Справа № 450/3372/14-а
Суддя: Гімон М.М.
Дата ухвалення: 2018-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

23 жовтня 2018 року

м. Київ

справа №450/3372/14-а

адміністративне провадження №К/9901/1353/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого судді - Гімона М.М. (суддя-доповідач),

суддів: Мороз Л.Л., Бучик А.Ю.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 16 липня 2015 року (головуючий суддя Затолочний В.С., судді: Гулида Р.М., Кузьмич С.М.) у справі №450/3372/14-а за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Пустомитівському районі Львівської області (правонаступником якого є Галицьке об'єднане управління Пенсійного фонду України м.Львова) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2014 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом, в якому просив: визнати протиправним та скасувати рішення управління Пенсійного фонду України в Пустомитівському районі Львівської області (далі - відповідач, пенсійний орган) №6995/10-15 від 16 вересня 2014 року про відмову в призначенні пенсії на пільгових умовах та зобов'язати відповідача призначити пенсію на пільгових умовах; зобов'язати відповідача зарахувати періоди:

- з 5 серпня 2002 року по 11 квітня 2005 року та з 11 квітня 2005 року по 17 жовтня 2006 року на ТзОВ ''Спецбудмонтажпроект";

- з 15 серпня 1980 року по 2 січня 1984 року на Пустомитівському Заводоуправлінні будматеріалів;

- з 13 травня 1996 року по 5 серпня 2002 року та з 6 травня 2010 року по 14 травня 2010 року на Шляховому ремонтно-будівельному управлінні №62,

- з 23 січня 1985 року по 10 травня 1996 року на Пустомитівській ПМК-6 ( згодом Пустомитівська СПМК-53 ) як такі, що дають право на пенсію на пільгових умовах, як працівнику, зайнятому повний робочий день на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, що працював на посадах зазначених у розділі XXXII " Общие професии " списку №2, затверджених постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 року №1173;

- зобов'язати відповідача призначити ОСОБА_1 з часу досягнення 55-ти річного віку пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. "б" ст. 13 ЗУ "Про пенсійне забезпечення" списку №2 виробництв, професій, посад та показників постанов затверджених КМ України, а саме з 1 лютого 2013 року.

В обґрунтування своїх вимог посилався на те, що ним подані всі необхідні документи з підтвердженням його права на пенсію на пільгових умовах, з яких вбачається, що він працював на підприємствах з шкідливими умовами праці на посаді, визначеній списком №2, що чітко визначено в трудовій книжці позивача, а згідно ЗУ «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Також позивачем були подані уточнюючі довідки з підприємств на яких він працював, в яких зазначено де він працював, в яких умовах, на якій посаді і в який період часу.

Постановою Пустомитівського районного суду Львівської області від 20 лютого 2015 року позов задоволено у повному обсязі.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 16 липня 2015 року скасовано постанову суду першої інстанції та прийнято нову про відмову в позові.

Вирішуючи спір між сторонами, суд встановили, що згідно відомостей трудової книжки, позивач з 15 серпня 1980 року по 2 січня 1984 року електрозварником на Пустомитівському Заводоуправлінні будматеріалів; з 23 січня 1985 року по 10 травня 1996 року працював електрогазозварником на Пустомитівській ПМК-6 (згодом Пустомитівська СПМК-53); з 13 травня 1996 року по 5 серпня 2002 року та з 6 травня 2010 року по 14 травня 2010 року електрогазозварником на Шляховому ремонтно-будівельному управлінні №62; з 5 серпня 2002 року по 11 квітня 2005 року та з 11 квітня 2005 року по 17 жовтня 2006 року електрозварником на ТзОВ ''Спецбудмонтажпроект".

На підтвердження пільгового стажу, позивачем надано:

- довідку Львівського обласного кооперативного міжгосподарського об'єднання по агропромисловому будівництву «Львівоблагропромбуд» від 24.03.2014 р. №01/06 за період роботи з 15.08.1980 р. по 02.01.1984 р. на посаді електрозварника цеху залізобетонних виробів (а.с.11),

- уточнюючу довідку №47 від 07.04.2014 р., видану філією «Стрийська ДЕД», за період роботи з 13.05.1996 р. по 05.08.2002 р. на посаді електрогазозварника 5 розряду (а.с.12),

- наказ Шляхового ремонтно-будівельного управління №62 на завершення атестації робочих місць № 42 від 20.03.1995р. (а.с.13)

- довідку № 169-06 від 09.06.2009 р., видану Філією «Пустомитівська дорожня ремонтно-будівельна дільниця № 62», про фактично відпрацьований дні з 13.05.1996 р. по 05.08.2002 р.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що сукупність отриманих по справі доказів свідчать про те, що ОСОБА_1 має право на пенсію на пільгових умовах, як працівник зайнятий повний робочий день на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, що працював на посадах зазначених у розділі XXXII " Общие професии " списку №2, затверджених постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 року №1173.

Суд апеляційної інстанції не погодився з такими висновками суду першої інстанції з тих підстав, що необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до пункту «б» статті 13 Закону № 1788-ХІІ є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у списку № 2, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці. Документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу. Відсутність підтвердження вищезгаданих обставин не породжує виникнення права на зарахування пільгового стажу.

З цих підстав суд дійшов висновку, що відмова управління ПФУ зарахувати період роботи позивача, яка включена до списку № 2, до пільгового стажу внаслідок непроведення атестації цієї посади на підприємстві є обґрунтованою та відповідає вимогам закону.

Не погодившись з таким висновком суду апеляційної інстанції, ОСОБА_1 подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, а також невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати постанову апеляційного суду і залишити в силі постанову суду першої інстанції.

Касаційна скарга обґрунтована, фактично, доводами адміністративного позову та висновками суду першої інстанції, відповідно до яких факт роботи зі шкідливими умовами праці підтверджений відомостями трудової книжки та наданими уточнюючими довідками, а також показами свідка, заслуханого судом першої інстанції. Підтвердженням факту роботи на посадах електро-газозварювальника є і грамоти, якими він був нагорожений.

У запереченнях на касаційну скаргу відповідач просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а постанову апеляційного суду - без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і дотримання ними норм процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Згідно з пунктом "б" частини першої статті 13 Закону України від 5 листопада 1991 року № 1788-XII "Про пенсійне забезпечення" на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком N2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Відповідно до п. 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (далі - Порядок №383), при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. При цьому до пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями, незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.92 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.92.

Списком №2, затвердженим постановою Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року №1173, у розділі XXXII «Общие профессии» передбачалися посади «газосварщики и их подручные», «сварщики аргонной и атомно-водородной сварки» «электросварщики и их подручные».

Списком №2, затвердженим постановою Ради Міністрів СРСР від 26 січня 1991 року №10, у розділі XXXІII «Общие профессии» передбачалися посади «газосварщики 620)»; «электрогазосварщики, занятые на резке и ручной сварке, на полуавтоматических машинах, а также на автоматических машинах с применением флюсов, содержащих вредные вещества не ниже 3 класса опасности 756)»; «электросварщики на автоматических и полуавтоматических машинах, занятые сваркой в среде углекислого газа, на работах с применением флюсов, содержащих вредные вещества не ниже 3 класса опасности, а также на полуавтоматических машинах 905)»; «электросварщики ручной сварки 906)».

Списком №2, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 1994 року №162, у розділі ХХХІІІ «Загальні професії» передбачено професії електрозварника ручного зварювання 906), газозварника 620), електрогазозварників, зайнятих на різанні і ручному зварюванні, на напівавтоматичних машинах, а також на автоматичних машинах із застосуванням флюсів, що містять шкідливі речовини не нижче 3 класу небезпеки 756).

Списком №2, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 16 січня 2003 року №36, у розділі ХХХІІІ «Загальні професії» передбачено наступні посади (позиція 33): електрозварники на автоматичних та напівавтоматичних машинах, зайняті зварюванням у середовищі вуглекислого газу, на роботах із застосуванням флюсів, що містять шкідливі речовини не нижче 3 класу небезпеки, а також на напівавтоматичних машинах; електрозварники ручного зварювання.

Відповідно до пунктів 1 і 2 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 серпня 1992 року №442 (набрав чинності з 21 серпня 1992 року, далі - Порядок №442), атестація проводиться на підприємствах і організаціях незалежно від форм власності й господарювання, де технологічний процес, використовуване обладнання, сировина та матеріали є потенційними джерелами шкідливих і небезпечних виробничих факторів, що можуть несприятливо впливати на стан здоров'я працюючих, а також на їхніх нащадків як тепер, так і в майбутньому; основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Пунктом 4 зазначеного Порядку встановлено, що атестація проводиться не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації.

Згідно з пунктом 6 Порядку № 442 атестація робочих місць передбачає: установлення факторів і причин виникнення несприятливих умов праці; санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці; комплексну оцінку факторів виробничого середовища і характеру праці на відповідальність їхніх характеристик стандартам безпеки праці, будівельним та санітарним нормам і правилам; установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією; обґрунтування віднесення робочого місця до категорії із шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці; визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах; складання переліку робочих місць, виробництв, професій та посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; аналіз реалізації технічних і організаційних заходів, спрямованих на оптимізацію рівня гігієни, характеру і безпеки праці.

Відповідно до пункту 4.2 Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року №383 (далі - Порядок №383), при призначенні пенсії за віком на пільгових умовах для зарахування до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, певного 5-річного періоду роботи зі шкідливими і важкими умовами праці після 21 серпня 1992, відповідне право впродовж цього періоду повинне бути підтверджене за результатами атестації.

Згідно з пунктом 4.2 Порядку, результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Отже, необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до пункту «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у Списку № 2, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці.

Верховний Суд України у постанові від 2 грудня 2015 року (справа №21-1329а15) висловлював правову позицію стосовно відсутності законних підстав для призначення пенсії на пільгових умовах з огляду на відсутність результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці. Верховний Суд підтримав таку позицію у своїй постанові від 30 січня 2018 року (справи №506/384/17).

Як правильно встановлено судом апеляційної інстанції, надані позивачем документи не підтверджують пільговий характер умов праці та наявність за результатами атестації робочого місця позивача права на призначення пенсії за списком №2.

Так, довідка Львівського обласного кооперативного міжгосподарського об'єднання по агропромисловому будівництву «Львівоблагропромбуд» від 24 березня 2014 року, за № 01/06, за період роботи позивача на посаді електрозварника цеху залізобетонних виробів з 15.08.1980 р. по 02.01.1984 р. підтверджує лише факт роботи позивача у цей період, проте, не містить відомостей про пільговий характер умов праці та відповідність роботи умовам, що містяться у Списку №2.

Уточнююча довідка №47 від 07.04.2014 р., видана філією «Стрийська ДЕД», за період роботи з 13.05.1996 р. по 05.08.2002 р. містить відомості про роботу позивача на посаді електрогазозварника 5 розряду у цей період в ДП «Львівський облавтодор» філія «Стрийська ДЕД». Проте, згідно відомостей трудової книжки позивача, в цей період він працював в Шляховому ремонтно-будівельному управлінні №62, яке було реорганізоване у Пустомитівське дорожнє ремонтно-будівельне управління №62. При цьому, правовий зв'язок цієї юридичної особи з філією «Стрийська ДЕД» не підтверджено.

Довідка №169-06 від 09.06.2009 р. про фактично відпрацьований час за період з 13.05.1996 р. по 05.08.2002 р. видана Філією «Пустомитівська дорожня ремонтно-будівельна дільниця №62» (а.с.14), хоча вищевказану уточнюючу довідку №47 за цей самий період видано Філією «Стрийська ДЕД».

Отже, надані документи у своїй сукупності не підтверджують пільговість умов праці у період роботи позивача, згідно відомостей трудової книжки (а.с.7) в Шляховому ремонтно-будівельному управлінні №62 на посаді електрогазозварника 5 розряду, з 13.05.1996 р. по 05.08.2002 р.

Уточнюючі довідки, видані ТзОВ «Спецбудмонтажпроект» за період роботи з 05.08.2002 р. по 11.04.2005 р. та з 11.04.2005 р. по 17.10.2006 р. на посаді електрозварника 5 розряду, не містять підрозділу посади, що є необхідним, з огляду на віднесення посади електрозварника Списком №2 до різних підрозділів. Крім того, у вказаній довідці зазначено, про те, що ця посада передбачена Списком №2 (1994р. №162), який діяв до 16 січня 2003 року. Про відповідність займаної посади Спискам діючим у період після 16 січня 2003 року, в довідці не зазначено. Відсутні відомості і про проведення атестації робочого місця.

Отже, суд апеляційної інстанції дослідивши обставини справи у своїй сукупності, дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Доводи касаційної скарги не спростовують правильність вищенаведених висновків апеляційного суду. При цьому, колегія суддів звертає увагу, що спірним питанням у цій справі було не підтвердження факту роботи позивача у відповідний період на відповідній посаді, а характер умов праці, що свідчить про безпідставність доводів скаржника в обґрунтування підстав для скасування рішення суду першої інстанції на підтвердження факту його роботи показами свідків та грамотами.

Відповідно до ст.350 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про те, що рішення суду апеляційної інстанції є законним і не підлягає скасуванню, оскільки суд, всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, в ньому повно відображені обставини, що мають значення для справи, висновок суду щодо встановлених обставин і правові наслідки є правильними, а доводи касаційної скарги його не спростовують.

Керуючись статтями 343, 349, 350, 355, 356 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 16 липня 2015 року у справі №450/3372/14-а залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

М.М. Гімон

Л.Л. Мороз

А.Ю. Бучик ,

Судді Верховного Суду