Справа № 462/2258/18
Суддя: Городецька Л. М.
Дата ухвалення: 2018-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 462/2258/18
Провадження №2-а/461/271/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2018 року Галицький районний суд м. Львова у складі:

головуючого - судді Городецької Л.М.,

з участю: секретаря судового засідання Чорненької К.М.,

позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові у порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Львівської митниці Державної фіскальної служби України про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про порушення митних правил,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ЛМ ДФС про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про порушення митних правил, мотивуючи свої позовні вимоги наступним.Оскаржуваною постановою її було визнано винною у вчиненні порушення митних правил, передбачених ч.3 ст.470 МК України та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 8500 грн. Вважає постанову незаконною та необґрунтованою з огляду на те, що працівниками митниці не врахованого усіх фактичних обставин справи, зокрема те, що вона не була за кермом автомобіля марки «OPEL ASTRA», реєстраційний номер НОМЕР_2, а перетинала на ньому кордон України 16.12.2017 року у якості пасажира. Стверджує, що чоловік на ім'я ОСОБА_2 обдурив її, адже вони заздалегідь домовилися що вона лише перетне з ним кордон на території Румунії і повернеться в Україну. Однак, працівники митниці не взяли до уваги її пояснень та не з'ясували усіх обставин справи. Просить суд скасувати постанову про порушення митних правил №1622/20900/18 ввід 10.04.2018 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності в частині накладення стягнення; зобов'язати орган досудового розслідування розпочати досудове слідство, щодо шахрайських дій вчинений ОСОБА_2 відносно неї.

Ухвалою Галицького районного суду м.Львова від 11 травня 2018 року відкрито провадження у справі.

У судовому засіданні позивач підтримла позовні вимоги надавши пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. Однак у відзиві на позов (а.с.26-29) висловив своє ставлення до позову.

З урахуванням ч.1 ст.205 Кодексу адміністративного судочинства України неявка представника відповідача справи не перешкоджає розгляду справи по суті.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що постановою державного інспектора ВМО №4 м/п «Рава-Руська» Львівської митниці ДФС Стахович Андрія Станіславовича від 10 березня 2018 року у справі про порушення митних правил №1622/20900/18 (а.с.5-6) ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч.3 ст.470 МК України та накладено на неї стягнення у виді штрафу розміром п'ятсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на суму 8 500 грн.

Справи про порушення митних правил, передбачені ст.470 МК України, розглядаються митними органами, що передбачено ч.1 ст.522 МК України.

Оскаржуваною постановою встановлено, що 10.03.2018 року близько 06 год. 10 хв. в зону митного контролю ПАПП «Рава-Руська» Львівської митниці ДФС, смугою руху «зелений коридор» в'їхав автомобіль марки «Mercedes-Benz 216», реєстраційний номер НОМЕР_1 у якому в якості пасажира поверталася з приватної поїздки з Республіки Польща до України ОСОБА_1.

В ході митного контролю вказаного транспортного засобу в ПІК «Інспектор» було встановлено, що 16.12.2017 року ОСОБА_1 ввезла транспортний засіб особистого користування на митну територію України у митному режимі «Транзит» смугою руху «зелений коридор» через п/п «Солотвино-Сігету Мармацієй» Закарпатської митниці ДФС автомобіль марки «OPEL ASTRA», реєстраційний номер НОМЕР_2 (постійно зареєстрований у РП), VIN: НОМЕР_3.

Об'єктивною стороною порушення митних правил, передбаченого ч.3 ст.470 МК України є, зокрема, перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб.

Частиною 1 ст.381 МК України встановлено, що громадянам дозволяється ввозити транспортні засоби особистого користування з метою транзиту через митну територію України за умови їх письмового декларування в порядку, передбаченому для громадян, та внесення на рахунок митного органу, що здійснив пропуск таких транспортних засобів на митну територію України, грошової застави в розмірі митних платежів, що підлягають сплаті при ввезенні таких транспортних засобів на митну територію України з метою вільного обігу. Зазначені вимоги не поширюються на транспортні засоби, постійно зареєстровані у відповідних реєстраційних органах іноземної держави, що підтверджується відповідним документом.

Главою 55 Розділу ХІІ МК України передбачено, що переміщення громадянином-резидентом транспортного засобу, постійно зареєстрованого у відповідних реєстраційних органах іноземної держави, у будь-який інший митний режим ніж транзит супроводжується обов'язковим письмовим декларуванням цього транспортного засобу, виконанням інших митних формальностей, передбачених МК України (письмового зобов'язання про зворотне вивезення, застосування заходів гарантування тощо).

У відповідності до ст. 95 МК України для автомобільного транспорту встановлено строк транзитного перевезення в десять діб, а у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - п'ять діб.

Частина 3 статті 470 МК України передбачає настання адміністративної відповідальності за перевищення встановленого статтею 95 цього кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу органу доходів і зборів.

У судовому засіданні позивачка вказала, що 16.12.2017 року вона не була за кермом автомобіля марки «OPEL ASTRA», реєстраційний номер НОМЕР_2, а перетинала на ньому кордон України у якості пасажира.

Закріплений у ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 2 ст. 73 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

За правилами, встановленими ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Однак, у матеріалах справи відсутні будь-які належні докази, що свідчили б про обставини повідомлені ОСОБА_1

Статтями 90 та 93 МК України визначено що товари, транспортні засоби комерційного призначення, що переміщуються у митному режимі транзиту, перебувають під митним контролем і повинні бути доставленими у митний орган призначення до закінчення строку, визначеного ст.95 МК України.

Згідно норм п.57 ч.1 ст.4 МК України товари - будь-які рухомі речі, у т.ч. ті, на які законом поширено режим нерухомої речі (крім транспортних засобів комерційного призначення).

У відповідності до ст.95 МК України, для автомобільного транспорту встановлено строк їх транзитного перевезення в десять діб, а у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - п'ять діб. Згідно із нормами 4.2 ст.95 МК України до строків зазначених у ч. 1 даної статті, не включається час дії обставин, зазначених у ст.192 МК України.

З огляду на викладене, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова винесена уповноваженою особою, у відповідності до норм чинного законодавства, підстав для її скасування немає, а отже у задоволенні позову слід відмовити за безпідставністю.

Крім того, позовна вимога про зобов'язання органу досудового розслідування розпочати досудове слідство, щодо шахрайських дій вчинений ОСОБА_2 відносно ОСОБА_1 до задоволення у порядку адміністративного судочинства не підлягає, оскільки у суду відсутні правові підстави для вчинення таких дій, адже порядок досудового розслідування регулюється Розділом III Глави 19 КПК України.

Керуючись ст.ст. 6, 9, 10, 242-246, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, ст.ст. 4, 95, 110, 381, 470, 522, Главою 55 Розділу ХІІ МК України, суд

в и р і ш и в :

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 (адреса місця проживання: АДРЕСА_1) до Львівської митниці Державної фіскальної служби України (юридична адреса: м.Львів, вул.Костюшка, 1) про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про порушення митних правил, відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення (складення).

Рішення складено 22.10.2018 року

Суддя Л.М.Городецька