Справа № 820/2193/18
Суддя: Рубан В.В.
Дата ухвалення: 2018-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

17 жовтня 2018 р. № 820/2193/18

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Рубан. В.В.,

за участі секретаря судового засідання - Абояна І.І.,

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Биковченко Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 (АДРЕСА_1) до Головного управління Національної поліції в Харківській області (вул. Жон Мироносиць, 5, м.Харків, 61002) про поновлення на посаді ,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач, ОСОБА_3, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Харківській області, у якому просить суд:

- стягнути з Головного управління Національної поліції в Харківській області суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу внаслідок затримки виконання постанови Харківського апеляційного адміністративного суду у справі № 820/648/17 від 14.12.2017, тобто за час з 14.12.2017 по 29.12.2017;

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Харківській області від 28.02.2018 року № 52 о/с;

- поновити полковника поліції ОСОБА_3 на службі в поліції на посаді заступника начальника Головного управління Національної поліції в Харківській області - начальника слідчого управління;

- стягнути з Головного управління Національної поліції в Харківській області на користь ОСОБА_3, ідентифікаційний код НОМЕР_1, середню заробітну плату за час вимушеного прогулу за період з 28.02.2018 по дату винесення судового рішення;

- стягнути з Головного управління Національної поліції в Харківській області на користь ОСОБА_3, ідентифікаційний код НОМЕР_1, заробітну плату у період служби в поліції та перебування його на посаді заступника начальника Головного управління Національної поліції в Харківській області - начальника слідчого управління з моменту поновлення його на цій посаді наказом № 731 о/с від 29.12.2017 до моменту звільнення його з цієї посади наказом № 52 о/с від 28.02.2018.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідно до наказу Головного управління Національної поліції в Харківській області № 52 о/с від 28.02.2018 року позивач був повторно звільнений із Національної поліції України у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію ". Позивач вважає, що даний наказ є необґрунтованим та просить суд його скасувати. Додатково зазначено, що відповідачем було порушено право позивача на оплату праці за час його перебування на службі з 29.12.2017 по 28.02.2018, передбачене ст. 43 Конституції України та ст.ст. 94 та 115 КЗпП України.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила суд задовольнити позов в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечувала, вказала, що оскаржуваний наказ прийнятий відповідачем на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений діючим законодавством, а тому він є законним та обґрунтованим, у задоволенні позовних вимог просила відмовити.

Розглянувши матеріали справи, вивчивши доводи позову, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 з 07.11.2015 р. проходив службу в Головному управлінні Національної поліції у Харківській області на посаді заступника начальника Головного управління в Харківській області.

Наказом ГУ НП в Харківській області № 19 о/с від 13.01.2017р. на підставі ч.3 ст. 68 Закону України "Про Національну поліцію" та наказу ГУ НП України в Харківській області від 02.11.2016 р. №1143 полковника поліції ОСОБА_3, заступника начальника ГУ НП в Харківській області - начальника слідчого управління, звільнено згідно з Законом України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 р. №580-VІІІ за п. 4 ч.1 ст. 77 (у зв'язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів) 14.01.2017 р.

Не погодившись з наказом Головного управління Національної поліції в Харківській області від 13.01.2017 р. №19о/с, позивач звернувся з позовом до суду.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 28.07.2017 року по адміністративній справі № 820/648/17 в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_3 до Головного управління Національної поліції в Харківській області, третя особа - Начальник Головного управління Національної поліції в Харківській області генерал поліції 3 рангу Дмитрієв А.А. про поновлення на посаді - відмовлено.

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 14.12.2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено частково; постанову Харківського окружного адміністративного суду від 28.07.2017р. по справі № 820/648/17 скасовано; прийнято нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_3 - задоволено частково; скасовано наказ Головного управління Національної поліції в Харківській області від 13.01.2017р. №19о/с; поновлено полковника поліції ОСОБА_3 на службі в поліції на посаді заступника начальника Головного управління Національної поліції в Харківській області - начальника слідчого управління з 14.01.2017 р.; стягнуто з Головного управління Національної поліції в Харківській області на користь ОСОБА_3 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу за період з 14.01.2017 р. року по 14.12.2017 р. в розмірі 135 380, 22 грн. ; в іншій частині позовних вимог - відмовлено

На виконання постанови суду у справі № 820/648/17 позивача наказом ГУНП в Харківській області № 731 о/с від 29.12.2017 р. поновлено на посаді.

Наказом від 28.02.2018 року № 52 о/с позивача повторно звільнено з посади на підставі наказу головного управління Національної поліції у Харківській області від 02.11.2016 № 1143, ч.3 ст. 68 Закону України "Про Національну поліцію" за п. 4 ч. 1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію" у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів.

Вважаючи наказ про звільнення незаконним, позивач повторно звернувся до суду.

Перевіряючи на відповідність закону зокрема, та ч.2 ст.2 КАС України юридичних та фактичних мотивів прийняття спірного наказу, суд зазначає наступне.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов'язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до ч.4 ст.78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Положеннями ст. 14 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України.

Так, судом встановлено, що Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 14.12.2017 року , яка набрала законної сили з моменту проголошення, тобто 14.12.2017 року, скасовано наказ Головного управління Національної поліції в Харківській області від 13.01.2017р. №19о/с; поновлено полковника поліції ОСОБА_3 на службі в поліції на посаді заступника начальника Головного управління Національної поліції в Харківській області - начальника слідчого управління з 14.01.2017 р.; стягнуто з Головного управління Національної поліції в Харківській області на користь ОСОБА_3 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу за період з 14.01.2017 р. року по 14.12.2017 р. в розмірі 135 380, 22 грн. (сто тридцять п'ять тисяч триста вісімдесят грн. 20 коп.); в іншій частині позовних вимог - відмовлено.

При прийнятті вказаного рішення, судом апеляційної інстанції встановлено, що підставою наказу Головного управління Національної поліції в Харківській області від 13.01.2017р. №19о/с був наказ ГУ НП України в Харківській області від 02.11.2016р. № 1143.

Досліджуючи матеріали справи суд зазначає, що наказом від 28.02.2018 року № 52 о/с позивача повторно звільнено з посади на підставі того ж наказу головного управління Національної поліції у Харківській області від 02.11.2016 № 1143, звільнення на підставі якого судом апеляційної інстанції визнано незаконним.

Отже, на думку суду, вказані дії відповідача є неправомірними.

Крім того, правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначені Законом України "Про Національну поліцію" від 02.07.15р. № 580-VIII.

За змістом статті 68 Закону № 580-VIII, у разі здійснення реорганізації, внаслідок якої на підставі відповідного наказу скорочуються посади в органі чи окремому підрозділі органу (закладу, установи) поліції, поліцейський, посада якого буде скорочена, має бути персонально письмово попереджений про можливе наступне звільнення зі служби в поліції за два місяці до такого звільнення (ч. 1).

Поліцейський, посада якого скорочена, може бути призначений за його згодою з урахуванням досвіду роботи, освітнього рівня, стану здоров'я, ставлення до виконання службових обов'язків на іншу посаду в будь-якому органі (закладі, установі) поліції до закінчення двомісячного строку з дня його персонального попередження про можливе подальше звільнення зі служби в поліції відповідно до частини першої цієї статті (ч. 2).

Поліцейський, посада якого була скорочена і якого не призначено на іншу посаду в поліції відповідно до частини другої цієї статті, після закінчення двомісячного строку з дня попередження про можливе подальше звільнення зі служби в поліції має бути звільнений зі служби в поліції на підставі пункту 4 частини першої статті 77 цього Закону (ч. 3).

Переважне право на залишення на службі в поліції при реорганізації надається поліцейським з більш високими кваліфікацією та досягненнями у службовій діяльності. За рівних умов щодо кваліфікації та досягнень у службовій діяльності перевага в залишенні на службі надається особам, які мають таке право відповідно до вимог законодавства (ч. 5).

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 77 Закону № 580-VIII, поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється: у зв'язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів.

При цьому, відповідно до п. 5 ч. 10 ст. 62 Закону №580-VIII поліцейський у повному обсязі користується гарантіями соціального та правового захисту, передбаченими цим Законом та іншими актами законодавства.

Під час розгляду справи встановлено, що станом час прийняття наказу Головного управління Національної поліції в Харківській області №52 о/с від 28.02.2018 р., яким позивача звільнено зі служби в поліції, останній з 17.02.2018 по 06.03.2018 р. перебував на лікарняному, що підтверджується листом непрацездатності Серія АДВ № 6814984, копія якого долучена до матеріалів справи. (а.с.53)

Згідно із частиною третьою статті 40 Кодексу законів про працю України (далі по тексту - КЗпП України), не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності (крім звільнення за пунктом 5 цієї статті), а також у період перебування працівника у відпустці. Це правило не поширюється на випадок повної ліквідації підприємства, установи, організації.

Таким чином, законодавством встановлено заборону звільнення працівника в період його тимчасової непрацездатності з ініціативи власника або уповноваженого ним органу.

Суд зазначає, що за загальним правилом пріоритетним є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовані спірні правовідносини. Водночас, суд вважає за необхідне зауважити, що питання щодо можливості звільнення співробітника поліції з займаної ним посади в період лікарняного не врегульовано нормами спеціального законодавства у цій сфері, тим більше нормами такого законодавства прямо не передбачено права звільняти особу, яка перебуває на лікарняному, тому на вказані правовідносини поширюються трудові гарантії Кодексу законів про працю України щодо недопустимості звільнення особи в період його тимчасової непрацездатності.

Таким чином, позивача звільнено зі служби в поліції у період його тимчасової непрацездатності, що, у межах спірних правовідносин, заборонено чинним трудовим законодавством.

З матеріалів справи вбачається, що на виконання наказу Національної поліції України від 24.10.2016 р. № 1053 дск, наказом ГУНП в Харківській області від 02.11.2016 р. №1143 "Про організаційно штатні зміни в Головному управління Національної поліції в Харківській області" оголошено штати ГУНП в Харківській області, в якому зазначено про скорочення всіх посад у Головному управлінні Національної поліції в Харківській області. У додатку до наказу №1143 (штатний розпис) передбачена посада - заступник начальника ГУ НП України в Харківській області - начальник Слідчого управління.

Додатково суд зазначає, що посада "заступника начальника Головного Управління Національної поліції в Харківській області - начальник слідчого управління", хоч і була скорочена, але замість неї створено посаду «начальник слідчого управління». При цьому щодо цієї обставини Харківський апеляційний адміністративний суд в постанові від 14.12.2017 у справі .№820/648/17 встановив, що за своїми обов'язками та завданням ці посади відповідають одна одній, а тому мало місце перетворення одного структурного підрозділу юридичної особи публічного права в інший структурний підрозділ із іншою назвою, але майже однаковими завданнями і функціями, та зміна назви посади позивача, що не може бути підставою для звільнення із займаної посади. З урахуванням положень ч.4 ст.78 КАС України ця обставина вважається встановленою судом, а тому не підлягає окремому доказуванню в цій справі, тобто, має преюдиціальне значення.

Відповідачем не надано доказів неможливості переведення позивача за його згоди на іншу рівнозначну посаду, наявність яких встановлена під час розгляду цієї справи.

Крім того, відповідно до статті 42 КЗпП України при скороченні чисельності чи штату працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці.

При цьому, при рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається, зокрема, сімейним - при наявності двох і більше утриманців.

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 14.12.2017 року по справі № 820/648/17 встановлено, що у ОСОБА_3 на утриманні знаходяться четверо неповнолітніх дітей, а саме: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_3 ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4.

Крім того суд зазначає, що процедура здійснення пропозиції вакантних посад поліцейському, який попереджається про можливе звільнення у зв'язку зі змінами в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, скорочення численності або штату працівників, не врегульована приписами Закону України "Про Національну поліцію". Тому даний порядок пропозиції вакантних посад регламентований нормами загального трудового законодавства.

Так, відповідно до положень ст. 49-2 КЗпП України одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку з змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації.

Під час розгляду справи встановлено, що відповідачем, одночасно з попередженням про звільнення (29.12.17р.) не було запропоновано позивачу іншої посади, з урахуванням досвіду роботи, освітнього рівня, стану здоров'я, ставлення до виконання службових обов'язків та до закінчення двомісячного строку з дня його персонального попередження про можливе подальше звільнення зі служби в поліції.

З вказаного питання наявні правові позиції Верховного суду України у справі № 21-319а13( постанова від 01.10.13р.) та Верховного Суду у справі № 806/1733/17 ( постанова від 29.01.18р.) в яких вказано, що вимоги ч. 2 ст. 40, ч. 3 ст. 49-2 КЗпП України виконані належно, якщо роботодавець запропонував працівнику всі вакансії, за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яка працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду, які існують на цьому підприємстві, незважаючи від того, в якому структурному підрозділі працівник, який вивільнюється, працював.

Проте, як випливає з наведеного, таке зобов'язання відповідачем не виконане, трудові гарантії позивача як працівника органу поліції були порушені.

Європейський Суд з прав людини у рішенні по справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 р., вказує, що орган влади зобов'язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

У Рішенні від 10 лютого 2010 р. у справі "Серявін та інші проти України" Європейський суд з прав людини вказав, що у рішеннях суддів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

За наведених обставин та правових норм, суд дійшов висновку, що оскаржуваний наказ не ґрунтується на вимогах закону та прийнятий відповідачем без урахування усіх обставин, що мали значення для його прийняття, а тому підлягає скасуванню.

Відповідно до частини 1 статті 235 Кодексу законів про працю України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

З огляду на те, що полковника поліції ОСОБА_3 було неправомірно повторно звільнено зі служби в поліції, позивач підлягає поновленню на службі в поліції на тій посаді та у тому органі, з якого він був протиправно звільнений, а саме на посаді заступника начальника Головного управління Національної поліції в Харківській області - начальника слідчого управління.

Щодо позовних вимог про стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, суд зазначає наступне.

Оскільки Законом України "Про Національну поліцію" питання виплати поліцейському грошового забезпечення за час вимушеного прогулу не врегульоване суд дійшов висновку про необхідність застосування до цих правовідносин положення частини 2 статті 235 КЗпП України.

Згідно з частиною 2 статті 235 КЗпП України, при винесенні рішення про поновлення на роботі, орган, який розглядає судовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Єдиним нормативним актом, який визначає порядок обчислення середньої заробітної плати в усіх випадках її збереження, чинність якого поширюється на підприємства, установи і організації усіх форм власності є Порядок обчислення середньої заробітної плати, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 (далі - Порядок).

Із пункту 5 Порядку вбачається, що основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є розрахована згідно з абзацом 1 пункту 8 цього Порядку середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника.

Згідно з абзацом 1 пункту 8 цього Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

З урахуванням абз. 3 п. 2 Порядку, середньомісячна заробітна плата за час вимушеного прогулу працівника обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана виплата, тобто що передують дню звільнення працівника з роботи.

28.02.2018 року є останнім днем служби позивача.

Як встановлено в судовому засіданні, позивачу грошове забезпечення, після його поновлення на посаді 29.12.2017р. до звільнення 28.02.2018р. не нараховувалось та не виплачувалось, отже суд вважає за можливе обчислити його грошове забезпечення, за час вимушеного прогулу, з виплат отриманих ним за попередні два місяці служби, перед часом першого звільнення, січень 2017р.

Таким чином, середнє грошове забезпечення обчислюється з виплат, отриманих позивачем за попередні два місяці служби, а саме за листопад 2016 р. та за грудень 2016 р., середньоденна заробітна плата складає 323,11 грн. на підставі довідки про доходи, виданої Головним управлінням Національної поліції України в Харківській області.(а.с.141)

Отже, за час вимушеного прогулу, а саме з 01.03.2018 року по 17.10.2018 року (157 робочих днів) з Головного управління Національної поліції в Харківській області на користь позивача належить стягнути середнє грошове забезпечення у загальній сумі 50728,27 = 157 х 323,11 грн. (середньоденна заробітна плата позивача, відповідно до довідки про доходи від 31.05.2018 № 693) з відрахуванням обов'язкових податків, платежів, зборів.

При цьому, суд зазначає, що відповідальність за своєчасне перерахування до відповідних органів утримань та нарахувань на заробітну плату несе роботодавець.

Щодо позовних вимог, про стягнути з Головного управління Національної поліції в Харківській області суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу внаслідок затримки виконання постанови Харківського апеляційного адміністративного суду у справі № 820/648/17 від 14.12.2017, тобто за час з 14.12.2017 по 29.12.2017.

Як зазначалось раніше, постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 14.12.2017 року, скасовано наказ Головного управління Національної поліції в Харківській області від 13.01.2017р. №19о/с; поновлено полковника поліції ОСОБА_3 на службі в поліції на посаді заступника начальника Головного управління Національної поліції в Харківській області - начальника слідчого управління з 14.01.2017 р.; стягнуто з Головного управління Національної поліції в Харківській області на користь ОСОБА_3 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу за період з 14.01.2017 р. року по 14.12.2017 р. в розмірі 135 380, 22 грн. ; в іншій частині позовних вимог - відмовлено. Постанова в частині поновлення на службі допущена до негайного виконання.

Однак, фактично позивача поновлено на посаді лише 29.12.2017р., відповідно до наказу ГУНП в Харківській області № 731 о/с від 29.12.2017 р., то б то через 11 днів.

Отже, за час вимушеного прогулу, а саме з 15.12.2018 року по 29.12.2018 року (11 робочих днів) з Головного управління Національної поліції в Харківській області на користь позивача належить стягнути середнє грошове забезпечення у загальній сумі 3554,11 = 11 х 323,11 грн. (середньоденна заробітна плата позивача, відповідно до довідки про доходи від 31.05.2018 № 693) з відрахуванням обов'язкових податків, платежів, зборів.

Щодо позовних вимог, про стягнення з Головного управління Національної поліції в Харківській області на користь ОСОБА_3, заробітну плату у період служби в поліції та перебування його на посаді заступника начальника Головного управління Національної поліції в Харківській області - начальника слідчого управління з моменту поновлення його на цій посаді наказом № 731 о/с від 29.12.2017 до моменту звільнення його з цієї посади наказом № 52 о/с від 28.02.2018, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що з дня поновлення позивача на посаді 29.12.2017р. по день звільнення з посади 28.02.2018р, відповідачем грошове забезпечення йому не нараховувалось та не виплачувалось, про що свідчить довідка про доходи від 31.05.2018р. № 695 (а.с.142).

Відповідно до ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

У разі коли день виплати заробітної плати збігається з вихідним, святковим або неробочим днем, заробітна плата виплачується напередодні.

Відповідно до Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затвердженого наказом МВС України № 260 від 06.04.2016р. Грошове забезпечення поліцейських визначається залежно від посади, спеціального звання, стажу служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наукового ступеня або вченого звання.(п.3)

Підставою для виплати грошового забезпечення є наказ керівника (начальника) органу, закладу, установи Національної поліції (далі - орган поліції) про призначення на посаду поліцейського відповідно до номенклатури посад, наказ ректора ВНЗ МВС із специфічними умовами навчання про зарахування на навчання або наказ про зарахування в розпорядження відповідного органу поліції та встановлення конкретного розміру окладів, надбавок, доплат.(п.6)

Підставою припинення виплати грошового забезпечення поліцейському є наказ керівника (начальника) органу поліції, у якому вказується, за який період припиняється виплата грошового забезпечення.(п.8)

Отже, оскільки судом встановлено, що за час перебування позивача на посаді, з дня поновлення його 29.12.2017р. та по день звільнення з посади 28.02.2018р, грошове забезпечення йому відповідачем не нараховувалось та не виплачувалось, а суд не може перебрати на себе дискреційні повноваження відповідача по обчисленню належних до виплати сум, то позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволення, шляхом зобов`язання Головне управління Національної поліції в Харківській області нарахувати та виплатити ОСОБА_3 (ідентифікаційний код НОМЕР_1) грошове забезпечення у період служби в поліції та перебування його на посаді заступника начальника Головного управління Національної поліції в Харківській області - начальника слідчого управління з моменту поновлення його на цій посаді наказом № 731 о/с від 29.12.2017 до моменту звільнення його з цієї посади наказом № 52 о/с від 28.02.2018, з відрахуванням обов'язкових податків, платежів та зборів.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Проведеним судовим розглядом виявлено, що відповідач не довів забезпечення дотримання вимог ч.2 ст.19 Конституції України при реалізації управлінської функції з вирішення кадрового питання.

У зв'язку з цим, факт порушення прав та охоронюваних законом інтересів позивача у публічно-правових відносинах у справі проходження публічної служби слід визнати доведеними.

Отже, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 19 Конституції України, ст.ст. 246, 250, 255, 295 КАС України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_3 (АДРЕСА_1) до Головного управління Національної поліції в Харківській області (вул. Жон Мироносиць, 5, м.Харків, 61002) про поновлення на посаді - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Харківській області від 28.02.2018 року № 52 о/с, в частині звільнення полковника поліції ОСОБА_3.

Поновити полковника поліції ОСОБА_3 на посаді заступника начальника Головного управління Національної поліції в Харківській області - начальника слідчого управління, з 01.03.2018р.

Зобов'язати Головне Управління Національної поліції в Харківській області виплатити ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 50728,27 грн. (п'ятдесят тисяч сімсот двадцять вісім гривень 27 коп.) за період з 01.03.2018 року по 17.10.2018 року включно, з відрахуванням обов'язкових податків, платежів та зборів.

Зобов'язати Головне Управління Національної поліції в Харківській області виплатити ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 3554,11 грн. (три тисячі п'ятсот п'ятдесят чотири гривень 11 коп.) внаслідок затримки виконання постанови Харківського апеляційного адміністративного суду у справі № 820/648/17 від 14.12.2017, за період з 15.12.2017 року по 29.12.2017 року включно, з відрахуванням обов'язкових податків, платежів та зборів.

Зобов`язати Головне управління Національної поліції в Харківській області нарахувати та виплатити ОСОБА_3 (ідентифікаційний код НОМЕР_1) грошове забезпечення у період служби в поліції та перебування його на посаді заступника начальника Головного управління Національної поліції в Харківській області - начальника слідчого управління з моменту поновлення його на цій посаді наказом № 731 о/с від 29.12.2017 до моменту звільнення його з цієї посади наказом № 52 о/с від 28.02.2018, з відрахуванням обов'язкових податків, платежів та зборів.

В іншій частині позовні вимоги залишити без задоволення.

Рішення суду в частині поновлення на посаді допустити до негайного виконання.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 26.10.2018 р.

Суддя Рубан В.В.