Справа № 725/4775/18
Суддя: Курко О. П.
Дата ухвалення: 2018-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 725/4775/18

Головуючий у 1-й інстанції: Іщенко І.В.

Суддя-доповідач: Курко О. П.

24 жовтня 2018 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Курка О. П.

суддів: Загороднюка А.Г. Совгири Д. І. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу громадянина народної Республіки Бангладеш ОСОБА_2 на рішення Першотравневого районного суду міста Чернівці від 07 вересня 2018 року (м. Чернівці) у справі за адміністративним позовом Чернівецького прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України в Чернівецькій області до громадянина народної Республіки Бангладеш ОСОБА_2 про примусове видворення та затримання з метою ідентифікації іноземця, з поміщенням його до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні,

В С Т А Н О В И В :

в вересні 2018 року Чернівецький прикордонний загін Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України в Чернівецькій області звернувся до Першотравневого районного суду міста Чернівці з позовом до громадянина народної Республіки Бангладеш ОСОБА_2 про примусове видворення та затримання з метою ідентифікації іноземця, з поміщенням його до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

Рішенням Першотравневого районного суду міста Чернівці від 07 вересня 2018 року адміністративний позов задоволено, а саме: примусово видворено громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, за межі України; затримано громадянина Народної Республіки Бангладеш, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, з метою його ідентифікації та поміщено до пункту тимчасового перебування пункту іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, на строк 6 (шість) місяців, починаючи з часу фактичного затримання, а саме з 03 години 00 хвилин 06 вересня 2018 року.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження на підставі ч. 1 ст. 311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги наявними у матеріалах справи письмовими доказами, надавши їм оцінку, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, 06 вересня 2018 року о 03 год. 00 хв., був затриманий на західній околиці населеного пункту Рингач, Новоселицького району Чернівецької області, на ділянці дороги відповідальності відділу прикордонної служби "Мамалига", за спробу незаконного перетину державного кордону із України до Румунії, поза встановленими пунктами пропуску через державний кордон, вчинене групою осіб без документів, що посвідчують особу та надають право перебувати на території України.

06 вересня 2018 року, відповідач ОСОБА_2, у зв'язку із порушенням законодавства України із прикордонних питань, на підставі ст. 263 КУпАП був затриманий на термін до трьох діб, з метою з'ясування обставин правопорушення, про що письмово повідомлено Департамент консульської служби Міністерства закордонних справ України (дипломатичне представництво (консульська установа) Народної Республіки Бангладеш на території України відсутнє)) та Чернівецьку місцеву прокуратуру.

В ході з'ясування обставин вчиненого правопорушення громадянин ОСОБА_2 пояснив, що 3 роки тому на законних підставах прибув з Республіки Білорусь в м. Харків (Україна), де працював в магазині. Рік тому був затриманий працівниками ГУ ДМС України в м. Харків, за порушення правил перебування був притягнутий до адміністративної відповідальності, внаслідок чого підлягав примусовому видворенню за межі території України. Пробувши в ПТПІ "Розсудів" Чернігівської області 6 місяців повернувся до м. Харків, де з метою легалізації на території України звертався до представників міграційної служби. Однак, не отримавши документів щодо легалізації на території України поїхав в м. Київ, де познайомившись із земляками вирішив подорожувати по Україні. Першим пунктом призначення визначили м. Чернівці, куди планували доїхати винайнятим на залізничному вокзалі таксі. В м. Чернівці були затримані представниками правоохоронних органів за спробу незаконного перетину державного кордону з України в Румунію поза встановленими пунктами пропуску.

Також судом першої інстанції встановлено, що відповідач не мав законних підстав для перебування в Україні, не відноситься до осіб, яким надано статус біженця і не є особою, яка потребує додаткового захисту. Більше того, під час розгляду справи в суді першої інстанції відповідач визнав, що перебуває на території держави Україна незаконно та із заявою про надання статусу біженця не звертався.

Суд першої інстанції при ухваленні оскарженої постанови виходив з обґрунтованості та доведеності позовних вимог, а відтак наявності підстав для задоволення адміністративного позову.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до вимог частини 3 статті 3 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", іноземці та особи без громадянства зобов'язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.

Так, cтаттею 4 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" визначено підстави для перебування іноземців та осіб без громадянства на території України.

Відповідно до статті 30 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більше як вісімнадцять місяців. У разі звернення особи під час її перебування в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, вона продовжує перебувати в зазначеному пункті до остаточного прийняття рішення за заявою.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що у відповідача відсутні документи, які підтверджують законність перебування в Україні та дають право на перетин державного кордону, а також достатніх коштів, необхідних для пересування по території України та за ії межі, що підтверджується відповідним протоколом особистого огляду, огляду та вилучення речей і документів від 06 вересня 2018 року.

Згідно вимог ст.ст.13,14 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", свобода пересування та вільний вибір місця проживання обмежується щодо іноземців та осіб без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України.

Пунктом 26 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 25 червня 2009 року № 1 "Про судову практику розгляду спорів щодо статусу біженця та особи, яка потребує додаткового або тимчасового захисту, примусового повернення і примусового видворення іноземця чи особи без громадянства з України та спорів, пов'язаних із перебуванням іноземця та особи без громадянства в Україні" встановлено, що іноземець та особа без громадянства можуть бути примусово видворені за межі України з підстав та в порядку, що визначені ст.30 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", ст.13 Закону України "Про імміграцію".

Примусове видворення не застосовується до іноземців та осіб без громадянства, на яких поширюється дія Закону України "Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту".

Суд зазначає, що відповідач не звертався із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

Особливості провадження у справах за адміністративними позовами з приводу затримання іноземців та осіб без громадянства визначені статтею 289 Кодексу адміністративного судочинства України.

Так, згідно ч.11 ст. 289 КАС України, строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців.

Посилання апелянта на те, що він регулярно отримує грошову допомогу від родичів з-за кордону, а відтак має можливість самостійно повернутися до країни походження, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки жодних доказів на підтвердження вказаних доводів відповідачем суду не надано.

Враховуючи те, що громадянин Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_2 був затриманий представниками Державної прикордонної служби України за спробу незаконного перетину державного кордону з України в Румунію поза встановленими пунктами пропуску, на території України перебуває незаконно, достатніх коштів необхідних для виїзду за межі України не має, відсутні документи, які підтверджують законність перебування на території України та дають право на перетин державного кордону, працевлаштуватись на території України змоги немає, родичів на території України немає, колегія суддів погоджується з доводами суду першої інстанції, що останній підлягає видворенню та затриманню, з метою ідентифікації, з розміщенням в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для забезпечення його примусового видворення за межі України.

Таким чином, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу громадянина народної Республіки Бангладеш ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Першотравневого районного суду міста Чернівці від 07 вересня 2018 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили в порядку ст. 325 КАС України та згідно ст. 272 КАС України касаційному оскарженню не підлягає.

Постанова суду складена в повному обсязі 24 жовтня 2018 року.

Головуючий Курко О. П.

Судді Загороднюк А.Г. Совгира Д. І.