Справа № 826/16913/18
Суддя: Мазур А.С.
Дата ухвалення: 2018-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста КИЄВА
УХВАЛА

22 жовтня 2018 року м. Київ № 826/16913/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: судді Мазур А.С., розглянувши заяву про забезпечення адміністративного позову

Державної служби зайнятості України

до

Відділу примусового виконання рішень департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України

про

визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулася Державна служба зайнятості України із позовом до Відділу примусового виконання рішень департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії.

Разом з позовною заявою, позивач подав заяву про забезпечення адміністративного позову, шляхом зупинення дії постанови Відділу примусового виконання рішень департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 28.09.2018 №56412093.

Заява обґрунтована тим, невжиття заходів забезпечення позову може призвести до подвійного стягнення штрафних санкцій з позивача за невиконання оскаржуваної постанови, що в свою чергу унеможливити ефективний захист та поновлення порушених прав.

Дослідивши матеріали справи, виходячи зі змісту заяви та системного аналізу положень чинного законодавства України, Окружний адміністративний суд міста Києва приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про забезпечення позову, виходячи з наступного.

Відповідно до частини другої статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України, забезпечення позову допускається як до пред’явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб’єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Частиною другою статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено вичерпний перелік підстав для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, а суд повинен, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи існує хоча б одна з названих підстав, і оцінити, чи не може застосування заходів забезпечення позову завдати більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти

Слід зазначити, що забезпечення адміністративного позову – це вжиття судом, до вирішення адміністративної справи по суті позовних вимог, визначених Кодексом адміністративного судочинства України, заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому постанови суду, якщо її буде прийнято на користь позивача.

У вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову суд повинен здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності їх вжиття з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом забезпечення позову та його предметом; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду у разі невжиття заходів забезпечення позову; запобігання порушенню охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу, у разі вжиття заходів забезпечення позову.

Таким чином, перевіривши зазначені в заяві позивача про забезпечення позову доводи на предмет їх відповідності вище викладеним нормам та з'ясованим судом обставинам, а також оцінивши докази, подані позивачем разом із заявою, суд прийшов до висновку про необґрунтованість заяви та про відсутність підстав для її задоволення, оскільки судом не встановлено, а позивачем не доведено, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду у майбутньому.

Крім того, позивач не надав суду жодних доказів застосування відповідачем щодо позивача заходів, спрямованих на виконання оскаржуваної постанови, а відтак, суд не вбачає підстав за яких правам та інтересам позивача може бути заподіяна шкода до ухвалення судового рішення в адміністративній справі.

Також, суд зазначає, що спосіб забезпечення позову, обраний позивачем, фактично призведе до вирішення справи без її розгляду по суті, тоді як правова оцінка доводам щодо неправомірності оскаржуваної постанови має надаватися лише в ході судового розгляду справи.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Керуючись ст.ст. 77, 150, 151,154, 241-243,248, Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити Державній службі зайнятості України в задоволенні заяви про забезпечення адміністративного позову.

Ухвалу направити сторонам.

Ухвала набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України. Ухвала з питань забезпечення адміністративного позову може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції порядку та в строки, передбачені ст.ст. 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя А.С. Мазур