунках не відповідає дійсності.

Окрім того, однією з умов надання дозволу на погашення боргу за рахунок майна, що перебуває у податковій заставі є знаходження цього майна у податковій заставі, що підтверджується витягами з Державного реєстру обтяжень рухомого майна, в якому повинен бути внесений реєстраційний запис про публічне обтяження: податкову заставу майна відповідача згідно актів опису майна.

В матеріалах даної справи відсутні докази знаходження майна, на яке просить позивач надати дозвіл на погашення суми податкового боргу у податковій заставі.

Аналізуючи вищенаведені правові норми та фактичні обставини справи, суд дійшов висновку, що контролюючим органом не дотримано обов'язкової процедури щодо заходів вжитих податковими органами для того, щоб погасити борг платника за рахунок належних йому коштів.

Окрім того, суд зазначає, що 20.10.2014 року державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України винесена Постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Разом з цим, 09.07.2018 року заступником начальника Селидовського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції винесені Постанови від 09.07.2018 року про накладення арешту на все нерухоме майно боржника ДП «Селидіввугілля» та все рухоме майно майно боржника ДП «Селидіввугілля», що підтверджується наявними у матеріалах справи доказами.

Статтею 37 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» від 18.11.2003 № 1255-IV (далі - Закон) передбачено, що податкова застава належить до публічних обтяжень.

Згідно зі статтею 11 цього Закону обтяження рухомого майна реєструються в Державному реєстрі в порядку, встановленому цим Законом.

Частиною третьою статті 12 Закону визначено, що на підставі реєстрації встановлюється пріоритет обтяження, якщо інші підстави для виникнення пріоритету не визначені цим Законом. Задоволення прав чи вимог декількох обтяжувачів, на користь яких встановлено обтяження одного й того ж рухомого майна, здійснюється згідно з пріоритетом, який визначається в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до частини першої статті 14 Закону пріоритет зареєстрованих обтяжень визначається у черговості їх реєстрації, за винятками, встановленими цим Законом.

Згідно з частиною третьою статті 38 Закону якщо рухоме майно, яке є предметом публічного обтяження, є також предметом інших обтяжень, задоволення прав обтяжувача за публічним обтяженням або особи, на користь якої встановлено публічне обтяження, здійснюється в черговості згідно з пріоритетом публічного обтяження.

Пріоритет публічного обтяження встановлюється з моменту його реєстрації. Зареєстровані публічні обтяження не мають пріоритету над обтяженнями того ж рухомого майна, які були зареєстровані раніше моменту реєстрації публічного обтяження, а також обтяженнями, які мають вищий пріоритет згідно з правилами, встановленими розділом III цього Закону (частина друга статті 39 Закону).

Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного суду від 06.03.2018 року по справі №813/4672/16 (провадження №К/9901/2051/17 К/9901/32681/18).

Між іншим, суд зазначає наступне.

Згідно статті 1 Закону України «Про приватизацію державного майна» приватизація державного майна - платне відчуження майна, що перебуває у державній власності, у тому числі разом із земельною ділянкою державної власності, на якій розташований об'єкт, що підлягає приватизації, на користь фізичних та юридичних осіб, які можуть бути покупцями відповідно до цього Закону, з метою підвищення соціально-економічної ефективності виробництва та залучення коштів для здійснення структурної перебудови національної економіки.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, основним видом економічної діяльності ДП «Селидіввугілля» є добування кам'яного вугілля.

Відповідно до ч.ч.4-6 ст.12 Закону України «Про приватизацію державного майна» з моменту прийняття рішення про приватизацію об'єкта стосовно його майна (нерухомого майна, інших необоротних активів) та земельної ділянки державної власності, на якій розташований такий об'єкт, забороняється, зокрема здійснення операцій (дій), внаслідок яких може відбутися відчуження зазначеного майна чи зменшення його вартості або зменшення розміру земельної ділянки державної власності. Зазначене обмеження діє до завершення приватизації об'єкта. Строк проведення приватизації об'єкта не повинен перевищувати двох років з моменту прийняття рішення про його приватизацію. Приватизація об'єкта вважається завершеною з моменту його продажу або завершення розміщення всіх акцій, передбачених до продажу планом приватизації (розміщення акцій), і оформляється рішенням відповідного державного органу приватизації.

Згідно ст. 11 Закону України «Про приватизацію державного майна» прийняття рішення про приватизацію відповідними суб'єктами є однією із стадій, визначених цим законом порядку приватизації державного майна.

Особливості правового, економічного та організаційного регулювання приватизації державного майна вугледобувних підприємств та особливості їх діяльності у післяприватизаційний період регулюється Законом України «Про особливості приватизації вугледобувних підприємств».

Відповідно до п. 1 ст. 1 Закону України «Про особливості приватизації вугледобувних підприємств» вугледобувне підприємство - гірниче підприємство, основним видом економічної діяльності якого є підземне або відкрите добування вугілля, до складу якого можуть входити шахти, шахтоуправління, розрізи та інші відокремлені підрозділи, що виконують допоміжні функції.

Згідно ст. 4 Закону України «Про особливості приватизації вугледобувних підприємств» до об'єктів приватизації належать, вугледобувні підприємства як єдині майнові комплекси; шахти (шахтоуправління) як єдині майнові комплекси; розрізи як єдині майнові комплекси;

Відповідно до ч. 2 ст. 7 Закону України «Про особливості приватизації вугледобувних підприємств» приватизація об'єктів, зазначених у ст. 4 цього Закону, здійснюється такими способами: визначення способу приватизації об'єкта приватизації, включеного до переліку об'єктів приватизації, здійснюється державними органами приватизації спільно з органом, уповноваженим управляти державним майном, відповідно до критеріїв, затверджених Кабінетом Міністрів України.

Стаття 13 Закону України «Про особливості приватизації вугледобувних підприємств» передбачає, що з метою недопущення банкрутства вугледобувних підприємств і збереження сировинної бази металургійного та енергетичного комплексів з моменту прийняття рішення про приватизацію підприємства до моменту завершення приватизації встановлюються мораторій на застосування процедури примусової реалізації майна об'єктів приватизації шляхом зупинення виконавчого провадження та мораторій на порушення справ про банкрутство вугледобувних підприємств. На строк до трьох років з моменту завершення приватизації встановлюються мораторій на застосування процедури примусової реалізації майна об'єктів приватизації шляхом зупинення виконавчого провадження та мораторій на порушення справ про банкрутство вугледобувних підприємств, які поширюються лише на борги, що утворилися на момент завершення приватизації.

Відповідно до п. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про особливості приватизації вугледобувних підприємств» дія норм статей 2 і 13 цього Закону поширюється виключно на вугледобувні підприємства, щодо яких прийнято рішення про приватизацію після набрання чинності цим Законом, та вугледобувні підприємства, приватизовані після набрання чинності цим Законом.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.2015 року № 271 «Про проведення прозорої та конкурентної приватизації у 2015 - 2017 роках» затверджений, серед іншого, перелік об'єктів державної власності, що підлягають приватизації у 2015 - 2017 роках, до складу якого входять відокремлені підрозділи ДП «Селидіввугілля», а саме:

Відокремлений підрозділ «Шахта 1-3 «Новогродівська», Відокремлений підрозділ «Шахта «Росія», Відокремлений підрозділ «Шахта «Україна», Відокремлений підрозділ «Шахта «Курахівська».

На виконання цієї постанови наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості від 08.06.2015 року № 344 «Про передприватизаційну підготовку підприємств» відповідальність за здійснення передприватизаційної підготовки вугледобувних об'єктів приватизації покладено на керівників державних вугледобувних підприємств, зокрема і на керівника ДП «Селидіввугілля».

Як вбачається з матеріалів справи, позивач просить надати дозвіл на погашення податкового боргу ДП «Селидіввугілля» за рахунок майна, що перебуває у податковій заставі згідно з актами опису, перелік яких наведений вище.

Оскільки відповідно до вимог норм чинного законодавства, включення до переліку об'єктів приватизації відокремлених підрозділів ДП «Селидіввугілля» надає їм статусу об'єкта приватизації, на який розповсюджуються положення про мораторій на застосування процедури примусової реалізації майна, суд дійшов висновку, що відчужувати майно підприємства відповідно до норм чинного законодавства заборонено.

Вказана позиція узгоджується із позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 27.05.2015 року (справа №5006/33/70/2012).

Щодо посилання позивача на лист Фонду Державного майна від 26.06.2018 року № 10-19-12830 відносно того, що ДП «Селидіввугілля» включено до переліку державних підприємств, які реорганізуються шляхом приєднання до державною підприємства «Національна вугільна компанія» та предприватизаційна підготовка ДП «Селидіввугілля» не проводиться, суд зазначає, що цей лист не є нормативно-правовим актом чи роз'ясненням чинного законодавства, а за своєю природою носить інформаційний характер.

Відповідно до положень, закріплених ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а згідно з ч.1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Позивачем не доведено обставин, на яких ґрунтуються його вимоги.

Враховуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи, суд дійшов висновку що позовні вимоги є передчасними та такими, що не відповідають вимогам ст. 95 Податкового кодексу України та про відсутність підстав для надання дозволу на погашення суми податкового боргу за рахунок майна платника, що перебуває в податковій заставі, а тому позовні вимоги є безпідставними та не підлягають до задоволення.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Згідно ч. 2 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову суб'єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб'єкта владних повноважень, пов'язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

У разі відмови в задоволенні позову статтею 139 Кодексу адміністративного судочинства України не передбачено розподілу судових витрат.

Керуючись ст.ст.2-15, 19-20, 42-48, 72-77, 90, 118, 139, 159-165, 199, 205, 244-250, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби в особі Дніпропетровського управління Офісу великих платників податків ДФС до Державного підприємства "Селидіввугілля" про надання дозволу на погашення суми податкового боргу за рахунок майна, яке перебуває у податковій заставі - відмовити.

Вступну та резолютивну частину рішення складено у нарадчій кімнаті та проголошено у судовому засіданні 17 жовтня 2018 року в присутності представників сторін.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 26 жовтня 2018 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подала, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Кочанова П.В.