Справа № 2а-2328/2009
Суддя: Загороднюк А.Г.
Дата ухвалення: 2018-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про відмову у відкритті апеляційного провадження

Справа № 2а-2328/2009

22 жовтня 2018 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача: ОСОБА_1

суддів: Драчук Т. О. Полотнянка Ю.П.

перевіривши матеріали апеляційної скарги ОСОБА_2 на ухвалу Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 10 квітня 2009 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до управління праці та соціального захисту населення Коростенської міської ради Житомирської області про стягнення невиплачених коштів, передбачених Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи",

В С Т А Н О В И В :

відповідно до ухвали Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 10 квітня 2009 року позовну заяву повернуто позивачу.

Не погоджуючись із судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції.

Разом з тим, апелянтом подано клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду, оскільки цей строк пропущено з поважних причин.

28 вересня 2018 року прийнято Указ Президента України № 296/2018 про переведення суддів, згідно якого відповідно до підпункту 7 пункту 161 розділу XV "Перехідні положення" Конституції України, пункту 1 частини другої статті 53, частини третьої статті 82 і пункту 40 розділу XII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про судоустрій і статус суддів", пункту 11 розділу III "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Вищу раду правосуддя" постановлено перевести суддів Житомирського апеляційного адміністративного суду на роботу на посадах суддів Сьомого апеляційного адміністративного суду.

30 вересня 2018 року прийнято розпорядження Житомирського апеляційного адміністративного суду про передачу адміністративних справ у Сьомий апеляційний адміністративний суд (копія розпорядження знаходиться у матеріалах справи).

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19 жовтня 2018 року, здійсненого на підставі розпорядження від 30 вересня 2018 року, у даній справі для розгляду визначено колегію суддів Сьомого апеляційного адміністративного суду у складі: ОСОБА_1 (головуючий суддя), ОСОБА_3, ОСОБА_4

Житомирський апеляційний адміністративний суд ухвалою від 21 серпня 2018 року визнав неповажними причини пропуску апелянтом строку на апеляційне оскарження ухвали Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 10 квітня 2009 року. Також апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без руху та запропоновано апелянту протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху вказати інші підстави для поновлення строку.

05 вересня 2018 року на адресу суду надійшла заява апелянта про поновлення строку на апеляційне оскарження.

У заяві йдеться про те, що апелянт дізнався про ухвалу тільки 01 серпня 2018 року, оскільки 24 липня 2018 року копію оскаржуваної ухвали отримала його дружина.

Також зазначає, що з 24 липня 2018 року по 01 серпня 2018 року був відсутній за своїм місцем проживання, що підтверджується заявами його сусідів.

Проте суд звертає увагу, що ухвала Коростенського міськрайонного суду Житомирської області прийнята 10 квітня 2009 року та була направлена позивачу 14 квітня 2009 року.

Тобто, упродовж всього часу апелянт жодним чином не цікавився про рух справи та результати її розгляду.

Відповідно до частини 2 статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

У пункті 46 рішення Європейського суду з прав людини "Устименко проти України" (№ 32053/13) зазначено, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов'язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами. Суд постановив, що якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності.

У пункті 48 рішення Європейського суду з прав людини "Пономарьов проти України" (№ 3236/03) зазначено, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Обґрунтовуючи висновки про обов'язок сторони належним чином використовувати процесуальні права, у пункті 35 рішення Європейського суду з прав людини "Юніон Аліментаріа ОСОБА_5 проти Іспанії" визначено, що заявник зобов'язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, пов'язаних зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання ("Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain" № 11681/85).

У пункті 44 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Осман проти Сполученого Королівства" зазначено, що обмеження не буде сумісним з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, "якщо воно не має правомірної мети і якщо відсутнє пропорційне співвідношення між вжитими засобами та поставленою метою".

Отже, тільки наявність об'єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження судового рішення в апеляційному порядку у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку такого оскарження з поважних причин.

Аналогічну позицію підтримує і Верховний Суд у постанові від 13 березня 2018 року у справі №804/95/17.

Крім того, суд вважає за необхідне підкреслити, що законодавче обмеження строку оскарження судового рішення, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа "Стаббігс на інші проти Великобританії", справа "Девеер проти Бельгії").

Установлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов'язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач понад 9 років не звертався до суду для апеляційного оскарження прийнятого рішення.

Наведені у повторній заяві позивача підстави для поновлення строків на апеляційне оскарження є тотожними тим, які наведені були у заяві при поданні апеляційної скарги, і які судом визнані неповажними.

Таким чином, суд приходить до висновку, що апелянт не навів жодних нових поважних підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 299 КАС України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі в разі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Враховуючи, що апелянтом не надано належних доказів на підтвердження поважності пропуску строку апеляційного оскарження, у відкритті апеляційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись ч.3 ст.298, п.4 ч.1 ст.299 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

1. визнати неповажними причини пропуску ОСОБА_2 строку на апеляційне оскарження ухвали Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 10 квітня 2009 року.

2. Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 10 квітня 2009 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до управління праці та соціального захисту населення Коростенської міської ради Житомирської області про стягнення невиплачених коштів, передбачених Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

3. Копію ухвали про відмову у відкритті апеляційного провадження разом з апеляційною скаргою та доданими до скарги матеріалами надіслати скаржнику.

4. Копію ухвали про відмову у відкритті апеляційного провадження надіслати учасникам справи.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддями та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Суддя-доповідач ОСОБА_1

Судді ОСОБА_3 ОСОБА_4