Справа № 813/3661/17
Суддя: Гулкевич Ірена Зіновіївна
Дата ухвалення: 2018-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №813/3661/17
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2018 року

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді: Гулкевич І.З.

суддів: Карп`як О.О., Мартинюка В.Я.

секретар судового засідання: Іванес Х.О.

за участю : позивача ОСОБА_1 , представника позивача Галька Р.В., представника відповідача Галдецького Є.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 », Командування сухопутних військ Збройних Сил України про скасування наказів,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся в суд із зазначеним адміністративним позовом, в якому з урахування уточнених позовних вимог просить: скасувати наказ Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України №350 від 04 серпня 2017 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 ; скасувати наказ командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №99 від 25 вересня 2017 р; скасувати наказ Командувача військ Оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » №178 від 16 вересня 2017 р.

В обгрунтування позовних вимог зазначив, що оскаржувані накази прийнятті всупереч вимогам Конституції України, Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, Дисциплінарного статуту Збройних сил України. Також зазначив, що на час винесення оскаржуваних наказів обвинувального вироку суду не було, відтак визнання його винним у скоєнні кримінального правопорушення за корупційні діяння та позбавлення його військового звання порушує презумпцію невинуватості, закріплену у ст.62 Конституції України.

Позивач та представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю, просили адміністративний позов задовольнити.

Представник відповідачів 1 в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечив з підстав, викладених у письмових запереченнях. Зазначив, що суть протиправних дій з боку позивача, за вчинення яких його правомірно звільнено з військової служби, полягає в тому, що підставою для звільнення позивача слугувало порушення ним вимог Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.

Також представником відповідача 1 подано відзив на адміністративний позов. В обгрунтування якого зазначив, що командувач Сухопутних військ Збройних Сил України під час видання наказу від 04.08.2017 р №350, командувач військами Оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » під час видання наказу (по особовому складу) від 16.09.2017 р №178, командир військової частини НОМЕР_1 під час видання наказу (по стройовій частині) від 25.09.2017 р №99 кожен окремо діяв у спосіб та порядок, передбачений Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу», «Про Дисциплінарний Статут Збройних Сил України», Положення про проходження громадянами військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 р №1153/2008, Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами військової служби у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністерства оборони України №170 від 10.04.2009 р і будь-яких порушень законних прав свобод та інтересів позивача не допустили.

Відповідач 2,3 в судове засідання не з`явились, належним чином повідомлені про дату та час розгляду справи.

Заслухавши пояснення позивача, представника позивача та представника відповідача 1, дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд виходить з наступного.
З матеріалів справи видно, що ОСОБА_1 з 18 червня 2011 року проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 на посаді командира інженерно-технічної роти групи інженерного забезпечення штабного батальйону військової частини НОМЕР_1 .

31 жовтня 2016 року співробітниками 1 ГВ управління ГУ ВКР ДКР Служби безпеки України здійснено процесуальне затримання командира інженерно-технічної роти групи інженерного забезпечення штабного батальйону військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.368 КК України «Прийняття пропозиції, обіцянки або одержання неправомірної вимоги службовою особою».

02 листопада 2016 р слідчим суддею Шевченківського районного суду м. Львова Ковальчук О.І. винесено ухвалу про застосування до підозрюваного ОСОБА_1 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб та заставу у розмірі 55120,00 грн.

Також, 02.11.2016 р наказом командира Військової частини НОМЕР_1 №3049 призначено службове розслідування по факту процесуального затримання ОСОБА_1

11 листопада 2016 р за результатами службового розслідування командиром Військової частини НОМЕР_1 видано наказ №3147 згідно якого начальника відділення персоналу зобов`язано підготувати клопотання про накладення дисциплінарного стягнення ОСОБА_1 дисциплінарною владою вищого командира та направлено вказане клопотання до командувача військами Оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 ».

26 січня 2017 р військовою прокуратурою Львівського гарнізону відносно підозрюваного ОСОБА_1 складено обвинувальний акт у кримінальному провадженні, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 368 КК України та передано на розгляд Яворівського районного суду Львівської області.

04 серпня 2017 р командувачем Сухопутних військ Збройних Сил України видано наказ №350 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності», згідно пункту 1 якого за порушення вимог абзацу 2 статті 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, абзацу 6 статті 3, абзацу 2 статті 4 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України на командира інженерно-технічної роти групи інженерного забезпечення штабного батальйону військової частини НОМЕР_1 капітана ОСОБА_1 накладено дисциплінарне стягнення «Позбавлення військового звання».

З метою реалізації наказу командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 04.08.2017 р № 350:

Наказом командувача військами Оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (по особовому складу) від 16 вересня 2017 р №178 капітана ОСОБА_1 звільнено з військової служби в запас в зв`язку із позбавленням військового звання в дисциплінарному порядку;

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 25 вересня 2017 р №99 колишнього капітана ОСОБА_1 визнано таким, що справи та посаду здав та направлений для зарахування на військовий облік до Дубенського ОМВК Рівненської області.

Позивач не погодився з вищезазначеними наказами, звернувся до суду за захистом своїх прав.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з такого.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Зазначені критерії є вимогами для суб`єкта владних повноважень, який приймає відповідне рішення, вчиняє дії чи допускається бездіяльності.

Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб полку і його підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах визначено Статутом внутрішньої служби Збройних сил України, затвердженим Законом України від 24.03.1999 № 548-XIV.

Згідно з преамбулою, усі військовослужбовці Збройних Сил України незалежно від своїх військових звань, службового становища та заслуг повинні неухильно керуватися вимогами цього Статуту.

Відповідно до статті 11 Статуту необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України, покладає на військовослужбовців такі обов`язки, зокрема: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок.

Відповідно до статті 16 Статуту кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Отже, дотримання зазначених норм є обов`язком кожного військовослужбовця.

Статтею 26 Статуту визначено, що військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.

Сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг визначає Дисциплінарний статут Збройних Сил України, затверджений Законом України від 24.03.1999 № 551-ХІV.

Статями 1, 2 та 4 Дисциплінарного статуту визначено, що військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України.

Військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.

Військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця, в тому числі, додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів.

Прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини (стаття 84 Дисциплінарного статуту).

Положеннями статті 85 Дисциплінарного статуту визначено, що службове розслідування призначається письмовим наказом командира, який вирішив притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Воно може бути проведено особисто командиром, доручено офіцерові чи прапорщикові (мічманові), а у разі вчинення правопорушення солдатом (матросом) чи сержантом (старшиною) - також сержантові (старшині).

Якщо під час службового розслідування буде з`ясовано, що правопорушення військовослужбовця містить ознаки кримінального правопорушення, командир військової частини письмово повідомляє про це орган досудового розслідування.

Відповідно до статті 86, 87 Дисциплінарного Статуту порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України встановлюється наказом Міністерства оборони України. Якщо вину військовослужбовця службовим розслідуванням повністю доведено, командир приймає рішення про накладення дисциплінарного стягнення.

Якщо вину військовослужбовця службовим розслідуванням повністю доведено, командир приймає рішення про накладення дисциплінарного стягнення.

Як встановлено з матеріалів справи, 31 жовтня 2016 р о 12 год 00 хв органами військової контррозвідки здійснено процесуальне затримання капітана ОСОБА_1 за підозрою у вчиненні злочину передбачено ч.3 ст. 368 ККУ «Прийняття пропозиції, обіцянка або одержання неправомірної вигоди службовою особою».

Відповідно 02.11.2016 р наказом командира Військової частини НОМЕР_1 №3049 призначено службове розслідування по факту процесуального затримання ОСОБА_1 .

Також, 02.11.2016 р слідчим суддею Шевченківського районного суду м. Львова Ковальчук О.І. винесено ухвалу про застосування до підозрюваного ОСОБА_1 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб та заставу у розмірі 55120,00 грн

Згідно до статті 92 Дисциплінарного Статуту якщо командир за тяжкістю вчиненого підлеглим правопорушення визнає надану йому дисциплінарну владу недостатньою для покарання військовослужбовця, він порушує клопотання про накладення стягнення на винну особу владою старшого командира.

Статтею 96 Дисциплінарного Статуту встановлено, що дисциплінарне стягнення виконується, як правило, негайно, а у виняткових випадках не пізніше ніж за три місяці від дня його складення.

11 листопада 2016 р за результатами службового розслідування командиром Військової частини НОМЕР_1 видано наказ №3147 згідно якого начальника відділення персоналу зобов`язано підготувати клопотання про накладення дисциплінарного стягнення ОСОБА_1 дисциплінарною владою вищого командира та направлено вказане клопотання до командувача військами Оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 ».

04 серпня 2017 р командувачем Сухопутних військ Збройних Сил України видано наказ №350 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності», згідно пункту 1 якого за порушення вимог абзацу 2 статті 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, абзацу 6 статті 3, абзацу 2 статті 4 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України на командира інженерно-технічної роти групи інженерного забезпечення штабного батальйону військової частини НОМЕР_1 капітана ОСОБА_1 накладено дисциплінарне стягнення «Позбавлення військового звання».

Таким чином, службовим розслідуванням встановлено порушення позивачем статуту, а відтак винесений наказ №350 від 04.08.2017 р «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» відповідає вимогам Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.

Відповідно до ст. 26 ч. 6 п. ж Закону України Про військовий обов`язок і військову службу контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби у зв`язку з позбавлення військового звання у дисциплінарному порядку.

Порядок проходження військової служби, зарахування в розпорядження відповідних командирів, порядок звільнення з військової служби регламентує Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (далі - Положення) затверджене Указом Президента України від 10 грудня 2008 року №1153/2008.

Пунктом 77 Положення передбачено, що про позбавлення військовослужбовців військового звання у порядку дисциплінарного стягнення посадові особи, яким надано таке право Дисциплінарним Статутом Збройних Сил України, видають відповідний наказ. Військовослужбовці, позбавлені військового звання у порядку дисциплінарного стягнення - виключаються зі списків особового складу (крім військовослужбовців строкової військової служби) з дня підписання відповідного наказу.

Командувачем військами Оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » видано наказ 16.09.2017 р №178 про виключення із списків особового складу Збройних Сил України з 04.08.2017 р ОСОБА_1 .

Відповідно до наказу №350 від 04.08.2017 р командиром військової частини НОМЕР_1 винесено наказ №99 від 25.09.2017 р (по стройовій частині) , відповідно до якого, капітана ОСОБА_1 визнано таким, що справи та посаду здав та направлений для зарахування на військовий облік до Дубенського ОМВК Рівненської області.

Відтак, колегія суддів приходить до висновку, що відповідачі під час винесення оскаржуваних наказів діяли в межах повноважень наданих чинним законодавством.

Також, колегією суддів не може бути покладено в основу даного судового рішення доводи позивача відносно того, що відсутній вирок суду про визнання його винним у скоєнні кримінального правопорушення за корупційні діяння, а тому позбавлення його військового звання порушує презумпцію невинуватості, закріплену у ст.62 Конституції України, з огляду на те, що відсутність вироку суду у кримінальній справі на час винесення оскаржуваних наказів не позбавляє відповідача можливості притягнути позивача до дисциплінарної відповідальності за порушення військової дисципліни у порядку, встановленому Дисциплінарним статутом Збройних Сил України з урахуванням того, що судом встановлено, що позивач був притягнутий до дисциплінарної відповідальності у тому числі і за порушення військової дисципліни, що призвело до скоєння позивачем кримінального правопорушення.

В матеріалах справи наявний вирок Яворівського районного суду Львівської області від 07.06.2018 р , з якого випливає, що позивач визнав винну у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 368 КК України.

Відповідно до ст. 9 КАС України розгляд та вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 та ч. 1 ст. 73 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Частиною 1 ст. 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Під час перевірки правомірності оскаржуваних рішень суд враховує, чи прийняті вони з використанням повноважень та спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискредитації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь яким несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З огляду на зазначене та оцінюючи у сукупності встановлені обставини і перевіривши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку про необґрунтованість позову, а тому в його задоволенні слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 19, 22, 25,72-77, 90, 241-245, 250, пп. пп. 15.5 п. 15 розділу VІІ Перехідні положення КАС України, суд
вирішив:

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 26 жовтня 2018 року.

Головуючий суддя Гулкевич І.З.

Суддя Карп`як О.О.

Суддя Мартинюк В.Я.