Справа № 221/5478/18
Суддя: Мохов Є. І.
Дата ухвалення: 2018-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(повне і вмотивоване)

17 жовтня 2018 року м. Волноваха

Волноваський районний суд Донецької області суд у складі:

Головуючого судді Мохова Є.І.,

при секретарі судового засідання Бридні О.Л.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Волноваха справу за адміністративний позов ОСОБА_1, представник позивача ОСОБА_3 до інспектора 2-ої роти Інспекції Державної патрульної поліції в Донецькій області ОСОБА_4 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, закриття справи про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

08 серпня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до інспектора 2-ої роти Інспекції Державної патрульної поліції в Донецькій області ОСОБА_4 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення серії ВР №145726 від 30.07.2018 року, про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП з накладенням стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425,00 грн.

В обґрунтування позову зазначив, що 30.07.2018року о 22-15 години, керуючи автомобілем ВАЗ-21043, номерний знак НОМЕР_1, він рухався по правій смузі по автотрасі Донецьк-Маріуполь у напрямку с. Привільне, Волноваського району, Донецької області від м. Волновахи Донецької області. По правій смузі у попутному напрямку була велика вантажівка, він прийняв ліворуч, а коли почав рух по лівій смузі побачив машини з аварійним сигналом одна більш праворуч по правій смузі, друга на правій смузі паралельно. Він продовжив рух по лівій смузі, сприйнявши, що машини попали в ДТП, але був зупинений працівником поліції, який склав відносно нього протокол про адміністративне правопорушення і постанову про адміністративне правопорушення, згідно якої його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст.122 КУпАП, оскільки він здійснив рух у крайній лівій смузі при вільній правій, чим порушив п.п. 11.5 ПДР України. Постанова була складена без врахування зауважень позивача, з порушенням норм процесуального та матеріального права.

Позивач ОСОБА_1 допитаний у судовому засіданні наполягає на позовних вимогах.

Представник позивача ОСОБА_2 підтримала позивача.

Відповідач у судове засідання не з'явився, повідомлявся про дату, час та місце судового розгляду справи своєчасно та належним чином, заяв про розгляд справи у його відсутності не надавав, надав відзив проти позову.

Вислухавши пояснення учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Стаття 72 КАС України передбачає, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З постанови серії ВР № 145726 від 30.07.2018 року вбачається, що 30.07.2018 року о 22-00 годині на трасі Н-20, 185 км Волноваського району, Донецької області, позивач ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ-21043, номерний знак АН 3094, на дорозі яка має дві смуги в одному напрямку здійснив рух у крайній лівій смузі при вільній правій, чим порушив п.п. 11.5 ПДР України.

Вказаною постановою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.2 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Приймаючи рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, суб'єкт владних повноважень мав би, використовуючи свої повноваження, зібрати докази, які б підтверджували наявність складу правопорушення та спростувати свідчення позивача, але такі докази відсутні. Вимоги ст.280 КУпАП відповідачем не були виконані.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до принципу презумпції невинності обов'язок доказування лежить на органі (посадовій особі), що розглядає справи про адміністративне правопорушення.

Отже, обов'язок доказування по зазначеній адміністративній справі законом покладено на відповідача, тобто відповідач повинен довести суду правомірність складання вищезазначеної постанови. Однак, як видно з оскаржуваної постанови, інспектор обмежився лише описом скоєного, на його думку, правопорушення без належної мотивації оцінки обставин, без зазначення будь-яких належних та допустимих доказів, на підставі яких зроблено висновок про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.

Відтак, суд відноситься критично до даних, зазначених в постанові, оскільки при винесенні постанови не враховано заперечень позивача, не наведено жодних належних та достатніх доказів, на яких ґрунтується висновок про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, не встановлено свідків події, та повно і всебічно не були дослідженні усі обставини справи.

Таким чином відповідачем не виконано обов'язку, покладеного на нього законом, щодо доказування правомірності свого рішення та надання доказів на спростування тверджень позивача.

Як вбачається з матеріалів справи відповідачем не надано в суд доказів, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та якими б спростовувались обставини, на які посилається позивач. З диска який надано до відзиву не вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Статтею 279 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Таким чином, приписами Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено певну процедуру розгляду справи про адміністративне правопорушення та визначено систему правових механізмів забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Разом з тим, в матеріалах справи відсутні будь-які докази проведення розгляду справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, а в матеріалах справи міститься лише постанова про накладення адміністративного стягнення на позивача.

Вказана постанова не містить посилань на те, що відповідачем при притягненні позивача до адміністративної відповідальності враховано пояснення ОСОБА_1, надано йому можливість скористатися юридичною допомогою, роз'яснено права та обов'язки, враховано особу порушника.

Відповідачем не надано належних доказів у справі про адміністративне правопорушення, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, на підтвердження скоєння позивачем 30.07.2018 року адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Вищенаведені обставини дають підстави дійти висновку, що інспектором всупереч положень Кодексу України про адміністративні правопорушення не проведено дій по розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбачених приписами ст. ст. 278, 279 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Враховуючи, що з матеріалів справи вбачається, що позивач був не згоден з наявністю факту вчинення ним відповідного правопорушення, суд вважає, що сама по собі постанова про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вчинення адміністративного правопорушення позивачем.

Згідно ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, суд вважає, що відповідачем не доведено законність та обґрунтованість оскаржуваної постанови.

За таких обставин, суд дійшов до висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню, а постанова у справі про адміністративне правопорушення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності і накладення на нього адміністративного стягнення підлягає скасуванню, оскільки суду не було надано доказів, які б підтвердили факт вчинення правопорушення.

У задоволенні вимоги позивача про стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 1000,00 грн. суд відмовляє, оскільки згідно договору про надання правової допомоги від 06.08.2018 між адвокатом та позивачем, адвокатом, серед іншого, здійснювалось вивчення постанови, консультування, визначена вартість даної послуги складає 1000,00 грн. Вказані витрати не відносяться до правничої допомоги, пов'язаної зі справою, тож присудженню з відповідача на користь позивача не підлягають.

Керуючись ст.ст.242-246, 286 КАС України, -

УХВАЛИВ :

Адміністративний позов ОСОБА_1, представник позивача ОСОБА_3 до інспектора 2-ої роти Інспекції Державної патрульної поліції в Донецькій області ОСОБА_4 про скасувння постанови про накладення адміністративного стягнення, закриття справи про адміністративне правопорушення, задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ВР № 145726 від 30.07.2018 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП і накладення на нього стягнення у виді штрафу у розмірі 425 грн.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст.122 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Донецького апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.

Повний текст рішення складено 25 жовтня 2018 року.

Суддя: Є.І. Мохов