Справа № П/811/518/14
Суддя: Пасічник С.С.
Дата ухвалення: 2018-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

24 жовтня 2018 року

Київ

справа №П/811/518/14

адміністративне провадження №К/9901/6522/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Пасічник С.С.,

суддів: Васильєвої І.А., Юрченко В.П.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні адміністративну справу за касаційною скаргою Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду у складі головуючого судді Пасічника Ю.П. від 14 березня 2014 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі колегії суддів: головуючого судді Лукманової О.М., суддів: Божко Л.А., Прокопчук Т.С. від 09 червня 2015 року у справі за позовом Корпорації «Система ССБ» до Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області про скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

1. У лютому 2014 року Корпорація «Система ССБ» звернулась до суду з позовом до Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області, в якому просила визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 18 серпня 2013 року №, № та №.

2. У позовній заяві, з посиланням на помилковість висновків акта перевірки щодо порушення Корпорацією «Система ССБ» вимог податкового законодавства при формуванні витрат та податкового кредиту з податку на додану вартість, позивач зазначив, що господарські операції з контрагентами - ТОВ «Браво СРЛ» та ТОВ «МК СКСМ» мали реальний характер, підтверджені належним чином складеними первинними документами, а отриманий товар на підставі укладених договорів використано у власній господарській діяльності.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

3. Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 14 березня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 09 червня 2015 року, позов задоволено повністю. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області від 18 вересня 2013 року №, №, №.

4. Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що господарські правовідносини між позивачем та його контрагентами є реальними та мають на меті отримання прибутку. Суд вказав на відсутність доказів, які б підтверджували невідповідність цих операцій дійсному економічному змісту та зазначив, що отримання від контрагентів товару, його оплата та використання у власній господарській діяльності підтверджується належним чином оформленими первинними документами.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

5. Не погодившись із рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, відповідач звернувся до суду із касаційною скаргою, у якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить рішення судів попередніх інстанцій скасувати та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову повністю.

6. Касаційний розгляд справи проведено в попередньому судовому засіданні відповідно до статті 343 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції Закону від 03 жовтня 2017 року №2147-VІІІ, що діє з 15 грудня 2017 року).

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

7. Судами попередніх інстанцій встановлено, що підставою для збільшення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість та податку на прибуток стали висновки контролюючого органу, викладені у акті від 30 серпня 2013 року №49/11-23-22-06/23235177, оформленого за результатами документальної позапланової невиїзної перевірки Корпорації «Система ССБ» з питань правильності нарахування податкових зобов'язань та податкового кредиту з податку на додану вартість, доходів та витрат, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування з податку на прибуток, по взаємовідносинах з ТОВ «Браво СРЛ» за жовтень 2012 року, ТОВ «МК СКСМ» за жовтень 2011 року.

Перевіркою встановлено порушення Корпорацією «Система ССБ»:

- пунктів 138.2, 138.4, 138.8 статті 138, підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на прибуток у перевіряємому періоді в сумі 1 326 640, 00 грн.;

- пунктів 198.2, 198.3, 198.6 статті 198 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість у перевіряємому періоді в сумі 852 698, 00 грн.

Висновки контролюючого органу про порушення позивачем вимог податкового законодавства мотивовано тим, що господарські правовідносини між позивачем та ТОВ «Браво СРЛ», ТОВ «МК СКСМ» не спричинили настання реальних правових наслідків з огляду на ненадання до перевірки їх документального підтвердження (договорів, актів приймання-передачі, довіреностей, товарно-транспортних документів), а також у зв'язку із відсутністю у останніх необхідних умов для здійснення господарських операцій, складських приміщень, транспортних засобів, основаних фондів, що, в свою чергу, встановлено з урахуванням податкової інформації у вигляді акта ДПІ у Печерському районі м.Києва ДПС від 24 травня 2013 року №1792/22.1/34527595 про неможливості проведення зустрічної звірки ТОВ «Браво СРЛ» з питань дотримання вимог податкового законодавства при здійсненні фінансово-господарських взаємовідносин з ТОВ «РА «Далі буде» та ТОВ «Арізо» з 01 жовтня 2012 року по 30 листопада 2012 року, а також акта ДПІ у Київському районі м.Харкова Харківської області від 29 травня 2013 року №1863/22.1-7/32132983 про результати виїзної позапланової документальної перевірки ТОВ «МК СКСМ» з питань правильності визначення, повноти нарахування та сплати податку на додану вартість та податку на прибуток по взаємовідносинах з ТОВ «Автармат-Рембуд» за період жовтень 2011 року.

На підставі акта перевірки відповідачем прийнято податкові повідомлення-рішення від 18 вересня 2013 року: - №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем «податок на додану вартість» на суму 1 279 047, 00 грн., з яких за основним платежем 852 698, 00 грн., та за штрафними (фінансовими) санкціями 426 349, 00 грн.; - №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем «податок на прибуток» на суму 1 326 640, 00 грн. за основним платежем; - №, яким зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість на 113 808, 00 грн., з яких 111 617,00 грн. за жовтень 2011 року та 2 191, 00 грн. за листопад 2012 року.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, основним видом діяльності Корпорації «Система ССБ» є будівництво житлових і нежитлових будівель, оптова торгівля деревиною, будівельними матеріалами та санітарно-технічним обладнанням, устаткування та монтаж машин. Позивач має право на здійснення господарської діяльності, пов'язаної із створенням об'єктів архітектури, відповідно до ліцензії, що видана Державною архітектурно-будівельною інспекцією.

У періоді, що перевірявся, позивач мав господарські правовідносини з ТОВ «Браво СРЛ» щодо поставки металопродукції.

За результатами виконання домовленостей ТОВ «Браво СРЛ» оформлено податкові накладні за період жовтня 2012 року, які мають усі необхідні реквізити. Оплата за отриманий згідно із видатковими накладними товар підтверджується платіжними дорученнями.

Також між Корпорацією «Система ССБ» та ТОВ «МК СКСМ» укладено договори від 26 вересня 2011 року №26/09-11 та від 30 вересня 2011 року №30/09-11, відповідно до умов яких останнє зобов'язалося розробити креслення марки КМД та передати їх позивачу разом із партіями комплекту металоконструкцій.

Корпорація «Система ССБ» здійснила сплату за отриманий товар та виконані роботи, що підтверджується платіжними дорученнями, контрагентом виписані належним чином оформлені податкові накладні. Передача металоконструкцій здійснена згідно із видатковими накладними, які містять всі необхідні реквізити, відповідають вимогам Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Також ТОВ «МК СКСМ» надано Корпорації «Система ССБ» сертифікати відповідності на металоконструкції та металеві димові труби.

Копіями товарно-транспортних накладних підтверджується здійснення перевезення автотранспортним засобом металоконструкцій від ТОВ «МК СКСМ», яке є вантажовідправником, до ТОВ «Спецбудмонтаж-Україна», до місця використання металоконструкцій.

Придбаний товар (металоконструкції) за зазначеними вище договорами із ТОВ «Браво СРЛ», ТОВ «МК СКСМ» використовувався для виконання договорів підряду від 01 квітня 2011 року №2370, №2372, №2373, укладених позивачем (генеральний підрядник) з ЗАТ «Креатив» (замовник) щодо закупівлі, монтажу та введення в експлуатацію обладнання елеваторного комплексу для зберігання зерна, забезпечення будівництва, що підтверджується актом про списання матеріалів на виконувані будівельно-монтажні роботи та відомістю по партіям товарів на складах за період жовтень-листопад 2012 року.

ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

8. У доводах касаційної скарги відповідач, посилаючись на дані акта про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «Браво СРЛ» та акта перевірки ТОВ «МК СКСМ», вказує на помилковість висновків судів попередніх інстанцій про реальне виконання договірних зобов'язань між позивачем та його контрагентами, оскільки діяльність контрагентів по ланцюгу постачання була спрямована на надання податкових вигод та проведення безтоварних операцій, отже й первинні документи не мають юридичної сили та доказовості. Крім того, зазначає про ненадання позивачем до перевірки документального підтвердження виконуваних зобов'язань із його контрагентами.

9. У запереченнях на касаційну скаргу позивач з доводами та вимогами скаржника не погоджується та просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін. При цьому зазначає, що відповідачем не наведено обставин порушення судами норм матеріального права та не наведено жодного факту порушення процесуального права. В свою чергу, правочини, на підставі яких ним здійснено декларування податкових зобов'язань, є дійсними та в судовому порядку нікчемними не визнавались.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

10. Податковий кодекс України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин):

10.1. Пункт 138.2 статті 138.

Витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

10.2 Підпункт 139.1.9 пункту 139.1 статті 139.

Не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

10.3. Пункт 198.1 статті 198.

Право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

10.4. Пункт 198.2 статті 198.

Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

10.5. Пункт 198.3 статті 198.

Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

10.6. Пункт 198.6 статті 198.

Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

11. Закон України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»:

11.1. Стаття 1.

11.1.1. Господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

11.1.2. Первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

11.2. Частина перша статті 9.

Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

12. Правові наслідки у вигляді виникнення у покупця права на формування сум витрат та податкового кредиту виникають за наявності сукупності таких обставин та підстав, зокрема: фактичного (реального) здійснення оподатковуваних операцій; документального підтвердження реального здійснення господарських операцій сукупністю юридично значимих (дійсних) первинних та інших документів, які зазвичай супроводжують операції певного виду; наявності у сторін спеціальної податкової правосуб'єктності; наявності у покупця належним чином складеної податкової накладної; наявності ділової мети, розумних економічних причин для здійснення господарської операції.

13. Водночас наведені вище норми податкового законодавства у взаємозв'язку з приписами законодавства з питань бухгалтерського обліку та звітності визначають окремі випадки, за яких неможливе формування витрат та податкового кредиту, зокрема, це: не пов'язаність здійсненої операції (понесених витрат) з господарською діяльністю покупця (придбання товарів/послуг без мети їх використання у господарській діяльності); фіктивність операцій/нездійснення оподатковуваних операцій; видача податкової накладної особою, яка не є платником податку на додану вартість; відсутність у платника податків юридично значимих первинних документів.

14. Аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту. При цьому в первинних документах, які є підставою для бухгалтерського обліку, фіксуються дані лише про фактично здійснені господарські операції.

15. Відповідно до вимог статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції чинній на час вирішення спору судом першої інстанції) в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

16. У разі надання контролюючим органом доказів, які в сукупності з іншими доказами у справі свідчать, що документи, на підставі яких платник податків задекларував податкові зобов'язання, містять інформацію, що не відповідає дійсності, платник податків має спростовувати ці доводи. Наведене випливає зі змісту частини першої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції до 15 грудня 2017 року), в силу яких кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Оцінка доводів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанцій

17. Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права (частина перша статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України).

18. Доводи касаційної скарги не містять інших обґрунтувань ніж ті, які були зазначені в акті перевірки та з приводу яких судами попередніх інстанцій встановлено обставини у справі.

У ході розгляду справи судами першої та апеляційної інстанцій було надано належну оцінку доказам, наданим позивачем, що спростовують позицію контролюючого органу про порушення позивачем вимог податкового законодавства щодо заниження податкових зобов'язань. Зокрема судами досліджено первинні документи, які згідно з пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України є підставою для податкового обліку та містять відомості, що у повній мірі відображають суть господарських операцій та підтверджують їх фактичне здійснення.

19. Касаційний суд погоджується із висновками судів першої та апеляційної інстанцій про те, що відповідачем - суб'єктом владних повноважень, на якого положеннями частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України покладено обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, в ході розгляду справи не надано будь-яких належних та допустимих доказів, не доведено наявності обставин та підстав, які б свідчили про порушення позивачем податкового законодавства та наявність яких би призводила до невизнання права позивача на формування відповідних податкових вигод.

20. Доводи відповідача у касаційній скарзі про ненадання до перевірки позивачем документального підтвердження господарської діяльності з його контрагентами спростовуються актом перевірки, що містить перелік первинних документів, оформлених за наслідками господарських правовідносин між позивачем та його контрагентами щодо поставки товару, та які вивчалися податковим органом в ході здійснення податкового контролю, а фактичне отримання товарно-матеріальних цінностей відбувалося на підставі видаткових накладних уповноваженими позивачем особами.

21. Верховний суд також вважає безпідставними і доводи контролюючого органу про відсутність актів приймання товару, оскільки при передачі товару складені видаткові накладні, які, у даному випадку, є достатніми первинними документами, що підтверджують факт його поставки.

23. Також є неприйнятними твердження скаржника про відсутність документів на зберігання товару у даній справі, оскільки придбаний товар (металоконструкції) був використаний позивачем у діяльності щодо будівництва об'єктів та був списаний, про що оформлено відповідний акт від 30 листопада 2012 року.

24. Крім того, посилання на акт проведеної перевірки контрагента позивача правильно не прийнято судами до уваги, виходячи з відсутності у ньому об'єктивних та підтверджених даних про порушення позивачем податкового законодавства, а також аналізу первинних документів по взаємовідносинам із позивачем. У той же час, акт про неможливість проведення зустрічної звірки суб'єкта господарювання є документом, який складається у разі встановлення фактів, що не дають змогу провести таку звірку, свідчить про неможливість співставлення даних первинних бухгалтерських та інших документів суб'єкта господарювання для цілей документального підтвердження чи спростування його господарських відносин з платниками податків, а отже й про неможливість формування відповідної податкової інформації по таким взаємовідносинам. Відтак, при неможливості звірки контролюючим органом не можуть формуватися висновки за аналогією акта документальної перевірки, яка проводиться, у тому числі й на підставі первинних документів, що використовуються в бухгалтерському та податковому обліку, а тому неможливість проведення зустрічної звірки контрагента не є самостійною та достатньою підставою для висновку про нездійснення господарських операцій платників податків та про порушення саме позивачем податкового законодавства.

25. Судами попередніх інстанцій в повній мірі встановлено фактичні обставини справи, досліджено господарські операції позивача з зазначеними вище контрагентами, за якими платником податків було сформовано свій податковий облік, та надано об'єктивний та обґрунтований їх аналіз з урахуванням доводів, наведених контролюючим органом, у зв'язку з чим відсутні підстави вважати, що обставини справи встановлено неповно чи неправильно, а отже і наведені скаржником доводи в касаційній скарзі щодо цього не спростовують правильних по суті висновків судів попередніх інстанцій.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

26. Згідно із статтею 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

27. Враховуючи встановлені обставини справи, Верховний Суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що позивач має та надав суду відповідні належно оформлені первинні документи, які в сукупності беззаперечно свідчать про факт вчинення господарських операцій, натомість доводи контролюючого органу не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи.

28. У ході розгляду справи платником податків з огляду на приписи процесуального закону, що діяв на момент прийняття оскаржуваного рішення, підтверджено належними та допустимими доказами правомірність формування валових витрат та податкового кредиту за реально вчиненими господарськими операціями.

29. Переглянувши судові рішення в межах касаційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом фактичних обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального права, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, враховуючи норми Податкового кодексу України, дійшов висновку, що при ухваленні оскаржуваних судових рішень, суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які могли б бути підставою для скасування судових рішень, а тому касаційну скаргу відповідача слід залишити без задоволення.

30. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 349 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій без змін, а скаргу без задоволення.

31. Суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення (частина третя статті 343 Кодексу адміністративного судочинства України).

Керуючись статтями 3, 343, 349, 350, 355, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області залишити без задоволення, а постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 14 березня 2014 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 09 червня 2015 року у справі №П/811/518/14 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття і оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

С.С. Пасічник

І.А. Васильєва

В.П. Юрченко,

Судді Верховного Суду