Справа № 826/10023/17
Суддя: Гончарова І.А.
Дата ухвалення: 2018-10-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

11 жовтня 2018 року

Київ

справа №826/10023/17

адміністративне провадження №К/9901/62593/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Гончарової І.А.,

суддів: Олендера І.Я., Ханової Р.Ф.,

перевіривши матеріали касаційної скарги Головного управління ДФС у м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 01.03.2018 та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 04.09.2018 у справі №826/10023/17 за позовом ОСОБА_2 до Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправним скасування податкового повідомлення - рішення,

УСТАНОВИВ:

На адресу Верховного Суду надішла касаційна скарга Головного управління ДФС у м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 01.03.2018 та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 04.09.2018.

Як вбачається з судового рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 01.03.2018, у серпні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправним скасування податкового повідомлення - рішення від 28.04.2017 року №2.

Вирішуючи вказаний спір, суди попередніх інстанцій встановили, що ОСОБА_2 є фізичною особою-підприємцем згідно свідоцтва серії НОМЕР_1 від 17.04.2012 року, а також платником єдиного податку з 01.05.2012 року згідно свідоцтва серії НОМЕР_2 від 19.04.2012 року.

Згідно договору дарування нежитлових приміщень від 21.10.2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Степаненком Д.В. та зареєстрованого у реєстрі за №1205, ОСОБА_4 (обдаровуваний) набув у власність від ОСОБА_5 (дарувальник) нежитлові приміщення з АДРЕСА_1

Головним управлінням ДФС у м. Києві направлено позивачу податкове повідомлення-рішення форми «Ф» від 28.04.2017 року №2,яким останньому визначено суму податкового зобов'язання за платежем земельний податок з фізичних осіб в сумі 2 755,58 грн.

На підставі встановлених вище обставин, суди попередніх інстанцій, здійснивши системний аналіз приписів ст. ст. 14, 269, 270, 271, 286, 287 Податкового Кодексу України, ст. 120, 125, 126, 206 Земельного Кодексу України, ст. ст. 377, 378 Цивільного Кодексу України та з урахуванням правових позицій Верховного Суду України, дійщли висновку, що оскільки жодних даних державного земельного кадастру щодо земельної ділянки, на якій розташоване належне позивачу нежитлове приміщення, контролюючим органом не надано, то підстав для винесення оскаржуваного податкового повідомлення-рішення у Відповідача не було.

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 01.03.2018, залишеним без змін постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 04.09.2018, позов задоволено повністю.

Головне управління ДФС у м. Києві, не погодившись з судовими рішеннями, звернулося до суду з касаційною скаргою на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 01.03.2018 та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 04.09.2018 у справі №826/10023/17, в якій просить скасувати оскаржувані рішення та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

Перевіривши матеріали касаційної скарги, суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, виходячи з наступного.

Згідно з частиною першою статті 13 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції від 03.10.2017) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції від 03.10.2017) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Аналіз наведеного законодавства дозволяє зазначити про те, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку лише у визначених законом випадках.

Відповідно до частини третьої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до пункту 2 частини п'ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції від 03.10.2017) не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Відповідно до пункту 6 частини шостої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо оскарження рішення суб'єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з пунктом 24 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб - розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Станом на 01.01.2018 прожитковий мінімум для працездатних осіб становить 1762 гривень (стаття 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2018 рік" від 07.12.2017 № 2246-VIII).

Враховуючи викладене, справи щодо оскарження рішення суб'єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що не перевищує 176200 грн., відносяться до категорії справ незначної складності (за винятком випадків, передбачених пунктом 2 частини п'ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України).

З матеріалів касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень вбачається, що предметом позову у справі №826/10023/17 є вимога про скасування скасування податкового повідомлення - рішення від 28.04.2017 року №2, якими відповідачу визначено суму податкового зобов'язання за платежем земельний податок з фізичних осіб в сумі 2 755,58 грн.

Отже, рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 01.03.2018 та постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 04.09.2018 у справі №826/10023/17 щодо оскарження податкового повідомлення-рішення від 28.04.2017 №2 не підлягає касаційному оскарженню.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про необхідність відмовити у відкритті касаційного провадження.

Керуючись статтею 333 Кодексу адміністративного судочинства України, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною Головного управління ДФС у м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 01.03.2018 та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 04.09.2018 у справі №826/10023/17.

Надіслати особі, яка подала касаційну скаргу, копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач І. А. Гончарова

Судді І. Я. Олендер

Р. Ф. Ханова