Справа № 1140/2602/18
Суддя: К.М. Притула
Дата ухвалення: 2018-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2018 року м. Кропивницький Справа № 1140/2602/18

Суддя Кіровоградського окружного адміністративного суду Притула К.М., розглянувши у письмовому провадженні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на стороні відповідача - Департамент поліції охорони та Управління поліції охорони в Кіровоградській області про визнання протиправними та зобов'язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом в якому просить:

- визнати неправомірною відмову Міністерства внутрішніх справ України щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_1;

- зобов'язати Міністерство внутрішніх справ України призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу.

В обгрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 28 вересня 2016 року він подав до Управління поліції охорони (далі -УПО) заяву про виплату одноразової грошової допомоги у зв'язку із втратою працездатності, що пов'язано з проходженням служби в органах внутрішніх справ (встановлення інвалідності).

УПО обчислило суму допомоги і разом з іншими документами направило до Міністерства внутрішніх справ України (далі - МВС) для прийняття рішення. 21 жовтня 2016 року МВС прийняло рішення про повернення до Управління заяви позивача, залишивши її без розгляду, дана відмова було оскаржена до суду.

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 15.12.2017, залишеним без змін постановою Дніпропетровського апеляційного ідміністративного суду від 28.03.2018, зобов'язано МВС України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 28.09.2016 щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги у зв'язку з втратою працездатності.

27.08.2018 року на адресу позивача надійшов лист УПО в Кіровоградській області про відмову у виплаті одноразової грошової допомоги та направлено копію висновку МВС від 27.06.2018 про результати розгляду заяви зід 28.09.2016, яким ОСОБА_1 фактично відмовлено у виплаті одноразової грошової допомоги.

Позивач вважаює дану відмову МВС України у призначені та виплати одноразової грошової допомоги неправомірною.

Ухвалою суду від 26 вересня 2018 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного (письмового) позовного провадження, встановлено сторонам порядок та строк для виконання процесуальних дій.

19 жовтня 2018 року (вх.№ 18258/18 ) на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву від Міністерства внутрішніх справ України, в якому відповідач просить відмовити в задоволенні вимог. В обґрунтування своєї позиції відповідач зазначив, що МВС України діяло відносно позивача на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідач посилається на те, що оскільки позивач перебував в трудових (службових) відносинах з УДСО при УМВС України в Кіровоградській області, саме цей орган і повинен проводити виплату одноразової грошової допомоги, як то передбачено Порядком № 850, тому що на МВС України покладено обов'язок лише щодо прийняття рішення, а не виплати грошової допомоги.

22 жовтня 2018 року (вх.№ 18320/18) на адресу Кіровоградського окружного адміністративного суду надійшли пояснення від Департаменту поліції охорони (далі- ДПО), в яких третя особа зазначила, що між ДПО та позивачем відсутні трудові відносини, він не проходив службу в ДПО, також ДПО не являється його останнім місцем роботи (проходження служби). Позивач проходив службу в органах внутрішніх справ, а саме в Управлінні Державної служби охорони при УМВС України в Кіровоградській області.

Порядком № 850 чітко визначено, що рішення про призначення або про відмову в призначенні грошової допомоги приймає саме Міністерство внутрішніх справ України, а виплата одноразової грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів, передбачених державним бюджетом на утримання Міністерства внутрішніх справ. У свою чергу, Порядком № 850 визначений виключний перелік суб'єктів, на яких поширюється дія даного нормативного акту і органи Національної поліції України не відносяться до них, як і будь-який інший орган виконавчої влади, окрім Міністерства внутрішніх справ України та його підрозділів.

25 жовтня 2018 року (вх.18608/18) від Управління поліції охорони в Кіровоградській області надійшли на адресу суду пояснення, де зазначено, що 28.09.2016 канцелярією Управління отримано заяву від гр. ОСОБА_1 (Позивача) щодо виплати одноразової грошової допомоги, згідно постанови Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850.

01.11.2016, після перевірки доданих до заяви документів і приведення їх у відповідність, Управлінням сформовано та направлено пакет документів на адресу Департаменту фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку (далі -ДФЗБО) для затвердження висновку про призначення одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України від 20.12.1990 №565- XII «Про міліцію».

21.11.2016 на адресу Управління від Департаменту фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку отримано вищезазначені документи як такі, що направлені помилково із зазначенням того, що раніше 21.10.2016 на адресу Управління надіслано лист за №15/2-3990 з ґрунтовним роз'ясненням джерел покриття витрат на виплату одноразової допомоги відповідної категорії осіб.

Враховуючи те, що пунктами 9,10 Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850 передбачено, що рішення про призначення грошової допомоги приймає МВС України, а виплачується грошова допомога за рахунок коштів, передбачених державним бюджетом на утримання МВС 28.11.2016 гр. ОСОБА_1 Управлінням повернено пакет документів, який надавався ним разом із заявою для виплати одноразової грошової допомоги, із посиланням на відсутність законних підстав для виплати одноразової грошової допомоги за рахунок власних поточних коштів, що надходять від охоронної діяльності.

Дослідивши наявні в справі письмові докази, а також обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги, докази, якими вони підтверджуються, заперечення відповідача та докази, якими вони обґрунтовуються, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1, відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ звільнений у відставку 31.07.2015 року за пунктом 65 «б» (через хворобу) з посади міліціонера-водія взводу № 1 спеціальної роти груп затримання батальйону міліції управління Державної служби охорони при управлінні МВС України в області, в званні прапорщика міліції. Наказ Департаменту Державної служби охорони №138/ос від 31.07.2015 р. (а.с.11).

У відповідності до положень частини 3 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Згідно з частиною 2 статті 2 Закону України «Про доступ до судових рішень» від 22 грудня 2005 року № 3262-IV усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання. Судові рішення також можуть публікуватися в друкованих виданнях із додержанням вимог цього Закону.

Частиною 3 статті 6 цього ж Закону передбачено право суду при здійсненні судочинства використовувати текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Єдиного державного реєстру судових рішень.

Так, в Єдиному державному реєстрі судових рішень оприлюднено постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 13 грудня 2017 року, яка набрала законної сили 28 березня 2018 року, в адміністративній справі №П/811/401/17 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України (третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Управління поліції охорони в Кіровоградській області про визнання протиправним рішення і зобов'язання вчинити певні дії (http://reyestr.court.gov.ua/Review/70949126), відповідно до якої позовні вимоги задоволені частково, а саме: -визнати протиправним рішення Міністерства внутрішніх справ України від 21 жовтня 2016 року про повернення документів щодо призначення та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв'язку із втратою працездатності на підставі заяви від 28 вересня 2016 року; зобов'язати Міністерство внутрішніх справ України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 28 вересня 2016 року щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги у зв'язку із втратою працездатності.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 28 березня 2018 року постанова Кіровоградського окружного адміністративного суду від 13 грудня 2017 року залишена без змін (http://reyestr.court.gov.ua/Review/73040750), відповідно до змісту якої також встановлено обставини щодо права ОСОБА_1 на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом України «Про міліцію», виплата якої здійснюється відповідно до Порядку №850, тобто за останнім місцем служби саме в органах внутрішніх справ, а тому Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд також дійшов висновку про те, що рішення щодо такої виплати має прийняти саме Міністерство внутрішніх справ України.

Відповідно до пояснень відповідача, судом встановлено, що заяву ОСОБА_1 з доданими матеріалами, листом Департаменту фінансово-облікової політики МВС України (далі -ДФОП МВС України) від 21.10.2016 № 15/2-3990 було повернуто Управлінню поліції охорони в Кіровоградській області. Зазначена обставина досліджувалась під час розгляду справи № П/811/401/17 судом першої інстанції.

У свою чергу, Управління поліції охорони в Кіровоградській області заяву ОСОБА_1 від 28.09.2016 та додані до неї документи повернуло позивачу.

Отже, у структурному підрозділі Міністерства відповідальному за проведення виплат, після набрання постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 13.12.2017 законної сили були відсутні заява позивача від 28.09.2016 та додані до неї документи щодо призначення останньому одноразової грошової допомоги.

Судом встановлено, що 08.06.2018 (вх. № 17971) з Управління поліції охорони в Кіровоградській області до Міністерства надійшли матеріали щодо призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, про що було поінформовано адвоката позивача Усатенка В'ячеслава Юрійовича листом ДФОП МВС України від 19.06.2018 № 15/2-180аз.

Після надходження до ДФОП МВС України всіх матеріалів, що визначені положеннями Порядку № 850, МВС України 27.06.2018 було виконано постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 13.12.2017, а саме: повторно розглянуто заяву ОСОБА_1 від 28 вересня 2016 року щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги у зв'язку із втратою працездатності та прийнято рішення відповідно до п. 9 Порядку № 850.

За результатами розгляду надано висновок, затверджений державним секретарем МВС України Тахтай О.В. 27 червня 2017 року (а.с.39-41), де зазначено що під час розгляду матеріалів з'ясовано, що прапорщик міліції ОСОБА_1, 11.07.1970 р. н., проходив службу на посаді міліціонера-водія взводу № 1 спеціальної роти груп затримання батальйону міліції охорони УДСО при УМВС України в Кіровоградській області та звільнений зі служби 31.07.2015.

Видатки на забезпечення діяльності ДСО у Державному бюджеті України для МВС протягом усього часу існування цієї служби не передбачалися, оскільки згідно з Положенням про Державну службу охорони при Міністерстві внутрішніх справ, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 10 серпня 1993 р. № 615 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 15 серпня 2001 р. № 1053), зі змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 24 жовтня 2007 р. № 1251 (далі -Положення), Державна служба охорони провадить свою діяльність на засадах госпрозрахунку за рахунок коштів, одержаних її підрозділами за організацію і надання послуг з охорони за договорами та інших надходжень, передбачених законодавством.

Враховуючи те, що Державна служба охорони провадить свою діяльність на засадах госпрозрахунку, а не бюджетного фінансування, виплата Міністерством зазначеної вище допомоги колишнім працівникам міліції охорони, у тому числі ОСОБА_1, за рахунок коштів, передбачених державним бюджетом на утримання МВС, призведе до порушення бюджетного законодавства.

За резульатом розгляду матеріалів, прийнято рішення - заяву ОСОБА_1 з доданими матеріалами скерувати до Національної поліції України для повторного проведення Департаментом поліції охорони роз'яснювальної роботи з керівником Управління поліції охорони в Кіровоградській області щодо необхідності здійснення виплат одноразової грошової допомоги колишнім працівникам міліції охорони з дотриманням вимог пункту 27 Положення, як було передбачено рішенням Голови Національної поліції України Князева С. М. від 08.11.2017 № 38208.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам Кіровоградський окружний адміністративний суд виходить з наступного.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України «Про Національну поліцію» від 02 липня 2015 року №580-VIII (далі по тексту - Закон України від 02 липня 2015 року №580-VIII).

Пунктом 15 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 липня 2015 року №580-VIII (із змінами станом на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України «Про міліцію», зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України «Про Національну поліцію».

Статтею 23 Закону України «Про міліцію» від 20 грудня 1990 року №565-ХІІ передбачено, що у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов'язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги (далі - грошова допомога) у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції визначають Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року (далі по тексту - Порядок №850).

Відповідно до пункту 7 Порядку №850 працівник міліції, якому призначається грошова допомога у разі встановлення інвалідності чи часткової втрати працездатності без установлення інвалідності, подає за місцем служби такі документи: заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв'язку з установленням інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності за формою згідно з додатком до цих Порядку та умов; довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках).

До заяви додаються копії: довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією; постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв'язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; акта розслідування нещасного випадку та акта, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) працівника міліції, зокрема про те, що воно не пов'язане з учиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп'яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, за формою, що затверджується МВС; сторінок паспорта з даними про прізвище, ім'я та по батькові і місце реєстрації; документа, що підтверджує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (сторінки паспорта громадянина України - для особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомила про це відповідному контролюючому органу і має відповідну відмітку у паспорті громадянина України).

Пунктом 8 Порядку №850 передбачено, що керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, подає МВС в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в пунктах 6 або 7 цих Порядку та умов, висновок щодо виплати грошової допомоги, а також у разі загибелі (смерті) працівника міліції: витяг з наказу про виключення загиблого (померлого) працівника міліції із списків особового складу; витяг з особової справи про склад сім'ї загиблого (померлого) працівника міліції.

Як вже зазначалось судом, на виконання судових рішень у адміністративній справі №П/811/401/17 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України (третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Управління поліції охорони в Кіровоградській області про визнання протиправним рішення і зобов'язання вчинити певні дії - Міністерством внутрішніх справ України розглянуто заяву позивача.

В той же час судом встановлено, що прапорщик міліції ОСОБА_1, проходив службу на посаді міліціонера-водія Управління Державної служби охорони при УМВС України в Кіровоградській області.

Згідно з копією довідки до акта огляду МСЕК від 16.09.2016 № 181259 з 07.09.2016 визнаний інвалідом 3-ї групи від захворювання, пов'язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

Таким чином, позивач належить до категорії колишніх працівників міліції, яким згідно з пунктом 15 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Національну поліцію» право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України «Про міліцію», зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України «Про Національну поліцію».

Виплата одноразової грошової допомоги в разі встановлення працівнику міліції інвалідності була передбачена статтею 23 Закону України «Про міліцію» (далі - Закон).

При цьому статтею 24 Закону визначалося, що пільги, компенсації та гарантії, установлені цим Законом, надаються за рахунок і в межах коштів, передбачених на утримання бюджетних установ (підприємств, організацій) у кошторисах або фінансових планах.

Суд зазначає, що Департамент державної служби охорони при Міністерстві внутрішніх справ України у своїй роботі керується нормами Положення про Департамент Державної млужби охорони при Мінстерстві внутрішніх справ України затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 10.08.1993 № 615 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 15.08.2001 № 1053) зі змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 24.10.2007 р. № 1251.

Відповідно до абз.2 п. 1 Положення про Департамент Державної служби охорони при Мінстерстві внутрішніх справ України, державна служба охорони є підпорядкованою Міністру внутрішніх справ єдиною централізованою системою, очолюваною Департаментом Державної служби охорони при Міністерстві внутрішніх справ (далі - Департамент), яка складається з управлінь, відділів Державної служби охорони при головних управліннях МВС в Автономній Республіці Крим, м. Києві та Київській області, управліннях МВС в областях та м. Севастополі (далі - управління, відділи) та підпорядкованих їм підрозділів охорони: міських, районних, міжрайонних відділів, відділень, підрозділів воєнізованої охорони та охоронних підрозділів (далі - цивільна охорона), стройових підрозділів міліції охорони, спеціальних підрозділів "Титан", інкасації та груп затримання, пунктів централізованого спостереження, у тому числі на окремих об'єктах, а також установ та навчальних закладів професійної підготовки працівників охорони (далі - навчальні заклади).

Згідно з п.7 Положення про Департамент Державної служби охорони при Мінстерстві внутрішніх справ України, Департамент діє на підставі Положення, яке затверджується Міністром внутрішніх справ за поданням керівника Департаменту.

Департамент є юридичною особою, має самостійний баланс, рахунки в установах банків, печатку із зображенням Державного Герба України та своїм найменуванням, штампи і бланки.

Управління, відділи та підрозділи охорони діють відповідно до положень про них, що затверджуються Департаментом. Підрозділи охорони можуть мати статус юридичної особи.

Відповідно до абз.1 та абз.2 п.9 Положення про Департамент Державної служби охорони при Мінстерстві внутрішніх справ України, Державна служба охорони провадить свою діяльність на засадах госпрозрахунку за рахунок коштів, одержаних її підрозділами охорони, підприємствами та установами за організацію і надання послуг з охорони та безпеки за договорами, та інших надходжень, передбачених законодавством.

Ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності Департаментом, управліннями, відділами і підрозділами охорони здійснюється відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" ( 996-14 ) і положень (стандартів) бухгалтерського обліку (z0391-99), затверджених Мінфіном.

Згідно з п. 27 Положення про Департамент Державної служби охорони при Мінстерстві внутрішніх справ України, Державна служба охорони за рахунок коштів, що надходять від виконання договорів, здійснює в установленому законодавством порядку виплату одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або настання інвалідності працівника міліції охорони, страхування належного їй майна, цивільної відповідальності, пов'язаної з експлуатацією службових транспортних засобів, з віднесенням сум на валові витрати, а також може здійснювати особисте страхування спеціалістів, управлінського та обслуговуючого персоналу від нещасних випадків, пов'язаних з виконанням службових обов'язків, та своєї цивільної відповідальності за неналежне виконання зобов'язань за укладеними цивільно-правовими договорами.

Відповідно до п. 6 Порядку здійснення заходів, пов'язаних з утворенням, реорганізацією або ліквідацією міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.10.2011 № 1074, у разі ліквідації органу виконавчої влади, передачі його завдань та функцій іншим органам виконавчої влади - до органів виконавчої влади, визначених відповідним актом Кабінету Міністрів України, переходять його права та обов'язки.

Пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України від 13.10.2015 № 834 «Питання функціонування органів поліції охорони як територіальних органів Національної поліції та ліквідації деяких територіальних органів Міністерства внутрішніх справ» установлено, що органи поліції охорони, утворені як територіальні органи Національної поліції, є правонаступниками Департаменту Державної служби охорони при Міністерстві внутрішніх справ та відповідних державних установ Державної служби охорони при Міністерстві внутрішніх справ, що ліквідуються в установленому законодавством порядку.

Враховуючи вищезазначене, суд погоджується з доводами відповідача стосовно того, що оскільки Департамент Державної служби охорони при Міністерстві внутрішніх справ являється юридичною особою, має самостійний баланс, тому законні підстави для здійснення будь-яких виплат працівникам міліції охорони за рахунок коштів державного бюджету відсутні. Отже, це доводить правомірність дій відповідача при винесені рішення викладеного у Висновку про результати розгляду заяви ОСОБА_1 від 28 вересня 2016 року, стосовно відмови позивачу призначені та виплаті одноразової грошової допомоги за рахунок коштів передбачених державним бюджетом на утримання МВС.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На думку Кіровоградського окружного адміністративного суду, Міністерство внутрішніх справ України, як суб'єкт владних повноважень, виконав покладений на нього обов'язок доказування та довів правомірність прийнятого рішення стосовно відмови у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги ОСОБА_1

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.132, 139, 143, 242-246, 255, 293, 295-297 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволені позовних вимог ОСОБА_1 (АДРЕСА_1 ІПН НОМЕР_1) до Міністерства внутрішніх справ України (вул. Академіка Богомольця, 10, м.Київ, 01601, ) за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на стороні відповідача - Департамент поліції охорони (вул.Малопідвальна, 5, Київ 1, 01001, ) та Управління поліції охорони в Кіровоградській області (вул. Габдрахманова, 1, Кропивницький, 25009, ) про визнання протиправними та зобов'язання вчинити певні дії - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, встановленому ст.255 КАС України та може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення до Третього апеляційного адміністративного суду за правилами, встановленими ст.ст.293, 295 - 297 КАС України.

Відповідно до пп.15.5 п.15 Розділу VII Перехідні положення КАС України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду К.М. Притула