Справа № 199/4442/17(2-а/199/174/17)
Суддя: Мельник В.В.
Дата ухвалення: 2018-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а їн и

24 жовтня 2018 року м. Дніпросправа № 199/4442/17(2-а/199/174/17)

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючий суддя Мельник В.В. (доповідач),

судді: Чепурнов Д.В., Сафронова С.В.,

за участю секретаря судового засідання

Царьової Н.П.

розглянувши у відкритому

судовому засіданні в м. Дніпрі

апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції

на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 12 вересня 2017 року (головуючий суддя - Якименко Л.Г.) в адміністративній справі

за позовом ОСОБА_2

до 1) Інспектора роти № 8 батальйону № 3 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Андрусика Бориса Олександровича

2) Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції

про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 (далі - Позивач, ОСОБА_2.) звернувся до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до Інспектора роти №8 батальйону №3 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Андрусика Бориса Олександровича (далі - Відповідач-1), Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції (Відповідач-2), в якому просив:

- скасувати постанову серії ЕАА №110958 від 13 червня 2017 року у справі про адміністративне правопорушення;

- закрити провадження по адміністративній справі за відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення.

Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 15 серпня 2017 року відкрито провадження по справі 199/4442/17 (2-а/199/174/17).

В обґрунтування заявлених вимог Позивач посилається на те, що 13.06.2017 року Інспектором роти №8 батальйону №3 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції Андрусиком Борисом Олександровичем винесено постанову серії ЕАА №110958, згідно з якою Позивач під час керування автомобілем DAEWOO NEXIA, державний номер НОМЕР_1, рухаючись по вул. Гоголя у місті Дніпрі на перехресті з вул. Чернишевського порушив вимоги знаку 4.2 «рух праворуч» ПДР і поїхав прямо, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП. ОСОБА_2 вважає винесену постанову незаконною та прийнятою з порушеннями чинного законодавства, оскільки зміст постанови не відповідає вимогам встановленим ст.ст. 283, 284 КУпАП, та дійсним обставинам справи, зокрема не зазначені докази, що доводять вчинення особою адміністративного правопорушення, тому просив суд скасувати постанову серії ЕАА №110958 від 13 червня 2017 року.

Постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 12 вересня 2017 року у справі 199/4442/17 (2-а/199/174/17) адміністративний позов ОСОБА_2 до Відповідача-1, Відповідача-2 щодо скасування постанови серії ЕАА №110958 від 13 червня 2017 року у справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження по адміністративній справі - задоволено.

Постанова суду першої інстанції обґрунтована тим, що Відповідачем жодними належними та допустимими доказами не доведено правомірність прийняття оскаржуваної постанови, оскільки вина Позивача по порушенню Правил дорожнього руху нічим не підтверджується.

Відповідач-2 не погодившись з рішенням суду першої інстанції, оскаржив його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі заявник, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити

у повному обсязі. Вимоги апеляційної скарги мотивовано тим, що судом першої інстанції не досліджено в повному обсязі наданих Відповідачем доказів, які є достовірними, вичерпними, належними та допустимими доказами вчинення Позивачем правопорушення.

Позивачем відзив на апеляційну скаргу не подано.

Учасники справи, які були належним чином сповіщені про місце, дату та час розгляду справи в судове засідання своїх представників не направили, про причини їх неявки суд не сповістили.

За таких обставин, колегія суддів ухвалила розглянути справу без участі представників учасників справи та без фіксування судового засідання технічними засобами у відповідності до ч. 4 ст. 229, ч. 2 ст. 313 КАС України.

Проаналізувавши вимоги та підстави апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи в їх сукупності, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, перевіривши правову оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що відсутні підстави для скасування судового рішення, а апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що 13 червня 2017 року Відповідачем-1 винесено постанову серії ЕАА №110958 про притягнення до адміністративної відповідальності Позивача за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП у зв'язку з порушенням п. 4.2 ПДР України та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255,00 грн.

Винесення оскаржуваної постанови мотивовано тим, що ОСОБА_2 13 червня 2017 року під час керування автомобілем DAEWOO NEXIA, державний номер НОМЕР_1, рухаючись по вул. Гоголя у місті Дніпрі на перехресті з вул. Чернишевського порушив вимоги знаку 4.2 «рух праворуч» ПДР і поїхав прямо, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП

Оскарження правомірності винесеного суб'єктом владних повноважень рішення у формі постанови від 13 червня 2017 року є предметом судового розгляду в даній справі.

Надаючи правову оцінку діям суб'єкта владних повноважень, колегія суддів виходить з наступного.

Спірні правовідносини, що виникли між сторонами по справі врегульовано нормами Кодексу адміністративного судочинства України від 06.07.2005 року № 2747-IV, Кодексу України про адміністративні правопорушення від 07.12.1984 року №80731-X, Закону України "Про дорожній рух" від 30.06.1993 року № 3353-XII, Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" від 01.07.2004 року № 1961-IV, Закону України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 року № 580-VIII, Постанови Кабінету Міністрів України "Про Правила дорожнього руху" від 10.10.2001 року №1306.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Частиною першою статті 122 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Відповідно до п.п. 8.1 п. 8 Правил дорожнього руху регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

Статтею 245 КУпАП визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з п.1 ст. 247 КУпАП, обов'язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішенні справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функцію фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Так, Відповідачем-2 було надано до суду першої інстанції відеозапис подій 13 червня 2017 року на перехресті вул. Гоголя з вул. Чернишевського (а.с. 17).

Колегія суддів, переглянувши вказаний відеозапис, погоджується з висновками суду першої інстанції стосовно того, що з відеозапису "video_2017-08-07_14-22-22" (часове позначення 00:01:08), наданого Відповідачем до суду першої інстанції, не вбачається за можливе достовірно встановити, що ОСОБА_2 дійсно було вчинено адміністративне правопорушення, оскільки безпосередньо факту проїзду автомобілем НОМЕР_1 перехрестя вул. Гоголя із вул. Чернишевського із порушенням п. 4.2 ПДР не встановлено. Крім того, з незрозумілих причин, відеозапис переривається після фіксації правопорушення і не містить можливості встановити факт зупинки саме даного автомобіля, його номерних знаків чи інших ознак автомобіля для його ідентифікації з тим, на якому було вчинено правопорушення. Інші відеозаписи, надані Відповідачем, підтверджують лише факт зупинення автомобіля і спілкування з водієм.

Приймаючи рішення по суті заявлених апеляційних вимог, колегія суддів також бере до уваги той факт, що постанова серії ЕАА №110958 від 13 червня 2018 року не містить зазначення про докази, які стали підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності, що мають бути зазначені в п. 8 Постанови.

Згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов'язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

За даних обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції під час розгляду даної справи об'єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, застосував до правовідносин, які виникли між сторонами у справі, норми права які регулюють саме ці правовідносини, зроблені судом першої інстанції висновки відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються належними письмовими доказами, які зібрані та досліджені судом у судовому засіданні під час розгляду даної адміністративної справи, рішення суду першої інстанції у даній справі про задоволення адміністративного позову прийнято без порушення норм процесуального та матеріального права, і тому постанову Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 12 вересня 2017 року у справі №199/4442/17(2-а/199/174/17) необхідно залишити без змін.

Доводи апеляційної скарги Відповідача спростовуються дослідженими у справі доказами і не можуть бути підставою для скасування постанови суду, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 243, 310, 316, 321, 322 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції - залишити без задоволення.

Постанову Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 12 вересня 2017 року у справі №199/4442/17(2-а/199/174/17) - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та, відповідно до ч. 3 ст. 272 Кодексу адміністративного судочинства України, касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя В.В. Мельник

суддя Д.В. Чепурнов

суддя С.В. Сафронова