Справа № 826/19038/13-а
Суддя: Хохуляк В.В.
Дата ухвалення: 2018-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

23 жовтня 2018 року

Київ

справа №826/19038/13-а

адміністративне провадження №К/9901/4477/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Хохуляка В.В.,

суддів - Бившевої Л.І., Ханової Р.Ф.

розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Київської міської митниці ДФС на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 14.08.2017 (суддя - Кузьменко В.А.) та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 25.10.2017 (головуючий суддя - Желтобрюх І.Л., судді: Бєлова Л.В., Парінов А.Б.) у справі № 826/19038/13-а за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фоззі-Фуд» до Київської міжрегіональної митниці ДФС про визнання протиправними та скасування рішень,-

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фоззі-Фуд» (далі - ТОВ «Фоззі-Фуд») звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративними позовом, в якому просило визнати протиправними та скасувати рішення Київської міжрегіональної митниці ДФС про коригування митної вартості товарів від 27.05.2013 №100250000/2013/500269/2, №100250000/2013/500270/2 та 100250000/2013/500271/2, від 28.05.2013 №100250000/2013/500278/2 та №100250000/2013/500279/2, від 18.06.2013 №100250000/2013/500031/2 та №100250000/2013/500035/2 та від 26.06.2013 №100250000/2013/500048/2.

Справа судами розглядалась неодноразово.

За наслідками останнього розгляду, постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 14.08.2017, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 25.10.2017, позовні вимоги задоволено.

Рішення судів мотивовано безпідставністю коригування митницею митної вартості за резервним методом, оскільки позивачем надано митному органу всі передбачені чинним законодавством документи, необхідні для визначення митної вартості ввезеного товару за першим методом.

Не погодившись з висновками судів першої та апеляційної Київська міжрегіональна митниця ДФС оскаржила їх у касаційному порядку.

У касаційній скарзі відповідач просить скасувати постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 14.08.2017, ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 25.10.2017 та прийняти у справі нове рішення про відмову у задоволенні позову повністю.

В обґрунтування своїх вимог Київська міжрегіональна митниця ДФС посилається на порушення судами норм матеріального права, зокрема, статей 53, 54, 55 Митного кодексу України.

Так, у касаційній скарзі митниця зазначає про необґрунтованість позовних вимог та хибність висновків судів про неправомірність рішень митного органу, оскільки подані ТОВ «Фоззі-Фуд» документи не підтверджували заявлену митну вартість товару, а тому у митного органу були підстави для її визначення за резервним методом,

Переглядаючи оскаржувані судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевіряючи дотримання судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ними норм матеріального права, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Як встановлено попередніми судовими інстанціями, між ТОВ «Фоззі-Фуд», як покупцем, та Danish Crown (Данія), як продавцем, 08.02.2010 укладено контракт №182, за умовами якого продавець зобов'язався продати, а покупець - придбати продукцію (товар), в асортименті, кількості, за цінами та згідно з інвойсами, які є невід'ємною частиною контракту. Сторонами також були підписані додаткові угоди від 02.03.2010, від 22.08.2012 та від 29.11.2012.

На підставі вказаного контракту та інвойсів (комерційних рахунків) від 14.05.2013 №, від 16.05.2013 №, від 17.05.2013 №, від 24.05.2013 №, від 24.05.2013 №, від 14.06.2013 № і № та від 19.06.2013 № на митну територію України ввезено товар, а саме свинячу печінку морожену торгової марки «Danish Crown», виробник Danish Crown AmbA, країна виробництва: Данія.

З метою митного оформлення ввезеного товару позивачем надано митному органу електронні митні декларації від 21.05.2013 №100250000/2013/027890 та №100250000/2013/027894, від 23.05.2013 №100250000/2013/028027, від 28.05.2013 №/2013/028244 та №100250000/2013/028242, від 18.06.2013 №100250000/2013/029173 та №100250000/2013/029175, від 26.06.2013 №100250000/2013/029546 з визначенням вартості товару за ціною контракту з використанням основного методу визначення митної вартості.

На підтвердження митної вартості товару митному органу позивачем надані документи, передбачені частинами першою та другою статті 53 Митного кодексу України, перелік яких наведений у графі 44 вказаних митних декларацій, зокрема: зовнішньоекономічний контракт від 08.02.2010 №182 (код 4104) із додатковими угодами від 02.03.2010, від 22.08.2012 та від 29.11.2012; картку обліку особи, яка здійснює операції з товарами (код 1602); міжнародну товарно-транспортну накладну (CMR) (код 2730); документ, що підтверджує вартість перевезення товару (код 3007); інвойс; ветеринарні свідоцтва форм Ф-1, Ф-2 (ввезення товарів) Держветфітослужби України (код 5053); інформацію про позитивні результати здійснення санітарно-епідеміологічного контролю товару (наявність на товаросупровідних документах відбитку штампу «Санітарно-епідеміологічний контроль здійснено») (код 5501); інформацію про позитивні результати здійснення радіологічного контролю товару (для товарів і транспортних засобів, що не підлягають екологічному контролю) (наявність на товаросупровідних документах відбитку штампу «Радіологічний контроль ввіз/вивіз дозволено») (15503); сертифікат про походження товару загальної форми (код 7011); сертифікат якості; комерційна пропозиція; прайс-лист; виписка по рахункам; податкові накладні; виписки із бухгалтерської документації.

Аналогічні документи подано зі всіма вищенаведеними електронними митними деклараціями.

Не погоджуючись із визначеною декларантом митною вартістю товару у митних деклараціях, у зв'язку з виникненням сумніву стосовно такої вартості, митний орган шляхом надіслання позивачу повідомлення засобами електронного зв'язку запропонував надати додаткові документи, які підтверджують митну вартість товару, зокрема: висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформацію біржових організацій про вартість товару або сировини; для підтвердження витрат на транспортування надати транспорті (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваного товару.

У зв'язку із наведеним декларантом позивача надано митниці наступні додаткові документи: рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця контракту; повторно довідку про транспортні витрати; експортну декларацію.

Додатково за власним бажанням для підтвердження заявленої митної вартості товарів декларант надав видаткові та податкові накладні; виписку з бухгалтерської документації; виписку по рахунках; інвойси до виписки із банку; прайс-лист; комерційну пропозицію; лист Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 25.10.2012.

При цьому позивач зазначив, що висновки про якісні та вартісні характеристики товару, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформацію біржових організацій про вартість товару або сировини на даний момент надати не має можливості.

За результатами розгляду документів, поданих ТОВ «Фоззі-Фуд» для митного оформлення товару, Київською міжрегіональною митницею Міндоходів, правонаступником якої є відповідач, прийняті наступні рішення про коригування митної вартості товарів: від 27.05.2013 №100250000/2013/500269/2, №100250000/2013/500270/2 та №100250000/2013/500271/2, від 28.05.2013 №100250000/2013/500278/2 та №100250000/2013/500279/2, від 18.06.2013 №100250000/2013/500031/2 та №100250000/2013/500035/2, а також від 26.06.2013 №100250000/2013/500048/2.

Відповідно до статей 49, 50 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

Згідно з частиною першою статті 51, частиною першою статті 52 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу; заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Як встановлено частиною другою статті 52 Митного кодексу України, декларант зобов'язаний: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов'язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Згідно з частинами першою, другою статті 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, зокрема, є: декларація митної вартості та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару.

Відповідно до частини третьої статті 53 Митного кодексу України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи.

Згідно зі статтею 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Частиною п'ятою статті 54 Митного кодексу України передбачено право митного органу з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, а у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

Згідно з частиною першою статті 55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Статтею 57 Митного кодексу України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 (визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів) і 60 (визначення митної вартості за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів) Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 (визначення митної вартості на основі віднімання вартості) Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 (визначення митної вартості товарів на основі додавання вартості (обчислена вартість) Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Частинами другою та третьою статті 58 Митного кодексу України передбачено, що метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи.

Відповідно до частин четвертої п'ятої статті 58 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов'язаних із продавцем осіб для виконання зобов'язань продавця.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами попередніх інстанцій, позивачем надано відповідачу для митного оформлення імпортованого товару документи, що передбачені частиною другою статті 53 Митного кодексу України. Подані документи містили достовірні числові дані, які підтверджували митну вартість товарів за ціною договору згідно з вимогами частин четвертої п'ятої статті 58 Митного кодексу України.

Щодо доводів скаржника про виявлені при здійсненні митного контролю розбіжності та невідповідності у поданих декларантом документах, то судами попередніх інстанцій наведені митницею обставини з'ясовувалися з наданням відповідної оцінки.

Так, судами обґрунтовано відхилено доводи відповідача, про неузгодженість в порядку розрахунків, який міститься в інвойсах, та передбаченому контрактом, оскільки відповідно до підпункту 8.1. пункту 8 контракту від 08.02.2010 №182, укладеного між ТОВ «Фоззі-Фуд» та фірмою Danish Crown, оплата за товар здійснюється шляхом 100% передоплати до моменту відправлення продавцем товару згідно проформі інвойсу. Дані умови можуть бути змінені за згодою сторін. При цьому пунктами 1 та 2 даного контракту передбачено, що продавець продає, а покупець купує продукцію згідно з інвойсами, які є невід'ємною частиною даного контракту; ціна на товар встановлюється в інвойсах на кожну поставку товару.

Отже, інвойсом, як невід'ємною частиною договору, можуть за згодою сторін вноситися зміни до даного договору, ним регулюється конкретні умови продажу відповідної партії товару.

В даному випадку сторонами договору погоджена відстрочка платежу 30 днів на товари, що визначено у відповідних інвойсах, а тому наведений порядок розрахунків узгоджується з вищезазначеними положеннями договору.

Наявні в матеріалах справи експортні декларації країни відправлення, оформлені продавцем - фірмою Danish Crown, містять посилання на інвойси, вказана вага брутто і нетто, що, в свою чергу, дає змогу ідентифікувати товар за поданими документами.

Твердження митного органу про неможливість виділення із заявленої вартості товару вартості його упаковки та оцінку фактурної (дійсної) вартості товару, а також встановлення фактичного розміру витрат на упаковку, з урахуванням яких сформовано вартість оцінюваного товару обґрунтовано не взято до уваги, зважаючи на те, що згідно пункту 2 контракту від 08.02.2010 №182 ціна на товар включає в себе вартість тари та термоусадочного пакування, тобто вартість упаковки та вартість пакувальних матеріалів включена у вартість товару, що виключає необхідність у її підтвердженні позивачем під час митного оформлення товару в контексті положень пункту "в" частини десятої статті 58 Митного кодексу України.

Крім того, враховано, що чинним законодавством не встановлено конкретних вимог та переліку відомостей (критеріїв), які повинні містити прайс-листи, а тому є безпідставними доводи митниці про невідповідність наданих позивачем прайс-листів певним вимогам. Відповідачем не доведено, що відсутність у прайс-листах посилання на сайти для пошуку та контактів із фірмами у мережі інтернет, якимось чином впливає на числові значення митної вартості товару.

Що стосується доводів відповідача про неможливість ідентифікувати надані документи з конкретними партіями товару з огляду на відсутність у наданих позивачем оборотно-сальдових відомостях посилання на номери інвойсів з'ясовано, що в даному випадку оборотно-сальдові відомості не вимагалися відповідачем у складі додаткових документів, а надані позивачем добровільно, за власним бажанням. При цьому чинним законодавством не встановлено обов'язку відображення в оборотно-сальдових відомостях номерів інвойсів.

Таким чином, за встановлених обставин аргументи відповідача не дають обґрунтованих підстав ставити під сумнів правильність обчислення митної вартості оцінюваного товару, оскільки неузгодженості, розбіжності або недоліки у документах, про які зазначає відповідач, не вплинули і не могли вплинути на правомірність визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту).

Отже, судами попередніх інстанцій обґрунтовано відзначено про надання позивачем митниці належного та достатнього пакету документів на підтвердження повноти і достовірності заявленої митної вартості товару за основним методом, відповідачем не підтверджено належними доводами наявність у поданих позивачем документах розбіжностей, ознак підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за цей товар, правильність визначення митної вартості позивачем за основним методом відповідачем не спростована, наявність належних підстав для коригування митної вартості відповідачем не доведена. У зв'язку з цим суди попередніх інстанцій дійшли вірного висновку про задоволення позовних вимог та скасування оскаржуваних рішень митниці про коригування митної вартості.

Доводи касаційної скарги встановлених обставин справи та висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

З огляду на викладене та враховуючи, що за правилами частини другої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази, судами першої та апеляційної інстанцій виконано всі вимоги процесуального законодавства, всебічно перевірено обставини справи, вирішено справу у відповідності з нормами матеріального права, постановлено обґрунтоване рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для справи. Висновки судів про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності, а тому підстав для їх перегляду з мотивів, викладених в касаційній скарзі, не вбачається.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

постановив:

Касаційну скаргу Київської міської митниці ДФС залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 14.08.2017 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 25.10.2017 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

В.В. Хохуляк

Л.І. Бившева

Р.Ф. Ханова ,

Судді Верховного Суду