Справа № 761/15998/18
Суддя: Горяйнов Андрій Миколайович
Дата ухвалення: 2018-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2018 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Горяйнова А.М.,

суддів - Кузьмишиної О.М. та Файдюка В.В.,

за участю секретаря - Казюк Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 20 серпня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора управління патрульної поліції у м. Києві Денискіна Анатолія Валерійовича, за участю третьої особи - Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, про визнання протиправними дій та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до інспектора управління патрульної поліції у м. Києві Денискіна А.В., за участю третьої особи - Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, в якому просив скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАА № 368366 від 20 квітня 2018 року та закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 20 серпня 2018 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги. ОСОБА_1 вказує, що оскаржуване судове рішення прийнято з порушенням норм матеріального і процесуального права, оскільки під час розгляду справи жоден з доводів позивача не був прийнятий до уваги, не було враховано, що оскаржувана постанова про адміністративне правопорушення була складена із порушеннями.

Відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 від відповідача не надходив.

Під час судового засідання позивач підтримав апеляційну скаргу та просив суд її задовольнити з підстав, викладених у ній.

Представник відповідача та третьої особи проти задоволення апеляційної скарги заперечував, просив залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача, представника відповідача та третьої особи, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити, рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 20 серпня 2018 року скасувати та прийняти нову постанову про задоволення позову, виходячи із наступного.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими.

Суд першої інстанції, приймаючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, прийшов до висновку, що позивач дійсно порушив п. 11.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (далі - Правила дорожнього руху), за що передбачена відповідальність ч. 2 ст. 122 КУпАП. Вказав, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на спростування обставин, що викладені в оскаржуваній постанові.

Колегія суддів не погоджується із зазначеними висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 20 квітня 2018 року відповідач виніс відносно позивача постанову, якою притягнув ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Підставою для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності стало те, що він 20 квітня 2018 року о 00 год. 15 хв., керуючи транспортним засобом марки «Toyota», модель «Camry», номерний знак НОМЕР_1, по вулиці Богатирській біля будинку № 112 в м. Києві, здійснив виїзд на крайню ліву смугу руху при наявності двох і більше смуг для руху в одному напрямку, чим порушив п.11.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Не погоджуючись із зазначеною постановою, позивач оскаржив її до суду.

Вимоги п.11.5 Правил дорожнього руху встановлюють, що на дорогах, які мають дві і більше смуги для руху в одному напрямку, виїзд на крайню ліву смугу для руху в цьому ж напрямку дозволяється, якщо праві зайняті, а також для повороту ліворуч, розвороту або для зупинки чи стоянки на лівому боці дороги з одностороннім рухом у населених пунктах, коли це не суперечить правилам зупинки (стоянки).

Згідно з ч. 2 ст. 122 КУпАП порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, згідно з ч. 1 ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також іншими документами.

Згідно зі ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Судом встановлено, що інспектором управління патрульної поліції у м. Києві Денискіним А.В. винесено постанову серії ЕАА № 368366 від 20 квітня 2018 року у справі про адміністративне правопорушення, відповідно до якої ОСОБА_1 порушено п.11.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до вказаної постанови позивач здійснив виїзд на крайню ліву смугу при наявності двох і більше смуг для руху в одному напрямку.

Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції відповідачем не було надано жодного доказу на підтвердження вчинення позивачем зазначеного адміністративного правопорушення.

Натомість, позивач, надаючи пояснення як під час винесення постанови, так і при розгляді справи судом апеляційної інстанції, послідовно описав усі обставини. Вказав, що ним дійсно було здійснено виїзд на крайню ліву смугу, але це було вчинено для випередження транспортного засобу, який рухався по правій смузі в поточному напрямку, тому відсутні підстави для визнання його дій порушенням п. 11.5 Правил дорожнього руху.

Згідно з п. 11.2 Правил дорожнього руху на дорогах, які мають дві і більше смуг для руху в одному напрямку, нерейкові транспортні засоби повинні рухатися якнайближче до правого краю проїзної частини, крім випадків, коли виконується випередження, об'їзд або перестроювання перед поворотом ліворуч чи розворотом.

Таким чином, дії позивача щодо виїзду на крайню ліву смугу, які були пов'язані з випередженням автомобіля, що рухався у тому ж напрямку, відповідали вимогам Правил дорожнього руху.

Суд апеляційної інстанції, оцінюючі усі докази у справі у їх сукупності та керуючись своїм власним переконанням, прийшов до висновку про недоведеність відповідачем факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.

У свою чергу, колегія суддів вважає необґрунтованими посилання позивача, викладені в апеляційній скарзі, стосовно неправильного зазначення в оскаржуваній постанові адреси вчинення правопорушення, оскільки позивач не вказав, в чому саме полягає її неправильність.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване судове рішення прийнято на підставі недоведених обставин, що мають значення для справи, оскільки відповідач не надав передбачені законом докази на підтвердження вчинення ОСОБА_1 дій, які відповідно до ч. 2 ст. 122 КУпАП є підставою для притягнення до адміністративної відповідальності.

Повноваження суду за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності визначені у ч. 3 ст. 286 КАС України.

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України суд, скасовуючи рішення суб'єкта владних повноважень, також закриває справу про адміністративне правопорушення.

У зв'язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити, рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 20 серпня 2018 року - скасувати та прийняти нову постанову про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 242, 286, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 20 серпня 2018 року - скасувати.

Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову інспектора старшого лейтенанта поліції Денискіна Анатолія Валерійовича серії ЕАА № 368366 від 20 квітня 2018 року скасувати.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя А.М. Горяйнов

Судді О.М. Кузьмишина

В.В. Файдюк

Постанова складена у повному обсязі 22 жовтня 2018 року.