Справа № 2040/5763/18
Суддя: Заічко О.В.
Дата ухвалення: 2018-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 жовтня 2018 р. № 2040/5763/18

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді - Заічко О.В.

при секретареві судового засідання - Мараєвій О.В.,

за участі: представника позивача та третьої особи - ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Державної служби України з безпеки на транспорті, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Товариство з обмеженою відповідальністю "Укрінформтрейд", про визнання протиправними та скасування постанови та розрахунку ,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з зазначеним позовом та просить суд: визнати протиправною та скасувати постанову про застосування адміністративно- господарського штрафу № 022951 від 02.01.2018р.; визнати протиправним та скасувати розрахунок б/н від 24.11.2017р. плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що зі спірними постановою та розрахунком не погоджується, вважає їх протиправними, з причин невідповідності вказаних в акті перевірки висновків вимогам чинного законодавства та без врахувань всіх обставин справи. Так, позивач вважає, що він не є автомобільним перевізником вантажу в розумінні положень Закону України «Про автомобільний транспорт», а є лише власником транспортного засобу, який передає у строкове платне користування третім особам. Також, позивач посилався на те, що його не було повідомлено належним чином про час та місце розгляду справи про порушення, у звязку з чим, він був позбавлений можливості своєчасно надати докази непричетності до правопорушення. Щодо спірного розрахунку, позивач вважає, що такий розрахунок відповідачем складено безпідставно, так як габаритно-ваговий контроль відносно транспортного засобу був здійснений з грубими порушеннями вимог чинного законодавства. Таким чином, позивач вважає, що його необґрунтовано притягнуто до відповідальності, а тому оскаржувані постанова та розрахунок підлягають скасуванню.

Ухвалою суду від 05.09.2018 року залучено до участі у справі за даним позовом в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Товариство з обмеженою відповідальністю «Укрінформтрейд».

У судовому засіданні представник позивача та третьої особи підтримав позовну заяву, просив її задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позові.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував, просив у задоволенні позову відмовити в повному обсязі, з огляду доводів наданого суду відзиву на позов в контексті того, що під час проведення рейдової перевірки транспортних засобів перевізників, що здійснюють внутрішні та міжнародні перевезення вантажів та пасажирів, контролюючими особами було встановлено, що загальна вага транспортного засобу та навантаження на строєну вісь перевищують максимально дозволену масу та допустиме навантаження для даного типу транспортного засобу, у звязку з чим, було складено відповідну довідку та акт, а також визначено суму плати за проїзд за формулою розрахунку плати за проїзд. Також, відповідач зазначив, що в ході перевірки транспортного засобу, що належить позивачу, водій цього транспортного засобу не надав дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України з перевищенням вагових обмежень, виданий компетентними уповноваженими органами, у звязку з чим, було складено відповідний акт. Відповідач також зазначив, що про час і місце розгляду справи позивач повідомлявся належним чином, поштове повідомлення було повернуто з відміткою «за закінченням строку зберігання». Крім того, відповідач вважає, що плата за проїзд автомобільними дорогами загального користування справляється саме з власників транспортних засобів. Таким чином, відповідач вважає, що при здійсненні габаритно-вагового контролю, визначені суми плати за проїзд та винесенні спірної постанови він діяв у межах наданих повноважень та з дотриманням вимог законодавства України, а тому спірні постанова та розрахунок є обґрунтованими та не підлягають скасуванню.

У наданій до суду відповіді на відзив позивач посилався на те, що належним чином його не було поінформовано про час та місце розгляду справи. Також, позивач зазначив, що при здійсненні спірного габаритно-вагового контролю не зазначено ні виду габаритно-вагового контролю, ні виду вимірювального та зважувального обладнання, що, на думку позивача, виключає можливість підтвердження своєчасного проведення повірки такого обладнання. Крім того, позивач вважає, що спірний розрахунок зроблений без врахування відстані пройденої частині маршруту чи частині, яку перевізник має намір проїхати.

В своїх запереченнях, наданих до суду, відповідач посилався на відсутність доказів виконання сторонами договору оренди транспортного засобу. Також, відповідач зазначив, що нарахування плати за проїзд було здійснено лише за пройдену частину маршруту з врахуванням даних Інтернет ресурсу dell.com.ua та даних товарно-транспортної накладної.

Заслухавши пояснення представників сторін та третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд виходить з наступного.

Судом встановлено, що 24.11.2017 року контролюючими особами Київського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки було проведено габаритно-ваговий контроль транспортного засобу марки DAF модель FT 95XF 480 реєстраційний номер НОМЕР_1 зі спеціальним напівпричепом-цистерною марки FRUEHAUF модель TF 34T реєстраційний номер НОМЕР_2, за результатами якого було складено довідку №0013542 про результати здійснення габаритно-вагового контролю від 24.11.2017 року (а.с. 59), акт №0017042 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів від 24.11.2017 року (а.с. 60) та розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування від 24.11.2017 року (а.с. 61).

Також, 24.11.2017 року контролюючими особами Київського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки було складено акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом №008399, відповідно до якого встановлено порушення надання послуг з перевезення небезпечних вантажів, а саме дизельне паливо за маршрутом МВДС «Новоград-Волинський» по України, з перевищенням вагових параметрів: загальна вага 45,440 тон, навантаження на строєну вісь складає 28,062 тон.

02.01.2018 року за результатами розгляду справи про порушення законодавства на автомобільному транспорті з урахуванням висновків, викладених в акті від 24.11.2017 року №008399, Управлінням Укртрансбезпеки у Харківській області винесено постанову №022951 про застосування до позивача адміністративно-господарського штрафу за порушення ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» та відповідно до ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» застосовано адміністративно - господарський штраф в розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян у сумі 1700 грн. (а.с. 72).

По суті виявлених порушень суд зазначає наступне.

Суд зазначає, що відповідно до п. 1 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №103 від 11.02.2015 року, в редакції чинній на момент виникнення спірних відносин, Укртрансбезпека є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті (крім сфери безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства).

У відповідності до п. 8 вищезазначеного Положення, в редакції чинній на момент виникнення спірних відносин, Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи та Держспецтрансслужбу.

Пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України № 592 від 26.06.2015 «Деякі питання забезпечення діяльності Державної служби з безпеки на транспорті» утворені територіальні органи Державної служби з безпеки на транспорті як структурні підрозділи апарату Служби за переліком згідно з додатком 3.

З огляду на викладене, Укртрансбезпека під час здійснення своїх повноважень діє як суб'єкт владних повноважень, якому надано повноваження щодо здійснення державного нагляду та контролю за дотриманням перевізниками законодавства про автомобільний транспорт з правом прийняття відповідних рішень, обовязкових до виконання.

Частиною 2 статті 29 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 4 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1567 від 08.11.2006 (далі - Порядок № 1567), державний контроль на автомобільному транспорті (далі - державний контроль) здійснюється посадовими особами органу державного контролю (далі - посадові особи) у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на перевірку, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку, шляхом проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Пунктом 15 Порядку № 1567 вказано виключний перелік питань, що перевіряється контролюючими особами під час здійснення рейдової перевірки, зокрема, в частині виконання внутрішніх вантажних перевезень перевіряється: наявність визначених ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом; додержання водієм режиму праці та відпочинку; виконання водієм вимог Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні, інших нормативно-правових актів.

Статтею 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» передбачено, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і предявляти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи на підставі яких виконуються вантажні перевезення.

Відповідно до п. 16 Порядку № 1567, під час рейдової перевірки можливе здійснення габаритно-вагового контролю.

Постановою Кабінету Міністрів України № 879 від 27.06.2007 «Про заходи щодо збереження автомобільних доріг загального користування» затверджено Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - Порядок № 879).

Підпунктом 7 пункту 2 Порядку №879 передбачено, що місце здійснення габаритно-вагового контролю - спеціально облаштоване місце розташування стаціонарних або пересувних пунктів габаритно-вагового контролю.

Відповідно до п. 3 Порядку № 879, габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та уповноваженими підрозділами Національної поліції..

Підпунктом 4 пункту 2 Порядку № 879 наведене визначення поняття габаритно-вагового контролю - контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів;

Відповідно до підпункту 5-1 пункту 2 Порядку № 879 встановлено поняття документальний габаритно-ваговий контроль - визначення загальної маси транспортного засобу шляхом додавання власної маси транспортного засобу та маси вантажу;

Підпунктом 3 пункту 2 Порядку № 879 також наведене визначення поняття великовагові та великогабаритні транспортні засоби - транспортні засоби, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні навантаження на вісь (осі) та загальна маса або габарити яких перевищують один з параметрів, що зазначені у пункті 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306. При цьому транспортний засіб не може вважатися великоваговим та/або великогабаритним, якщо його параметри не перевищують нормативи більш як на 2 відсотки;

Пунктом 6 Порядку № 879 вказано, що габаритно-ваговий контроль, крім документального, здійснюється виключно в пунктах габаритно-вагового контролю посадовими особами та/або працівниками відповідних органів.

Відповідно до п. 20 Порядку № 879, за результатами габаритно-вагового контролю посадові особи та/або працівники Укртрансбезпеки або її територіальних органів визначають належність транспортного засобу до великовагових та/або великогабаритних.

Відповідно до п. 22.5 Правил дорожнього руху України, за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь -11т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Як вбачається з матеріалів справи, 24.11.2017 року посадовими особами Київського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки на 36 км + 500 м а/д М-06 «Київ Чоп» проводилась рейдова перевірка транспортних засобів перевізників, що здійснюють внутрішні та міжнародні перевезення вантажів та пасажирів.

Вказана перевірка проводилась на підставі наказу Укртрансбезпеки №1108 від 16.11.2017 року (а.с. 51), яким затверджено графік проведення рейдових перевірок територіальними органами Державної служби України з безпеки на транспорті у період з 20.11.2017 року по 26.11.2017 року (а.с. 52-57), та відповідно до направлення на перевірку №000023 від 20.11.2017 року (а.с. 58).

Так, посадовими особами Київського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки був зупинений транспортний засіб марки DAF модель FT 95XF 480 реєстраційний номер НОМЕР_1 зі спеціальним напівпричепом-цистерною марки FRUEHAUF модель TF 34T реєстраційний номер НОМЕР_2, водій ОСОБА_4 (посвідчення водія а.с. 64).

Водій ОСОБА_4 надав до перевірки посадовим особам Київського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки наступні документи: свідоцтво про реєстрацію спеціалізованого вантажного сідлового тягача DAF модель FT 95XF 480 реєстраційний номер НОМЕР_1 серії СХМ №913994; свідоцтво про реєстрацію спеціалізованого напівпричепа-цистерни марки FRUEHAUF модель TF 34T реєстраційний номер НОМЕР_2 серії СХО №210694; товарно-транспортну накладну на відпуск нафтопродуктів (нафти) №111566 від 24.11.2017 року (а.с. 63-64).

Згідно наданих водієм документів власником транспортного засобу марки DAF модель FT 95XF 480 реєстраційний номер НОМЕР_1 є позивач ОСОБА_3

Посадовою особою Київського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки було проведено габаритно-ваговий контроль зазначеного транспортного засобу (чек №00673 від 24.11.2017 року).

Зазначений контроль було проведено пересувним пунктом вагового та габаритного контролю відповідно до графіку щоденної роботи такого пункту у Київській області у листопаді 2017 року (а.с. 65), що також підтверджується свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №778 від 16.06.2017 року (а.с. 66).

За результатами габаритно-вагового контролю було встановлено, що загальна вага транспортного засобу становить 45,440 тон, при максимально дозволеній масі для такого типу транспортного засобу 40 тон (з урахуванням похибки 40,800 тон), навантаження на строєну вісь складає 28,062 тон при максимально допустимому навантаженні для даного типу транспортного засобу 22,000 тон (з урахуванням похибки 22,440 тон).

Спільним наказом Міністерства Інфраструктури України та Міністерства внутрішніх справ України №1007/1207 від 10.12.2013, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 04.02.2014 за №215/24992 (далі - Наказ №1007/1207), зокрема, підпунктом 5 пункту 4, зазначено, що посадові особи Укртрансінспекції під час здійснення габаритно-вагового контролю складають акт про перевищення транспортним засобом нормативних габаритних або вагових параметрів та визначають суму плати за проїзд за формулою розрахунку відповідно до пунктів 30-31-1 Порядку № 879: П= (Рзм + Рнв +Рг) х В х К, де Рзм - розмір плати за перевищення загальної маси транспортного засобу за 1 км. проїзду; Рнв - розмір плати за перевищення навантаження на вісь (вісі) (за одиничну + за здвоєну + за строєну) транспортного засобу за 1 км проїзду; Рг - розмір плати за перевищення габаритів (за висоту + за ширину + за довжину) транспортного засобу за 1 км. проїзду; В - відстань перевезення, км.

Спірний розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування виконаний відповідно до формули за наступними параметрами: П= (Рзм + Рнв + Рг) х В х К (п. 31-1) де: Рзм - 0,2 (загальна маса транспортного засобу від 44 до 52 тон); Рнв - 1,14= (0,27+0,15+0,15)х2 (навантаження на строєну вісь з одиночними шинами перевищено на 27,55%); Рг - 0 (габарити не перевищують нормативно-встановлені); В - відстань 190 км; П= 1,34 * 190 = 254,60 Євро.

Отже, за результатами зважування вищезазначеного транспортного засобу була виявлена невідповідність фактичних вагових параметрів законодавчим нормам та правилам, а саме, перевищення вагових параметрів: загальна вага 45,440 тон, навантаження на строєну вісь 28,062 тон.; та здійснений розрахунок плати за проїзд.

Під час розгляду справи позивачем не заперечувалась виявлена посадовими особами Київського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки невідповідність фактичних вагових параметрів законодавчим нормам та правилам.

Щодо відстані в 190 км, яка враховувалась відповідачем при визначені розміру плати за оскаржуваним розрахунком, суд зазначає наступне.

Згідно товарно-транспортної накладної на відпуск нафтопродуктів (нафти) №11566 від 24.11.2017 року пункт навантаження зазначено ЛВДС «Новоград-Волинський», конкретного пункту розвантаження не зазначено, а лише зазначено, що перевезення здійснюється по Україні.

У судовому засіданні представником відповідача зазначено, що враховуючи відомості товарно-транспортної накладної, розрахунок плати було здійснено лише за пройдену відстань, а саме: з м. Новоград-Волинський, Житомирської області до 36 км + 500 м а/д М-06 «Київ Чоп» район с. Березань, Київської області. Відстань в 190 км покладена в розрахунок була застосована відповідно до Інтернет ресурсу dell.com.ua.

В свою чергу, позивачем не надано до суду жодного доказу правомірності обрахованої ним відстані від м. Новоград-Волинський до с. Березань та доказів необґрунтованості застосування відповідачем відстані в 190 км при здійсненні зазначеного розрахунку.

Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, суд погоджується зі здійсненим відповідачем розрахунком плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування.

Відповідно до ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов'язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків.

З матеріалів справи та з наданих у судовому засіданні пояснень представника відповідача вбачається, що інших документів ніж зазначено вище до перевірки водієм не надавалось, у тому числі не було надано дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України з перевищенням вагових обмежень, виданий компетентними уповноваженими органами.

У звязку з виявленими порушеннями, посадовими особами Київського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки було складено акт №008399 від 24.11.2017 року, зі змістом якого водій ОСОБА_4 був ознайомлений, однак відмовився підписувати його та надавати пояснення, про що було зроблено відповідний запис в цьому акті (а.с. 68).

Відповідно до п. 25 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №1567 від 08.11.2006 року, справа про порушення розглядається в органі державного контролю за місцезнаходженням суб'єкта господарювання або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи суб'єкта господарювання) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення.

Враховуючи, що позивач зареєстрований у Харківській області, акт № 008399 від 24.11.2017 року разом із супровідним листом № 10011/17/03-17 від 28.11.2017 року було направлено на розгляд до Управління Укртрансбезпеки у Харківській області (а.с. 67).

26.12.2017 року відповідно до Списку згрупованих поштових відправлень № 2292 позивачу було направлено рекомендованим листом з повідомленням про вручення повідомлення № 6118 від 26.12.2017 та викликано його на 02.01.2018 року (а.с. 69-71). Повідомлення було повернуто на адресу Управління Укртрансбезпеки у Харківській області з поміткою «за закінченням строку зберігання».

Крім того, зі змісту вказаного поштового відправлення вбачається, що зазначене повідомлення було направлено саме на адресу, за якою позивач зареєстрований як субєкт господарювання, що підтверджується випискою з ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань (а.с. 18).

В свою чергу, позивачем не наведено жодної обставини та не надано жодних доказів, які б підтверджували неможливість отримання ним повідомлення про час і місце розгляду справи.

Відповідно до положень п. 27 Порядку № 1567, у разі неявки уповноваженої особи субєкта господарювання справа про порушення розглядається без її участі.

Оскаржувану постанову, винесену за результатами розгляду справи направлено позивачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення, про що свідчить Список згрупованих поштових відправлень № 91 від 05.01.2018 (а.с. 73-75), однак конверт з постановою повернуто на адресу Управління Укртрансбезпеки у Харківській області з поміткою «за закінченням строку зберігання».

Таким чином, суд вважає, що відповідач виконав свій обовязок щодо належного та своєчасного інформування позивача про час та місце розгляду страви, а тому мав обґрунтоване право проводити розгляд справи без участі позивача чи його представника.

Щодо твердження позивача про те, що відповідач не мав права застосовувати до нього штрафні санкції, оскільки він не є автомобільним перевізником вантажу в розумінні положень Закону України «Про автомобільний транспорт», а є лише власником транспортного засобу, який передає у строкове платне користування третім особам, суд зазначає наступне.

Статтею 1 Закону України «Про автомобільний транспорт» передбачено, що автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Відповідно до п. 7 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 1388 від 07.09.1998, власники транспортних засобів та особи, що експлуатують такі засоби на законних підставах, або їх представник зобовязані зареєструвати (перереєструвати) транспортні засоби протягом десяти діб після придбання (одержання) або митного оформлення, або тимчасового ввезення на територію України, або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів.

Враховуючи вищезазначені норми чинного законодавства, власник транспортного засобу в разі передачі транспортного засобу в тимчасове користування зобовязаний здійснити перереєстрацію такого транспортного засобу, а водій, здійснюючи перевезення вантажів зобовязаний надавати для перевірки не лише свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, але й документи, на підставі яких на законних підстава використовується транспортний засіб (договір оренди або тимчасове реєстраційний талон).

Крім того, згідно п. 27 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2007р. № 879, плата за проїзд автомобільними дорогами загального користування справляється з транспортних засобів вітчизняних та іноземних власників, у тому числі тих, що визначені у статті 5 Закону України «Про єдиний збір, який справляється у пунктах пропуску через державний кордон України», справляється у разі виявлення факту перевищення їх фактичних параметрів над параметрами, які враховувалися під час встановлення розміру єдиного збору в пунктах пропуску через державний кордон, де відсутні вагові комплекси, та з транспортних засобів, які виїжджають за межі України і на які в установленому порядку не отримано дозвіл на рух або не внесено плату за проїзд.

Тобто, з аналізу значених правових норм вбачається, що плата за проїзд автомобільними дорогами загального користування справляється з транспортних засобів саме власників.

Як вбачається з матеріалів справи, власником транспортного засобу марки DAF модель FT 95XF 480 реєстраційний номер НОМЕР_1 є позивач ОСОБА_3, про що свідчить свідоцтво про реєстрацію спеціалізованого вантажного сідлового тягача DAF модель FT 95XF 480 реєстраційний номер НОМЕР_1 серії СХМ №913994 (а.с. 64).

Під час судового розгляду справи позивачем надано до суду договір оренди автомобіля від 01.11.2017 року, укладений з ТОВ «Укрінформтрейд» (а.с. 17), проте, документів, що підтверджують реальне виконання вказаного договору, а саме: акт приймання-передачі транспортного засобу у користування, платіжні документи, що підтверджують факт внесення орендної плати за користування цим засобом та інші, до суду не надано.

Також, водієм зазначеного транспортного засобу під час проведення перевірки не надавались будь-які договори оренди або тимчасові реєстраційні талони. Також, представником відповідача у судовому засіданні підтверджено, що ніяких відомостей про знаходження транспортного засобу в тимчасовому користуванні у третіх осіб під час проведення перевірки водієм не зазначалось.

Крім того, згідно наданого договору оренди орендарем є ТОВ «Укрінформтрейд», єдиним засновником якого є саме позивач, про що зазначено у витягу з ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с. 76-83).

Суд зазначає, що відповідно до ст. 7 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» такий вид господарської діяльності як перевезення небезпечних вантажів автомобільним транспортом підлягає обовязковому ліцензуванню.

Відповідно до Переліку органів ліцензування, затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України від 05.08.2015 № 609, органом ліцензування за видом господарської діяльності «перевезення небезпечних вантажів автомобільним транспортом» є саме Укртрансбезпека.

Відповідно до п. 16. Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з перевезення пасажирів, небезпечних вантажів та небезпечних відходів автомобільним транспортом, міжнародних перевезень пасажирів та вантажів автомобільним транспортом, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 р. № 1001 (далі - Ліцензійні умови) Ліцензіат зобовязаний, окрім іншого, повідомляти у письмовій або електронній (із застосуванням цифрового підпису) формі органу ліцензування про всі зміни даних (у тому числі розширення, звуження), зазначених у документах, що додавалися до заяви на отримання ліцензії, протягом не пізніше ніж одного місяця з дня настання таких змін.

До такої інформації відповідно до п. 7 Ліцензійних умов, з поміж іншого, відноситься відомості про власні, орендовані, надані ліцензіату в кредит або лізинг транспортні засоби та завірені заявником копії свідоцтв про реєстрацію транспортних засобів та тимчасових реєстраційних талонів, якщо передбачено їх оформлення.

Згідно даних реєстру ліцензіатів (а.с. 84) ТОВ «Укрінформтрейд» має чинну ліцензію на такі види діяльності: міжнародні перевезення вантажів вантажними автомобілями (крім перевезення небезпечних вантажів); внутрішні перевезення небезпечних вантажів вантажними автомобілями, причепами та напівпричепами.

Відповідно до відомостей реєстру ліцензіатів щодо транспортних засобів, які використовуються ТОВ «Укрінформтрейд» (а.с. 85-87), серед транспортних засобів орендаря відсутні: тягач марки DAF модель FT 95XF 480 реєстраційний номер НОМЕР_1 та напівпричіп марки FRUEHAUF модель TF 34T реєстраційний номер НОМЕР_2.

Таким чином, до наданого позивачем договору оренди від 01.11.2017 року суд відноситься критично та не приймає в якості належного доказу знаходження вищезазначеного транспортного засобу в тимчасовому платному користуванні третьої особи.

Інших доказів знаходження вищезазначеного транспортного засобу в тимчасовому платному користуванні третьої особи або доказів неправомірності застосування відповідачем штрафних санкцій позивачем до суду не надано.

Отже, суд не погоджується з твердженням позивача про те, що відповідач не мав права застосовувати до нього штрафні санкції, оскільки він не є автомобільним перевізником вантажу, та вважає, що відповідачем правомірно та обґрунтовано застосовано до позивача адміністративно-господарський штраф за оскаржуваною постановою.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що винесені відповідачем розрахунок б/н від 24.11.2017р. плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування та постанова про застосування адміністративно - господарського штрафу № 022951 від 02.01.2018р., є правомірними та обґрунтованими.

Відповідно до ч. 1. ч. 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Позивачем не доведено належними доказами протиправності та відсутність у відповідача підстав, порушення ним вимог чинного законодавства, при винесенні оскаржуваної постанови про застосування адміністративно - господарського штрафу № 022951 від 02.01.2018р. та розрахунку б/н від 24.11.2017р. плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування.

В свою чергу, відповідачем було доведено належними доказами правомірність прийнятої постанови та розрахунку, які є предметом розгляду даної справи.

Таким чином, суд погоджується з обґрунтованістю прийнятої постанови про застосування адміністративно - господарського штрафу № 022951 від 02.01.2018р. та розрахунку б/н від 24.11.2017р. плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, та, з огляду на встановлені в ході розгляду справи обставини та досліджені докази, приходить до висновку, що оскаржувані рішення прийняті у відповідності до вимог ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а позовні вимоги позивача щодо скасування цих рішень є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 2, 6-11, 14, 77, 205, 243-246, 250, 255, 295, 297 КАС України, суд,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Державної служби України з безпеки на транспорті, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Товариство з обмеженою відповідальністю "Укрінформтрейд", про визнання протиправними та скасування постанови та розрахунку - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через Харківський окружний адміністративний суд до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи, як передбачено п.15 Перехідних положень КАС України; після початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи - безпосередньо до Харківського апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 24 жовтня 2018 року.

Суддя Заічко О.В.