Справа № 805/3092/16-а
Суддя: Гончарова І.А.
Дата ухвалення: 2018-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

22 жовтня 2018 року

Київ

справа №805/3092/16-а

адміністративне провадження №К/9901/34323/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Гончарової І.А., суддів - Олендера І.Я., Ханової Р.Ф.,

здійснивши попередній розгляд касаційної скарги Костянтинівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області

на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 12.10.2016 (головуючий суддя - Галатіна О.О.)

та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 11.01.2017 (головуючий суддя - Арабей Т.Г., судді - Геращенко І.В., Міронова Г.М.)

у справі № 805/3092/16-а

за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2

до Костянтинівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області

про скасування вимоги про сплату боргу,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2016 року фізична особа-підприємець ОСОБА_2 (далі - ФОП ОСОБА_2.) звернувся до суду з позовом до Костянтинівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області (далі - Костянтинівська ОДПІ) про скасування вимоги про сплату боргу з єдиного внеску від 17.08.2016 № Ф-1152-17 на суму 147,84 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на безпідставність вимоги, оскільки він як фізична особа-підприємець зареєстрований як платник єдиного податку, в той же час є пенсіонером за віком: пенсія призначена на підставі статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788-ХІІ від 05.11.1991, тому є звільненим від сплати єдиного внеску згідно із Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування».

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 12.10.2016, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 11.01.2017, позов задоволено: визнано протиправною та скасовано вимогу про сплату боргу з єдиного внеску від 17.08.2016 № Ф-1152-17 на суму 147,84 грн.

Не погодившись із вказаними рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, відповідач подав касаційну скаргу до Вищого адміністративного суду України, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та процесуального права, невірну правову оцінку обставинам справи, що призвело до неправильного вирішення спору, просив скасувати судові рішення та прийняти нове рішення, яким відмовити ФОП ОСОБА_2 в задоволенні позову.

При цьому скаржник зазначив, що позивач набуде право на отримання пенсії за віком з 28 січня 2017 року - у віці 60 років згідно з вимогами частини першої статті 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», тому він як фізична особа-підприємець повинен сплатити заборгованість з єдиного внеску.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 10.03.2017 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою Костянтинівської ОДПІ.

05.03.2018 справу передано до Верховного Суду в порядку, передбаченому пунктом 4 частини першої Розділу VІІ Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) (в редакції, що діє з 15.12.2017).

Касаційний розгляд справи проведено в попередньому судовому засіданні відповідно до статті 343 КАС України.

Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права (частина перша статті 341 КАС України).

Переглянувши судове рішення в межах касаційної скарги, перевіривши повноту встановлення судами фактичних обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального і процесуального права, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду дійшов висновку, що зазначена касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що ОСОБА_2 є фізичною особою-підприємцем, зареєстрованою 23.09.1992 виконавчим комітетом Костянтинівської міської ради Донецької області, адреса реєстрації: 85106, АДРЕСА_1 перебуває на обліку у Костянтинівській ОДПІ як платник єдиного податку, що знаходиться на спрощеній системі оподаткування, згідно зі свідоцтвом платника єдиного внеску НОМЕР_1. Крім того, позивач є пенсіонером за віком, пенсія призначена з 12.03.2012 на підставі статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788-ХІІ від 05.11.1991.

17.08.2016 на підставі статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 № 2464-VI (далі - Закон № 2464-VI), Костянтинівська ОДПІ прийняла вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-1152-17, відповідно до якої станом на 31.07.2016 за позивачем обліковується заборгованість (недоїмка) зі сплати єдиного внеску у розмірі 147,84 гривень.

Враховуючи те, що позивач є пенсіонером за віком та фізичною особою-підприємцем, який обрав спрощену систему оподаткування, в розумінні частини четвертої статті 4 Закону № 2464, з 01 січня 2012 року (дата переходу на спрощену систему оподаткування) він належить до категорії осіб, звільнених від сплати єдиного внеску, а тому не зобов'язаний нараховувати, обчислювати та сплачувати єдиний внесок, а також надавати звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску. При цьому позивач може бути платником єдиного внеску виключно за умови добровільної участі у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування, однак докази укладання останнім договору про добровільну участь у загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванні судам не надані.

Суд зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази на спростування того, що позивач є пенсіонером за віком та отримує пенсійні виплати з інших підстав.

Верховний Суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що законодавець, звільняючи пенсіонерів/фізичних осіб-підприємців від сплати єдиного внеску, не ставить умовою набуття такою особою саме пенсійного віку, згідно з вимогами частини першої статті 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», а визначає тільки дві умови цього звільнення: наявність статусу пенсіонера за віком або інваліда та факт отримання відповідно до закону пенсії або соціальної допомоги.

Суд не приймає до уваги посилання контролюючого органу на те, що позивач набуде права на отримання пенсії за віком з 28 січня 2017 року (у віці 60 років), згідно вимог частини першої статті 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», оскільки матеріалами справи доведено, що він, станом на момент виникнення спірних правовідносин, є пенсіонером за віком.

Відповідно до підпункту 2 частини першої статті 1 Закону №2464-VI (у редакції Закону, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування - це консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов'язкового державного соціального страхування в обов'язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб та членів їхніх сімей на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Пунктом 4 частини першої статті 4 Закону № 2464 та підпунктом 2.1.3 пункту 2.1 Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженої постановою Пенсійного фонду України від 27.09.2010 № 21-5, платниками єдиного внеску є фізичні особи-підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

За положеннями статті 1 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", пенсіонер - це особа, яка відповідно до цього закону отримує пенсію, довічну пенсію, або члени її сім'ї, які отримують пенсію в разі смерті цієї особи у випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до частини четвертої статті 4 Закону № 2464 (в редакції Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу та деяких інших законодавчих актів України щодо вдосконалення окремих норм Податкового кодексу України» від 07.07.2011 № 3609, який набув чинності з 06.08.2011) особи, зазначені у пункті 4 частини першої цієї статті, які обрали спрощену систему оподаткування, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони є пенсіонерами за віком або інвалідами та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Аналіз даної норми свідчить про те, що звільнення фізичної особи-підприємця, який обрав спрощену систему оподаткування від сплати єдиного внеску можливе при наявності двох умов: по-перше, така особа повинна мати статус пенсіонера за віком або інваліда, по-друге, отримувати відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу.

Згідно з абзацами першим та другим пункту 16 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону. Положення Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" застосовуються в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років.

Статтею 2 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено виключний перелік трудових пенсій, які призначаються за цим Законом (за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років).

Загальні умови призначення пенсій за віком визначені статтею 12 цього Закону та частиною першою статті 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Таке право виникає у чоловіків після досягнення 60 років та за наявності відповідного стажу. При цьому, статтею 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», на підставі якої позивач отримує пенсію, передбачена можливість призначення пенсії за віком на пільгових умовах за наявності відповідного трудового стажу та за умови праці у відповідних умовах праці.

З огляду на вищенаведені положення Законів, Верховний Суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що особи, яким пенсія за віком призначена відповідно до статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (у тому числі позивач у справі) мають право на пільги щодо сплати за себе єдиного внеску згідно з частиною четвертою статті 4 Закону № 2464, оскільки ця норма не містить жодних обмежень та умов щодо набуття фізичною особою-підприємцем статусу пенсіонера за віком.

Доводи відповідача у касаційній скарзі щодо незастосування до позивача положень частини четвертої статті 4 Закону № 2464 у зв'язку з недосягненням ним 60-річного віку є неприйнятними, оскільки вказана норма не пов'язує звільнення від сплати єдиного внеску із досягненням особою певного віку, а передбачає звільнення від сплати внеску всіх пенсіонерів за віком.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 349 КАС України, суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій без змін, а скаргу без задоволення.

Суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій (частина перша статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України).

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів дійшла висновку, що при ухваленні оскаржуваних судових рішень суди першої та апеляційної інстанції не допустили порушень норм матеріального та процесуального права, які могли б бути підставою для скасування судових рішень, а тому касаційну скаргу слід залишити без задоволення.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу Костянтинівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області залишити без задоволення, постанову Донецького окружного адміністративного суду від 12.10.2016 та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 11.01.2017 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач І.А. Гончарова

Судді І.Я. Олендер

Р.Ф. Ханова