Справа № 1640/3010/18
Суддя: С.О. Удовіченко
Дата ухвалення: 2018-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2018 року м.ПолтаваСправа № 1640/3010/18

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Удовіченка С.О.,

за участю:

секретаря судового засідання - Кисличенко О.В.,

позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Горобця О.М.,

розглянув у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Головного Управління Національної поліції в Полтавській області про визнання протиправним та скасування акту, зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

29 серпня 2018 року ОСОБА_1 (далі по тексту - ОСОБА_1 / позивач) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного Управління Національної поліції в Полтавській області (далі по тексту - ГУНП в Полтавській області / відповідач) про:

- визнання протиправним та скасування акту форми Н-5* від 14 серпня 2018 року розслідування нещасного випадку, та акт №6 форми НТ* про нещасний випадок невиробничого характеру, затверджені за фактом раптового погіршення стану здоров'я 01 червня 2017 року майора поліції ОСОБА_1, старшого юрисконсульта відділу правового забезпечення Головного управління Національної поліції в Полтавській області, як такі, що не відповідають нормам Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України, затвердженого наказом МВС України від 27 грудня 2002 року №1346,

- зобов'язання Головне управління Національної поліції в Полтавській області за фактом нещасного випадку, що стався 01 червня 2017 року з майором поліції, старшим юрисконсультом відділу правового забезпечення ГУНП в Полтавській області ОСОБА_1 скласти акт розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення) за формою Н-5* та акт про нещасний випадок (у тому числі поранення) за формою Н-1* із зазначенням в них, що нещасний випадок стався в період проходження служби і пов'язаний з виконанням службових обов'язків та взяти зазначений випадок на облік.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 03 вересня 2018 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі.

В обгрунтування позовних вимог позивач зазначив, що Комісія із розслідування нещасного випадку дійшла помилкового висновку відносно того, що погіршення стану здоров'я ОСОБА_1 це наслідок захворювання, яке було раніше, а не раптового погіршення стану здоров'я працівника під час виконання ним посадових обов'язків.

25 вересня 2018 року до Полтавського окружного адміністративного суду надійшов відзив ГУНП в Полтавській області, у якому останнє зазначило, що епілептичний напад не є наслідком впливу небезпечних чи шкідливих виробничих факторів, епілепсія не є професійним захворюванням поліцейського, станом на 01 червня 2017 року ОСОБА_1, за станом здоров'я було протипоказано: робота на висоті, робота з механізмами, що рухаються, робота під водою, робота в жарких приміщеннях, робота пожежником. Відповідач стверджував, що погіршення стану здоров'я позивача не було раптовим і мало місце ще до проходження служби в Національній поліції (а.с. 51-59).

01 жовтня 2018 року до Полтавського окружного адміністративного суду від ОСОБА_1 надійшла відповідь на відзив, у якій позивач посилався на обгрунтованість своїх вимог (а.с. 109-112).

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позовних вимог заперечував.

Дослідивши матеріали позовної заяви, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходив службу в ГУНП у Полтавській області, що не заперечується сторонами.

01 червня 2017 року ОСОБА_1, виконуючи свої службові обов'язки із представництва інтересів УМВС України в Полтавській області, здійснював доставку кореспонденції до Ленінського районного суду міста Полтави у справах №553/3766/16-а за позовом ОСОБА_3 та №553/3703/16-а за позовом ОСОБА_4 до УМВС (а.с. 17, 18).

Як випливає із письмових пояснень позивача вийшовши із будинку Ленінського районного суду міста Полтави, близько 09:30 год. у нього запаморочилося в голові і він втратив свідомість.

Відповідно до листа зворотнього зв'язку №045305 від 01 червня 2017 року Полтавського обласного центру екстреної медичної допомоги зафіксовано: стан після епіприступу (а.с. 27).

Згідно виписки з медичної карти стаціонарного хворого №3857 ОСОБА_1 встановлений діагноз: стійкі наслідки перенесеної нейроінфекції з розсіяною мікросимптоматикою, симптоматичною епілепсією з рідкими (1-2 рази на місяць) генералізованими нападами. Стан після судомного нападу (01.06.17) (а.с. 28).

27 червня 2017 року позивач був оглянутий військово-лікарською комісією ДУ "ТМО МВС України по Полтавській області", де відповідно до свідоцтва про хворобу №192 від 27 червня 2017 року йому встановлений діагноз: епілепсія із первинно генералізованими судомними нападами щомісячними та абсансами щотижнево, без психічних розладів на резидуально-органічному фоні з розсіяною мікросимптоматикою. Остеохондроз шийного відділу хребта, полісегментарні протрузії МХД С2-С5. ГЕРХ. Хронічний гастродуоденіт з підвищеною кислоутворюючою функцією в ст. нестійкої ремісії. ДОА колінних суглобів без порушення функції. Хронічний комбінований геморой III ст. Гранична ангіопатія сітківки обох очей, ТАК, пов'язані з проходженням служби в поліції (а.с. 30).

30 червня 2017 року наказом ГУНП у Полтавській області №267о/с майора поліції ОСОБА_1 (0119388), старшого юрисконсульта відділу правового забезпечення, згідно із Законом України "Про Національну поліцію" звільнено зі служби в поліції за пунктом 2 частини першої статті 77 (через хворобу), 03 липня 2017 року (а.с. 33).

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 07 березня 2018 року по справі №816/293/18, яке набрало законної сили 14 травня 2018 року, визнано протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Полтавській області, що виразилася у відмові проводити службове розслідування за фактом раптового погіршення стану здоров'я 01 червня 2017 року майора поліції ОСОБА_1, старшого юрисконсульта відділу правового забезпечення Головного управління Національної поліції в Полтавській області відповідно до Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України, затвердженого наказом МВС України від 27 грудня 2002 року №1346 та зобов'язано Головне управління Національної поліції в Полтавській області провести службове розслідування за фактом раптового погіршення стану здоров'я 01 червня 2017 року майора поліції ОСОБА_1, старшого юрисконсульта відділу правового забезпечення Головного управління Національної поліції в Полтавській області та оформити його результати у відповідності до вимог Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України, затвердженого наказом МВС України від 27 грудня 2002 року №1346 (а.с. 106-108).

Листом від 09 червня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до ГУНП в Полтавській області, в якому просив на виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 07 березня 2018 року по справі №816/293/18 провести службове розслідування за фактом раптового погіршення стану здоров'я 01 червня 2017 року майора поліції ОСОБА_1, старшого юрисконсульта відділу правового забезпечення Головного управління Національної поліції в Полтавській області та оформити його результати у відповідності до вимог Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України, затвердженого наказом МВС України від 27 грудня 2002 року №1346 та скласти і затвердити акти розслідування нещасного випадку за формами Н-5 та Н-1 (а.с. 61).

14 серпня 2018 року Комісією ГУНП в Полтавській області складено Акт розслідування нещасного випадку, що стався 01 червня 2017 року близько 09 год. 30 хв. (а.с. 62-65).

Цього ж дня начальником ГУНП в Полтавській області А.Л.Замахін затверджено Акт №6 про нещасний випадок невиробничого характеру (а.с. 66-69).

За висновками вказаних Актів подія, яка трапилася із майором поліції, старшим юрисконсультом відділу правового забезпечення ГУНП в Полтавській області ОСОБА_1 не являється нещасним випадком у відповідності до пункту 2.1 Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України, затвердженого наказом МВС України від 27 грудня 2002 року №1346.

Не погоджуючись із такими висновками ГУНП в Полтавській області позивач звернувся до суду із вимогами скасувати Акт форми Н-5* і Акт №6 форми НТ* та зобов'язати видати нові Акти.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Завданням адміністративного судочинства згідно частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України є захист прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно - правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склалися, суд виходить з наступного.

Так, відповідно до статті 1 Закону України "Про охорону праці" від 14 жовтня 1992 року № 2694-ХІІ (надалі - Закон №2694) охорона праці - система правових, соціально-економічних, організаційно-технічних, санітарно-гігієнічних і лікувально-профілактичних заходів та засобів, спрямованих на збереження життя, здоров'я і працездатності людини у процесі трудової діяльності.

Відповідно до статті 14 вказаного Закону працівник зобов'язаний: дбати про особисту безпеку і здоров'я, а також про безпеку і здоров'я оточуючих людей в процесі виконання будь-яких робіт чи під час перебування на території підприємства; знати і виконувати вимоги нормативно-правових актів з охорони праці, правила поводження з машинами, механізмами, устаткуванням та іншими засобами виробництва, користуватися засобами колективного та індивідуального захисту; проходити у встановленому законодавством порядку попередні та періодичні медичні огляди. Працівник несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.

Приписами статті 22 Закону №2694 встановлено, що роботодавець повинен організовувати розслідування та вести облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій відповідно до положення, що затверджується Кабінетом Міністрів України за погодженням з всеукраїнськими об'єднаннями профспілок.

З метою врегулювання питань, пов'язаних з розслідуванням та веденням обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах внутрішніх справ України розроблено Порядок розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України, затверджений наказом Міністерства внутрішніх справ України 27 грудня 2002 року за №1346.

Згідно пункту 2.1. Порядку №1346 розслідуванню підлягають раптові погіршення стану здоров'я, поранення, травми, у тому числі отримані внаслідок тілесних ушкоджень, заподіяних іншою особою, гострі професійні захворювання і гострі професійні та інші отруєння, теплові удари, опіки, обмороження, утоплення, ураження електричним струмом, блискавкою та іонізуючим випромінюванням, інші ушкодження, отримані внаслідок аварій, пожеж, стихійного лиха (землетруси, зсуви, повені, урагани та інші надзвичайні події), контакту з тваринами, комахами та іншими представниками фауни і флори, що призвели до втрати працівником працездатності на один робочий день чи більше або до необхідності переведення потерпілого на іншу (легшу) роботу терміном не менш як на один робочий день, а також випадки смерті в підрозділі (далі - нещасні випадки).

Пунктом 2.2. Порядку №1346 встановлено, що за результатами розслідування складаються акти за формою Н-1* (додаток 1) і беруться на облік нещасні випадки (у тому числі поранення), які сталися з працівниками в період проходження служби при виконанні службових обов'язків.

Відповідно до пункту 2.4. Порядку №1346 якщо за висновками роботи комісії з розслідування прийнято рішення, що про нещасний випадок не повинен складатися акт за формою Н-1*, тобто нещасний випадок не пов'язаний з виконанням службових обов'язків, про такий нещасний випадок складається акт за формою НТ* (додаток 2).

Пунктом 3.4 Порядку №1346 передбачено, що лікувально-профілактичний заклад системи МВС про кожне звернення потерпілого з посиланням на нещасний випадок (у тому числі поранення) повинен протягом доби повідомити керівника підрозділу, де працює потерпілий, а в разі виявлення гострого професійного захворювання (отруєння) - відповідну СЕС системи МВС, терміново надсилаючи відповідне повідомлення про кожного потерпілого за встановленою формою.

Відповідно пункту 3.5 Порядку №1346, керівник підрозділу, одержавши повідомлення про нещасний випадок (у тому числі поранення), крім випадків зі смертельним наслідком та групових випадків травматизму, наказом або розпорядженням організовує його розслідування комісією не менше ніж три особи, до складу якої включаються: керівник (спеціаліст) служби охорони праці підрозділу (голова комісії), керівник (безпосередній або прямий начальник) структурного підрозділу, де працює потерпілий, інші посадові особи, а в разі гострих професійних захворювань (отруєнь) - також спеціаліст СЕС. До складу комісії не може входити керівник, що безпосередньо керував проведенням робіт, при виконанні яких стався нещасний випадок (у тому числі поранення).

Згідно із пунктом 3.8 Порядку №1346 комісія з розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення) зобов'язана протягом трьох діб після утворення комісії:

- обстежити місце події, опитати свідків і осіб, причетних до неї, і одержати пояснення потерпілого, якщо це можливо;

- визначити відповідність умов служби (праці, навчання) вимогам нормативно-правових актів про охорону праці;

- з'ясувати обставини і причини, що призвели до нещасного випадку (у тому числі поранення), визначити осіб, які припустилися порушення нормативно-правових актів, а також розробити заходи щодо запобігання подібним випадкам;

- визначити, чи трапився нещасний випадок (у тому числі поранення) у період проходження служби при виконанні службових обов'язків (не пов'язаний з виконанням службових обов'язків);

- скласти акт розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення) за формою Н-5* (додаток 4) у трьох примірниках, а також акт за формою Н-1* (НТ*) у п'яти примірниках і передати їх на затвердження керівнику підрозділу, який призначив комісію.

З аналізу наведених положень Порядку №1346 вбачається, що підставами для проведення розслідування нещасного випадку є:

- раптові погіршення стану здоров'я, поранення, травми, у тому числі отримані внаслідок тілесних ушкоджень, що призвели до втрати працівником працездатності на один робочий день чи більше;

- звернення до лікувально-профілактичного закладу системи МВС з посиланням на нещасний випадок (у тому числі поранення);

- повідомлення про нещасний випадок.

Пунктом 3.9 Порядку №1346 встановлено, що комісія з розслідування визнає, що "нещасний випадок трапився при виконанні службових обов'язків", якщо він трапився в період проходження служби під час: - припинення або запобігання злочинам або правопорушенням; - вчинення дій із забезпечення особистої безпеки громадян, захисту їх прав і свобод; - охорони і забезпечення громадського порядку; - несення постової чи патрульної служби; - виявлення і розкриття злочинів, розшуку осіб, що їх учинили; - забезпечення безпеки дорожнього руху; - участі в ліквідації наслідків аварії, пожежі, катастрофи, стихійного лиха та інших надзвичайних подій; - виконання потерпілим трудових (посадових, функціональних) обов'язків за режимом роботи підрозділу, у тому числі у відрядженні; - перебування на робочому місці, на території підрозділу або в іншому місці роботи чи служби (далі - робота) з моменту прибуття потерпілого в підрозділ до його відбуття, що фіксується відповідно до правил внутрішнього розпорядку підрозділу, у тому числі протягом робочого та надурочного часу, або, за дорученням керівника, у неробочий час; підготовки до роботи та приведення в порядок після закінчення роботи знарядь праці, засобів захисту, одягу, а також здійснення заходів щодо особистої гігієни, пересування по території підприємства перед початком роботи і після її закінчення; - проїзду на роботу чи з роботи на транспортному засобі, що належить підрозділу, або іншому транспортному засобі відповідно до укладеного договору; - проведення навчання, тренувань, обов'язкових фізичних занять у встановлений час, участі в спортивних змаганнях, професійних та кваліфікаційних конкурсах; - використання власного транспорту в інтересах підрозділу з дозволу або за письмовим дорученням керівника підрозділу; - провадження дій в інтересах підрозділу, у якому проходить службу (працює) потерпілий; - прямування працівника до об'єкта (між об'єктами) обслуговування за затвердженими маршрутами; - прямування потерпілого до місця чи з місця відрядження згідно з установленим завданням про відрядження.

Згідно з пунктом 3.10 Порядку №1346 комісія з розслідування також визнає, що "нещасний випадок трапився при виконанні службових обов'язків", якщо він стався в період проходження служби внаслідок:

- безпосереднього впливу правопорушника (злочинця) на працівника (учинення опору, захват заручником, напад на працівника, який перебуває не при виконанні службових обов'язків, з метою помсти за законні дії з припинення правопорушення, затримання або викриття правопорушника в період служби тощо);

- спроби самогубства працівника під впливом психофізіологічних, небезпечних та шкідливих факторів, пов'язаних з виконанням службових обов'язків;

- травмування внаслідок нестатутних відносин (у разі відсутності вини потерпілого);

- раптового погіршення стану здоров'я працівника під час виконання ним трудових (посадових) обов'язків у разі відсутності умов, зазначених у третьому, четвертому та шостому абзацах пункту 3.11 цього розділу, що визнається пов'язаним з виконанням службових обов'язків за умови, що погіршення стану здоров'я працівника сталося внаслідок впливу небезпечних чи шкідливих виробничих факторів, що підтверджено медичним висновком, або якщо потерпілий не проходив медичного огляду, передбаченого законодавством, а робота, що виконувалася, протипоказана потерпілому відповідно до медичного висновку про стан його здоров'я. Медичний висновок щодо зв'язку погіршення стану здоров'я працівника з впливом на нього небезпечних чи шкідливих виробничих факторів або щодо протипоказання за станом здоров'я працівника виконувати зазначену роботу видається лікувально-профілактичним закладом за місцем лікування потерпілого на запит керівника підрозділу чи голови комісії з розслідування;

- в інших випадках, передбачених чинним законодавством України.

За приписами пункту 3.11 Порядку №1346 комісія з розслідування визнає, що "нещасний випадок трапився в період проходження служби і не пов'язаний з виконанням службових обов'язків", якщо нещасний випадок (у тому числі поранення) стався:

- за обставин, які не підпадають під дію пунктів 3.9, 3.10 цього розділу і не пов'язані з виконанням службових обов'язків;

- унаслідок дій, учинених у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп'яніння, а також унаслідок дії алкоголю, наркотичних або інших отруйних речовин (асфіксія, інсульт, зупинка серця тощо) за наявності медичного висновку, якщо це не викликано застосуванням цих речовин із службовою метою або порушення вимог безпеки щодо їх зберігання і транспортування або якщо потерпілий, який перебував у стані алкогольного чи наркотичного сп'яніння, був відсторонений від служби (роботи) згідно з установленим порядком;

- під час скоєння злочинів або інших правопорушень, якщо ці дії підтверджені рішенням суду;

- у разі природної смерті або самогубства, за винятком випадків, зазначених у пункті 3.10 цього розділу, що підтверджено висновками судово-медичної експертизи та органів досудового розслідування;

- унаслідок порушення потерпілим службової (трудової) дисципліни.

Актом розслідування нещасного випадку зафіксовано, що епілептичний судомий напад, із майором поліції ОСОБА_1, старшим юрисконсультом відділу правового забезпечення ГУНП в Полтавській області стався при виконанні ним службових обов'язків.

Зокрема, комісією, яка проводила розслідування з 09 липня 2018 року по 14 серпня 2018 року встановила, що 01 червня 2017 року близько 09 год. 30 хв. у ОСОБА_1 запаморочилося в голові та він втратив свідомість. Як було встановлено пізніше, із ОСОБА_1 стався епілептичний судомий напад. 27 червня 2017 року ОСОБА_1 був оглянутий військово-лікарською комісією ДУ "ТМО МВС України по Полтавській області", та відповідно до свідоцтва про хворобу від 27 червня 2017 року №192 йому був встановлений остаточний діагноз: епілепсія із первинно генералізованими судомними нападами щомісячно та абсансами щотижнево, без психічних розладів на резидуально-органічному фоні з розсіяною мікросимптоматикою. Цим же свідоцтвом про хворобу був визнаний непридатним до служби в поліції, відповідно до чого був звільнений. Після вивчення комісією зазначеного свідоцтва про хворобу від 27 червня 2017 року №192 було встановлено наступне: вперше втрати свідомості у ОСОБА_1 були зафіксовані 05 лютого 2002 року, тобто під час проходження останнім навчання в Донецькому інституті внутрішніх справ. Повторні напади траплялися і в подальшому до події, а саме 14 березня 2006 року, 08 квітня 2014 року, 31 березня 2017 року, 11 травня 2017 року. Тобто погіршення стану здоров'я ОСОБА_1 не було раптовим і мало місце до проходження служби в Національній поліції України. Діагноз ОСОБА_1 зазначений у пункті 11 свідоцтва про хворобу від 27 червня 2017 року №192, як "захворювання, ТАК, пов'язані з проходженням служби в поліції" не є тотожним кваліфікації відповідно пунктам 3.9, 3.10 Порядку, а саме "нещасний випадок трапився при виконанні службових обов'язків".

Суд не може погодитися із висновком комісії, щодо того, що погіршення стану здоров'я ОСОБА_1 01 червня 2017 року не було раптовим і мало місце до проходження служби в Національній поліції України, з огляду на наступне.

Як випливає із наказу ГУПН в Полтавській області №267о/с від 30 червня 2017 року ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції за пунктом 2 частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" (через хворобу).

Тобто ГУНП в Полтавській області за результатами розгляду рапорта ОСОБА_1 від 29 червня 2017 року, подання ВПЗ ГУНП, свідоцтва про хворобу від 27 червня 2017 року №192-С, виданого ВЛК ДУ "ТМО МВС України по Полтавській області, дійшло висновку про неможливість подальшого проходження позивачем служби в поліції

Так, 06 лютого 2001 року наказом Міністерства внутрішніх справ України №85, затверджено Положення про діяльність військово-лікарської комісії та Порядку проведення військово-лікарської експертизи і медичного огляду військовослужбовців та осіб рядового і начальницького складу в системі МВС (в редакції на момент проходження служби позивачем в органах внутрішніх справ).

Згідно Додатку 1 Порядку проведення військово-лікарської експертизи і медичного огляду військовослужбовців та осіб рядового і начальницького складу в системі МВС України, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 6 лютого 2001 року №85 (чинного до 26 травня 2017 року) встановлено розклад хвороб і фізичних вад.

В даному додатку, зокрема встановлено осіб, які зобов'язані проходити медичний огляд та назви хвороб.

Так 22 статтею розкладу хвороб і фізичних вад значиться: "Спадкові, дегенеративні та інші хвороби центральної нервової системи (центральні дегенерації, хвороба Паркінсона, інші екстрапірамідні хвороби, спинноцеребелярні дегенерації, хвороби спинного мозку і вегетативної нервової системи, розсіяний склероз, інші демієлінізуючі хвороби ЦНС, дитячий церебральний параліч, інші паралітичні синдроми, епілепсія без психічних розладів, катаплексія та нарколепсія, інші хворобливі стани головного мозку, інші розлади нервової системи): а) зі значним порушенням функцій або швидко прогресуючим перебігом процесу (непридатні до військової служби зі зняттям з військового обліку); б) з помірним порушенням функцій (не придатні до військової служби в мирний час, обмежено придатні у воєнний час; придатність до військової служби визначається індивідуально); в) з незначним порушенням функцій (придатність до військової служби визначається індивідуально).

З аналізу вищевикладеного, суд приходить до висновку, що при захворюванні - епілепсія без психічних розладів, залежно від ступеня порушення функцій особа може бути, як непридатна до військової служби, так її придатність може визначатися індивідуально.

Зі свідоцтва про хворобу №192 від 27 червня 2017 року випливає, що:

- 05 лютого 2002 року позивачу поставлено діагноз - вегето-судинна дистонія з одиничним синкопальним станом;

- 14 березня 2006 року - залишкові явища нейроінфекції з розсіяною мікросимптоматикою і епілептичним синдромом - був визнаний обмежено придатний по статтям 21 "б" (до пункту "б" належать форми хвороб, які повільно протікають і за ступенем порушення функцій центральної нервової системи обмежують можливість виконання службових обов'язків, але не виключають її повністю (залишкові явища вторинного енцефаліту з помірно вираженим геміпарезом у формі зниження сили м'язів, незначного підвищення тонусу м'язів, що не супроводжується розладом мови, пам'яті, ходьби; помірна гідроцефалія - розширення передніх рогів бокових шлуночків мозку до 15 - 20 мм) та 71 "г" (до пункту "г" належать: нефіксовані викривлення хребта більше 5 - 10° та остеохондропатичний кіфоз (кінцева стадія захворювання); ізольовані явища деформуючого спондильозу та міжхребцевого остеохондрозу без порушення функцій);

- 01 червня 2017 року доставлений до 1 МЛК м.Полтава із судомним епідемнападом.

З вищевикладеного випливає, що ОСОБА_1 на виконання вимог Порядку проведення військово-лікарської експертизи і медичного огляду військовослужбовців та осіб рядового і начальницького складу в системі МВС №85 у період із 2002 року по 27 червня 2017 року був визнаний обмежено придатний по статтям 21 "б" та 71 "г".

З листа ДУ "ТМО МВС України по Полтавській області" №822 від 27 липня 2018 року слідує, що під час проходження медичного огляду ОСОБА_1 поставлено діяагноз - наслідки нейроінфекції з епілептиформним синдромов в анамнезі (придатний); у 2016 році - залишкові явища нейроінфекції з розсіяною симптоматикою, епілептиформим синдромом (придатний) (а.с. 88).

Додатком 2 Порядку проведення військово-лікарської експертизи і медичного огляду військовослужбовців та осіб рядового і начальницького складу в системі МВС України, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 6 лютого 2001 року №85 (чинного до 26 травня 2017 року) ідуть "Пояснення щодо застосування статей Розкладу хвороб і фізичних вад, що визначають ступінь придатності до служби в органах внутрішніх справ".

Відповідно до статті 22 Додатку 2 до пункту "а" належать: лейкодистрофія, церебральний ліпідоз, хвороба Паркінсона, міоклонус-епілепсія, хорея Гетінгтона, торсійна дистонія, атаксія Фрідрейха, спинально-м'язова атрофія, боковий аміотрофічний склероз, сирингомієлія з різко вираженими порушеннями трофіки, тяжкі форми мієлопатій, розсіяний склероз, дитячий церебральний параліч та інші паралітичні синдроми, катаплексія та нарколепсія, епілепсія без психічних розладів з частими припадками (більше 4-х на рік). До пункту "б" належать хвороби, перебіг яких характеризується повільним, протягом тривалого часу (1 - 2 роки), наростанням симптомів (повільно прогресуюча сирингомієлія із незначною атрофією м'язів та легким розладом чутливості, краніостеноз із синдромом внутрішньочерепної гіпертензії і т. п.). Сюди ж належить епілепсія без психічних розладів з припадками середньої частоти (до трьох разів на рік). Наявність припадку має бути підтверджена лікарськими спостереженнями. В окремих випадках можуть братися до уваги акти, підписані офіційними особами немедичного персоналу, результати опитування очевидців лікарем-куратором, якщо зазначений у них припадок та післяприпадочний стан можна вважати епілептичним. У сумнівних випадках слід запитувати дані з місця проживання, навчання, роботи, служби. У тих випадках, коли єдиним помітним проявом хвороби є слабо виражені та рідко виникаючі малі припадки або специфічні розлади настрою, питання про придатність до служби оглянутих вирішується після стаціонарного обстеження. Особи з епілептичною хворобою без психічних розладів, яка розвинулася внаслідок перенесеного органічного захворювання, оглядаються за пунктом "а" або "б" цієї статті залежно від частоти припадків. Наявність в анамнезі принаймні одного епілептичного припадку, підтвердженого документально лікувальним закладом, є протипоказанням для вступу на службу в органи внутрішніх справ. До пункту "в" належать дуже повільно прогресуючі хвороби нервової системи, коли об'єктивні ознаки виражені у незначному ступені (сирингомієлія із нерізко вираженим дисоційованим розладом чутливості, без атрофії м'язів та трофічних розладів, коли симптоми захворювання довго утримуються в одному і тому самому стані або достатньо повільно прогресують і т. ін.).

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що відповідач під час розслідування нещасного випадку, що стався 01 червня 2017 року із ОСОБА_1 дійшов помилкових висновків щодо відсутності раптового погіршення стану здоров'я позивача, з огляду лише на те, що останньому раніше ставилися діагнози пов'язані із хворобами нервової системи.

При цьому Порядок №1346 не передбачає такого поняття, як "... є наслідком захворювання...".

На переконання суду раптове погіршення стану здоров'я можливе і при загостренні хронічних захворювань пов'язаних з проходженням служби.

Як слідує із свідоцтва про хворобу №192 від 27 червня 2017 року ВЛК ДУ "ТМО МВС України по Полтавській області" - епілепсія із первинно генералізованими судомними нападами, без психічних розладів ТАК, пов'язана із проходженням служби в поліції.

Варто також зазначити, що при встановленні раніше такого діагнозу, як епілепсія, позивача зі служби було звільнено лише після випадку, що стався 01 червня 2017 року.

Доказів того, що раптове погіршення стану здоров'я ОСОБА_1 сталося за умов встановлених пунктом 3.11 Порядку №1346 відповідачем не надано, а судом не встановлено.

Згідно із частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

У відповідності до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Однак відповідачем під час розгляду справи не доведено правомірності оскаржуваних Актів.

Констатуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про необхідність визнати протиправним та скасувати акт форми Н-5* від 14 серпня 2018 року розслідування нещасного випадку, та акт №6 форми НТ* про нещасний випадок невиробничого характеру, затверджені за фактом раптового погіршення стану здоров'я 01 червня 2017 року майора поліції ОСОБА_1, старшого юрисконсульта відділу правового забезпечення Головного управління Національної поліції в Полтавській області.

Щодо позовної вимоги про зобов'язання Головне управління Національної поліції в Полтавській області за фактом нещасного випадку, що стався 01 червня 2017 року з майором поліції, старшим юрисконсультом відділу правового забезпечення ГУНП в Полтавській області ОСОБА_1 скласти акт розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення) за формою Н-5* та акт про нещасний випадок (у тому числі поранення) за формою Н-1* із зазначенням в них, що нещасний випадок стався в період проходження служби і пов'язаний з виконанням службових обов'язків та взяти зазначений випадок на облік, суд вважає її такою, що задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

За своєю правовою природою, відповідно до норм чинного законодавства, повноваження відповідача - 2 щодо призначення пенсії є дискреційним повноваженням та виключною компетенцією уповноваженого органу.

Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов'язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених проектом нормативно-правового акта.

Отже, дискреційне право органу виконавчої влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування обумовлене певною свободою (тобто вільним, або адміністративним, розсудом) в оцінюванні та діях, у виборі одного з варіантів рішень та правових наслідків.

Наділивши державні органи та осіб, уповноважених на виконання функцій держави дискреційними повноваженнями, законодавець надав відповідному органу держави та особам уповноважених на виконання функцій держави певну свободу розсуду при прийнятті управлінського рішення.

Згідно Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Аналіз норм Кодексу адміністративного судочинства України свідчить про те, що завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень, оскільки ключовим його завданням є здійснення правосуддя.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, позовні вимоги щодо зобов'язання Головне управління Національної поліції в Полтавській області за фактом нещасного випадку, що стався 01 червня 2017 року з майором поліції, старшим юрисконсультом відділу правового забезпечення ГУНП в Полтавській області ОСОБА_1 скласти акт розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення) за формою Н-5* та акт про нещасний випадок (у тому числі поранення) за формою Н-1* із зазначенням в них, що нещасний випадок стався в період проходження служби і пов'язаний з виконанням службових обов'язків та взяти зазначений випадок на облік виходять за межі завдань адміністративного судочинства.

Однак, враховуючи те, що в ході розгляду справи судом встановлено, що акт форми Н-5* від 14 серпня 2018 року розслідування нещасного випадку, та акт №6 форми НТ* про нещасний випадок невиробничого характеру, затверджені за фактом раптового погіршення стану здоров'я 01 червня 2017 року майора поліції ОСОБА_1, старшого юрисконсульта відділу правового забезпечення Головного управління Національної поліції в Полтавській області є протиправними, суд вважає за необхідне зобов'язати Головне Управління Національної поліції в Полтавській області (, адреса місцезнаходження: вул. Пушкіна, 83, м.Полтава, 36000) повторно провести службове розслідування за фактом раптового погіршення стану здоров'я 01 червня 2017 року майора поліції ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, адреса місця проживання: АДРЕСА_1 36009), старшого юрисконсульта відділу правового забезпечення Головного управління Національної поліції в Полтавській області та оформити його результати відповідно до вимог Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України, затвердженого наказом МВС України від 27 грудня 2002 року №1346.

Зазначене узгоджується з положеннями частини другої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно якої суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Підстави для розподілу судового збору відсутні.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 6, 8, 9, 11, 77, 243-246 Кодексу адміністративного судочинства України,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, адреса місця проживання: АДРЕСА_1 36009) до Головного Управління Національної поліції в Полтавській області (, адреса місцезнаходження: вул. Пушкіна, 83, м.Полтава, 36000) про визнання протиправним та скасування акту, зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати акт Комісії Головного управління Національної поліції в Полтавській області форми Н-5* від 14 серпня 2018 року розслідування нещасного випадку, що стався 01 червня 2017 року близько 09 год. 30 хв.

Визнати протиправним та скасувати акт №6 форми НТ* про нещасний випадок невиробничого характеру, затверджений начальником Головного управління Національної поліції у Полтавській області 14 серпня 2018 року.

Зобов'язати Головне Управління Національної поліції в Полтавській області (, адреса місцезнаходження: вул. Пушкіна, 83, м.Полтава, 36000) повторно провести службове розслідування за фактом раптового погіршення стану здоров'я 01 червня 2017 року майора поліції ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, адреса місця проживання: АДРЕСА_1 36009), старшого юрисконсульта відділу правового забезпечення Головного управління Національної поліції в Полтавській області та оформити його результати відповідно до вимог Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України, затвердженого наказом МВС України від 27 грудня 2002 року №1346 з урахуванням висновків суду.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються у відповідності до пункту 15.5 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року).

Повне рішення складено 29 жовтня 2018 року.

Суддя С.О. Удовіченко