Справа № 1640/3054/18
Суддя: Н.Ю. Алєксєєва
Дата ухвалення: 2018-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2018 року м. ПолтаваСправа № 1640/3054/18

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Алєксєєвої Н.Ю., розглянувши у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Гадяцького об'єднаного Управління Пенсійного фонду України Полтавської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

03 вересня 2018 року ОСОБА_1 звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Гадяцького об'єднаного Управління Пенсійного фонду України Полтавської області про визнання протиправною бездіяльність Гадяцького об'єднаного Управління Пенсійного фонду України Полтавської області по невиплаті пенсії ОСОБА_1 з дати її припинення; зобов'язання поновити нарахування та виплату пенсії ОСОБА_1; зобов'язання виплатити заборгованість за період, починаючи з дати її припинення на користь ОСОБА_1 негайно після проголошення судового рішення та утриматись від подальшого призупинення її виплати.

В обґрунтування позову позивач посилався на те, що вона є пенсіонером та перебуває на обліку у Гадяцькому об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України Полтавської області як внутрішньо переміщена особа. Зазначала, що управлінням припинено виплату позивачу пенсії з невідомих їй причин. Вказані дії відповідача вважає такими, що порушують її конституційні права.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 06 вересня 2018 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху у зв'язку із її невідповідністю вимогам статей 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 21.09.2018 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу за правилами спрощеного провадження з викликом учасників справи.

04.10.2018 відповідач подав відзив на адміністративний позов, в якому просив відмовити в його задоволенні, посилаючись на те, що виплату пенсії ОСОБА_1 припинено на підставі рішення Комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам №37 від 02.04.2018, яке позивачем не оскаржувалося. Оскільки скасовано дію довідки про взяття на облік внутрішньо-переміщеної особи, яка була видана ОСОБА_1 управлінням соціального захисту населення Зіньківської райдержадміністрації № від 15.12.2014, розпорядженням від 02.04.2018 виплата пенсії ОСОБА_1 припинена.

Позивач у судове засідання не з'явився, надіславши клопотання про розгляд справи без його участі.

Представник відповідача у судове засідання також не з'явився, надав до суду клопотання про розгляд справи без його участі.

Згідно з частиною 9 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з'явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Зважаючи на відсутність перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених статтею 205 Кодексу адміністративного судочинства України, а також відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, суд ухвалив розглянути справу у порядку письмового провадження.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази у сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов наступних висновків.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що згідно посвідчення серія НОМЕР_2 ОСОБА_1 є пенсіонером за віком з 26.10.2003.

З довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 15.12.2014 №, ОСОБА_1 перебуває на обліку, як особа, переміщена з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції та перебуває за адресою: АДРЕСА_1.

ОСОБА_1 взято на облік у Гадяцькому об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України Полтавської області, як переміщену особу з тимчасово окупованої території та остання до травня 2018 року отримувала пенсію за віком відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення" у повному обсязі, однак з травня 2018 року виплати припинено.

Рішенням комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам №37 від 02.04.2018 ОСОБА_1 припинено соціальні виплати на підставі подання управління соціального захисту населення (№37 від 02.04.2018), актів обстеження та інших поданих матеріалів.

Згідно відзиву на позовну заяву Гадяцьким об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області виплату пенсії ОСОБА_1 було припинено з 01.05.2018 згідно розпорядження від 02.04.2018 на підставі рішення комісії №37 від 02.04.2018 та у зв'язку із скасованням дії довідки про взяття на облік внутрішньо-переміщеної особи, яка була видана ОСОБА_1 управлінням соціального захисту населення Зіньківської райдержадміністрації № від 15.12.2014.

Позивач вважає, що дії відповідача по невиплаті пенсії порушують його конституційне право на соціальний захист, право на одержання пенсії, в зв'язку з чим ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку позовним вимогам, суд виходить із наступного.

Положеннями ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 92 Конституції України, виключно законами України визначаються, зокрема, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

Згідно з ч. 3 ст. 4 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Відповідно до ст. 5 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" цей Закон регулює відносини, які виникають між суб'єктами системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом, зокрема, визначаються порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов'язковим державним пенсійним страхуванням; порядок використання коштів Пенсійного фонду та накопичувальної системи пенсійного страхування.

За приписами ст. 47 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" пенсія виплачується щомісяця організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України або перераховується на визначений цією особою банківський рахунок у порядку, передбаченому законодавством.

Нормами ст. 49 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України; у разі смерті пенсіонера; у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; в інших випадках, передбачених законом.

Як свідчать матеріали справи, ОСОБА_1 перебуває на обліку у Гадяцькому об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України в Полтавській області та до 01.05.2018 отримувала пенсію за віком на підставі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи № від 15.12.2014.

З 22.11.2014 набрав чинності Закон України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" від 20.10.2014 № 1706-VII, яким відповідно до Конституції та законів України, міжнародних договорів України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, закріплені гарантії для внутрішньо переміщених осіб.

Зокрема, відповідно до статті 7 цього закону, для взятої на облік внутрішньо переміщеної особи реалізація прав на пенсійне забезпечення, на отримання соціальних послуг здійснюється відповідно до законодавства України. Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розв'язання проблем, пов'язаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам. Громадянин пенсійного віку, особа з інвалідністю, дитина-інвалід та інша особа, яка перебуває у складних життєвих обставинах, яких зареєстровано внутрішньо переміщеними особами, мають право на отримання соціальних послуг відповідно до законодавства України за місцем реєстрації фактичного місця проживання такої внутрішньо переміщеної особи.

У пункті 1 постанови Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 № 637 "Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам" встановлено, що призначення та продовження виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення, надання соціальних послуг за рахунок коштів державного бюджету та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування внутрішньо переміщеним особам здійснюються за місцем перебування таких осіб на обліку, що підтверджується довідкою, виданою згідно з Порядком оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 № 509. Виплата (продовження виплати) пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення (далі - соціальні виплати), що призначені зазначеним особам, здійснюється виключно через рахунки та мережу установ і пристроїв публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України".

Тобто, за приписами наведеної норми умовами призначення та продовження виплати пенсій внутрішньо переміщеним особам є: знаходження внутрішньо переміщених осіб на обліку місця перебування, що підтверджується довідкою; наявність рахунку в установі ПАТ "Державний ощадний банк".

Згідно п.6 Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 509 від 01.10.2014 (в редакції Постанови КМ № 352 від 08.06.2016) (далі Порядок №509) довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 Закону та абзацом шостим цього пункту. Довідка, видана до 20 червня 2016 року, яка не скасована і строк дії якої не закінчився, є дійсною та діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 Закону.

Судом встановлено, що довідка про взяття позивача на облік як особу, переміщену з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції, є дійсною.

Відповідно ст. 12 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" підставою для скасування дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та внесення відомостей про це в Єдину інформаційну базу даних про внутрішньо переміщених осіб є обставини, за яких внутрішньо переміщена особа: 1) подала заяву про відмову від довідки; 2) скоїла злочин: дії, спрямовані на насильницьку зміну чи повалення конституційного ладу або на захоплення державної влади; посягання на територіальну цілісність і недоторканність України; терористичний акт; втягнення у вчинення терористичного акту; публічні заклики до вчинення терористичного акту; створення терористичної групи чи терористичної організації; сприяння вчиненню терористичного акту; фінансування тероризму; здійснення геноциду, злочину проти людяності або військового злочину; 3) повернулася до покинутого місця постійного проживання; 4) виїхала на постійне місце проживання за кордон; 5) подала завідомо недостовірні відомості.

За приписами п.7.1 Порядку №509 у разі наявності підстав, передбачених статтею 12 Закону, МВС, Національна поліція, ДМС, СБУ, Адміністрація Держприкордонслужби, Мінфін подають уповноваженому органу відповідну інформацію для прийняття рішення щодо зняття з обліку внутрішньо переміщених осіб.

Рішення про скасування дії довідки відповідно до статті 12 Закону приймається керівником уповноваженого органу за місцем проживання особи та надається їй протягом трьох днів з дати прийняття такого рішення або надсилається на адресу місця проживання, зазначену в довідці.

Із вищезазначеного вбачається, що законодавцем чітко встановлено підстави, для припинення і скасування дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та внесення відомостей про це в Єдину інформаційну базу даних про внутрішньо переміщених осіб та підстави за наявності яких орган пенсійного фонду може припинити виплату пенсії тимчасово переміщеній особі.

В матеріалах справи відсутні докази про скасування дії довідки внутрішньо переміщеної особи позивача від 15.12.2014 № органом, який її видав - Управлінням праці та соціального захисту населення.

Разом з тим, як зазначалося вище, підставою для припинення виплати позивачу пенсії органом пенсійного фонду зазначене рішення міської комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам №37 від 02.04.2018, в якому вказано про припинення соціальної виплати внутрішньо переміщеній особі ОСОБА_1

Так, з рішення комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам №37 від 02.04.2018 вбачається, що єдиною підставою для припинення соціальної виплати стали акти обстеження матеріально-побутових умов.

Відповідно до наданих копій актів, в останніх зазначено лише про відсутність заявника на момент проведення перевірки за вказаною адресою та повідомлення останнім про від'їзд до покинутого місця проживання. Проте, суд вважає за необхідне зазначити, що вказана обставина, з огляду на відсутність жодних інших даних та доказів встановлення підтвердження не проживання позивача за вказаною адресою або повернення до покинутого місця проживання, не є достатнім та належним підтвердженням того, що ОСОБА_1 не проживає за фактичним місцем проживання.

У відповідності до ст. 49 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України; у разі смерті пенсіонера; у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; в інших випадках, передбачених законом.

Таким чином, призначення, виплата, припинення пенсійних виплат, у тому числі і внутрішньо переміщеним особам, має здійснюватися виключно на підставі норм Законів щодо пенсійного забезпечення.

Виходячи з приписів ст. 49 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" припинення виплати пенсії можливе лише за умови прийняття пенсійним органом відповідного рішення та лише з підстав, визначених цією нормою.

Суд зазначає, що пенсія за своєю правовою природою є єдиним джерелом існування пенсіонера, доходом та власністю (матеріальним інтересом, захищеним статтею 1 Першого протоколу до Конвенції).

В Конституції України закріплено, що людина визнається найвищою соціальною цінністю в Україні, яка є соціальною і правовою державою, в якій визнається і діє принцип верховенства права (статті 1, 3 та 8).

Основний Закон також встановлює, що громадяни України мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх, зокрема, у старості та в інших випадках, передбачених законом; це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків фізичних та юридичних осіб, бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом (стаття 46).

Право на соціальний захист відноситься до основоположних прав і свобод, які гарантуються державною і, за жодних умов не можуть бути скасовані, а їх обмеження не допускається, крім випадків, передбачених Конституцією України (статті 22 та 64).

При цьому, Основний Закон містить імперативну норму, згідно з якою громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом; не може бути привілеїв чи обмежень, зокрема, за ознаками місця проживання або іншими ознаками (стаття 24).

З системного аналізу зазначених норм чинного законодавства вбачається, що конституційне право на соціальний захист включає право громадян на забезпечення їх у старості, пенсія за віком, за вислугу років та інші її види, що призначаються у зв'язку з трудовою діяльністю, виконанням трудових обов'язків є однією з форм соціального захисту, цим визначається зміст і характер обов'язку держави стосовно тих громадян, які набули право на одержання пенсії.

У справі, що розглядається, наявність у позивача статусу внутрішньо переміщеної особи створює для неї, на відміну від інших громадян України, певні перешкоди в отриманні її пенсії, яка призначена у зв'язку з трудовою діяльністю, та потребує від пенсіонера здійснення додаткових дій, не передбачених Законами щодо пенсійного забезпечення, зокрема, ідентифікація особи, надання заяви про поновлення виплати пенсії, яка була припинена органом Пенсійного фонду без прийняття відповідного рішення тощо.

Відповідачем не надано до суду доказів наявності обставин передбачених ст.49 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" для припинення виплати позивачу пенсії та відповідного рішення територіального органу Пенсійного фонду України або рішення суду. Інформація про тривалу відсутність позивача за місцем проживання не є такою підставою за ст.49 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування"

Крім того, як зазначалося судом вище, у відповідності до ст. 49 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України; у разі смерті пенсіонера; у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; в інших випадках, передбачених законом.

Поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з'ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати. Виплата пенсії поновлюється в порядку, передбаченому частиною третьою статті 35 та статтею 46 цього Закону.

Відповідно до абзацу 3 ч. 2 ст. 63 Закону "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", п.п. 1, п. 10 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також у містах та районах, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 року № 28-2, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.01.2015 року за № 41/26486, начальник управління керує діяльністю управління, персонально відповідає за виконання покладених на управління завдань.

Аналізуючи викладене, суд зазначає, що від імені органу Пенсійного фонду за наслідками розгляду відповідних матеріалів рішення про припинення виплати пенсії підписується начальником управління (заступником начальника управління відповідно до розподілу обов'язків).

У відповідності до п.п.1, 14 п.10 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об'єднані управління, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 №28-2 (зі змінами), начальник управління здійснює керівництво управлінням Фонду, розподіляє обов'язки між своїми заступниками.

Як вбачається з матеріалів справи, питання припинення пенсії позивачу вирішено розпорядженням начальника відділу з питань призначення та перерахунку пенсій Гадяцького об'єднаного управлінні Пенсійного фонду України в Полтавській області від 02.04.2018року.

Верховний Суд у постанові від 22.03.2018 (справа №243/6391/17) за результатом розгляду аналогічного спору (припинення виплати пенсії особі, яка перемістилась з району проведення антитерористичної операції) дійшов висновку, що припинення виплати пенсії можливе лише за умови прийняття Пенсійним органом відповідного рішення і лише з підстав, визначених ст. 49 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Судом встановлено, що рішення про припинення виплати позивачу пенсії з підстав, визначених ст. 49 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", відповідачем не приймалось.

З огляду на викладене, виплата пенсії позивачу протиправно припинена без прийняття відповідного рішення і за відсутності законодавчо встановлених підстав.

Відповідно до ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Оскільки відповідачем був порушений встановлений законом спосіб прийняття рішення про припинення пенсії позивачу та права позивача порушені розпорядженням органу пенсійного фонду, а не його бездіяльністю по невиплаті пенсії, тому обираючи спосіб захисту порушеного права позивача суд вважає за необхідне визнати протиправним та скасувати розпорядження Гадяцького об'єднаного управлінні Пенсійного фонду України в Полтавській області від 02.04.2018 року про припинення виплати пенсії позивачу з 01.05.2018, зобов'язати Гадяцьке об'єднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області поновити ОСОБА_1 нарахування та виплату пенсії за віком, починаючи з 01 травня 2018 року.

Стосовно позовних вимог позивача щодо зобов'язання відповідача виплатити заборгованість за період, починаючи з дати її припинення на користь ОСОБА_1 негайно після проголошення судового рішення та утриматись від подальшого призупинення її виплати, суд зазначає наступне.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.371 КАС України негайно виконуються рішення суду про присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів - у межах суми стягнення за один місяць.

Згідно з ч.2 ст.371 КАС України суд, який ухвалив рішення, за заявою учасників справи або з власної ініціативи може ухвалою в порядку письмового провадження або зазначаючи про це в рішенні звернути до негайного виконання рішення: 1) у разі стягнення всієї суми боргу при присудженні платежів, визначених пунктами 1 і 2 частини першої цієї статті; 2) про тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності громадського об'єднання; про примусовий розпуск (ліквідацію) громадського об"єднання; 3) про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства; 4) про встановлення обмеження щодо реалізації права на свободу мирних зібрань.

У даному випадку з огляду на положення ст. 371 КАС України, а також враховуючи обставини того, що позивачем звернено до суду позовні вимоги зобов'язального характеру, що не передбачає стягнення будь-яких сум, а також суд не визначав конкретних сум, які підлягали виплаті позивачу ані за місяць, ані за весь період, а тому їх визначення, що є необхідною передумовою для звернення рішення до негайного виконання, виходить за межі повноважень суду при розгляді даної позовної заяви позивача.

Стосовно вимоги про зобов'язання відповідача утриматись від подальшого призупинення виплати пенсії позивачу, суд зазначає, що в розумінні норм Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа може звернутись до суду за захистом порушених прав, свобод та інтересів, у спорі, у спорі, що розглядається, відсутній факт порушення прав позивача з боку відповідача у майбутньому, тобто, позивач передчасно звернувся з позовною заявою, яка містить вищезазначену вимогу, тому в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають.

За викладених обставин, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.

За змістом частини 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб'єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Беручи до уваги те, що ОСОБА_1 при поданні позову сплачено судовий збір у розмірі 704,80 грн., і суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, сума судових витрат, яка підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Гадяцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, складає 352,40 грн.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, 38100, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) до Гадяцького об'єднаного Управління Пенсійного фонду України Полтавської області (пл. Миру, 12, м. Гадяч, Полтавська область, 37300, код ЄДРОПУ 41247075) про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати розпорядження Гадяцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області від 02 квітня 2018 року про припинення виплати пенсії ОСОБА_1 з 01 травня 2018 року.

Зобов'язати Гадяцьке об'єднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області поновити нарахування та виплату пенсії за віком ОСОБА_1 починаючи з 01 травня 2018 року.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) за рахунок бюджетних асигнувань Гадяцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області () судові витрати по сплаті судового збору за подання адміністративного позову в сумі 352,40 грн. (триста п'ятдесят дві гривні сорок копійок).

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Харківського апеляційного адміністративного суду з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених пунктом 15.5 частини 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції від 03.10.2017 року.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Н.Ю. Алєксєєва