Справа № 826/10499/16
Суддя: Пасічник С.С.
Дата ухвалення: 2018-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

24 жовтня 2018 року

Київ

справа №826/10499/16

адміністративне провадження №К/9901/36326/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Пасічник С.С.,

суддів: Васильєвої І.А., Юрченко В.П.,

за участю секретаря судового засідання Лопушенко О.В.,

представника позивача Кукси Н.І.,

представників відповідача Бикова В.А., Денисенко О.Е.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за касаційною скаргою Головного управління ДФС у м.Києві на постанову Окружного адміністративного суду м.Києва у складі головуючого судді Келеберди В.І. від 15 листопада 2016 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду у складі колегії суддів: головуючого судді Мєзєнцева Є.І., суддів: Файдюка В.В., Чаку Є.В. від 30 січня 2017 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Єврокон Україна» до Головного управління ДФС у м.Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

1. У липні 2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Єврокон Україна» (далі - позивач/Товариство) звернулось до суду з позовом до Головного управління ДФС у м.Києві (далі - відповідач) про скасування податкових повідомлень-рішень від 12 травня 2016 року №, №.

2. Позовні вимоги мотивовані тим, що податкові повідомлення-рішення прийнято з порушенням вимог чинного законодавства України, оскільки висновки податкового органу щодо нереальності господарських операцій між позивачем та його контрагентом ТОВ «Будівельна компанія «Єврофасп» на підставі договорів підряду є припущеннями, що не мають підтвердження належними доказами.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

3. Постановою Окружного адміністративного суду м.Києва від 15 листопада 2016 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 30 січня 2017 року, позов задоволено. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення ГУ ДФС у м.Києві від 12 травня 2016 року №, №.

4. Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що правовідносини між позивачем та його контрагентом мали реальний характер, підтверджені належними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку, при цьому відповідачем не надано доказів, що підтверджують порушення позивачем вимог податкового законодавства.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

5. Не погодившись із рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, відповідач подав касаційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення судів попередніх інстанцій скасувати та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову.

6. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 22 березня 2017 року відкрито касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою.

7. В подальшому справа передана до Верховного Суду як суду касаційної інстанції в адміністративних справах відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу VІІ «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України й протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Касаційного адміністративного суду у складі Верховного суду визначено колегію суддів для розгляду касаційної скарги у складі судді-доповідача Пасічник С.С., суддів Васильєвої І.А., Юрченко В.П.

8. Касаційний розгляд справи проведено в судовому засіданні відповідно до статті 344 Кодексу адміністративного судочинства України.

9. В судовому засіданні представники відповідача підтримали обґрунтування та вимоги касаційної скарги, просили їх задовольнити; представник позивача проти доводів та вимог касаційної скарги заперечив, вважаючи їх безпідставними, а рішення судів попередніх інстанцій, які він просить залишити без змін, - обґрунтованими та законними.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

10. Судами попередніх інстанцій встановлено, що підставою для збільшення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість та зменшення суми від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток згідно із оспорюваними податковими повідомленнями-рішеннями стали висновки контролюючого органу, викладені у акті від 26 квітня 2016 року №72/26-15-14-04-05/32302931 документальної позапланової виїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «Єврокон Україна» з питань дотримання вимог податкового законодавства під час здійснення фінансово-господарських взаємовідносин з Товариством з обмеженою відповідальністю «Будівельна Компанія «Єврофасп» за період з 01 жовтня 2015 року по 31 жовтня 2015 року, у якому встановлено порушення: - пункту 44.2 статті 44, статті 134 Податкового кодексу України, частин 1, 2 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», що призвело до завищення від'ємного значення об'єкта оподаткування з податку на прибуток за 2015 рік на загальну суму 1 014 000, 00 грн.; - пункту 44.1 статті 44, пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України, в результаті чого встановлено заниження податку на додану вартість за жовтень 2015, що підлягає сплаті до бюджету, на загальну суму 202 800, 00 грн.

В обґрунтування своїх висновків контролюючий орган посилається на аналіз інформації баз ДФС, відповідно до якого встановлено відсутність у ТОВ «Будівельна Компанія «Єврофасп» адміністративно-господарських можливостей для виконання господарських зобов'язань, що виникли на підставі укладених угод (основних фондів, виробничих потужностей, трудових ресурсів), а отже і ділової мети у здійсненні спірних операцій та наміру реального створення правових наслідків. При цьому вказує на ненадання до перевірки позивачем документів, що підтверджують оплату за виконані роботи, оборотно-сальдової відомості по рахунку 631 за жовтень 2015 року, актів прийому-передачі проектної документації та саму проектну документацію для ТОВ «Будівельна Компанія «Єврофасп».

На підставі акта перевірки податковим органом прийнято податкові повідомлення-рішення від 12 травня 2016 року: - №, яким позивачу зменшено суму від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток у розмірі 1 014 000, 00 грн.; - №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем «податок на додану вартість з вироблених в Україні товарів (робіт, послуг)» в загальному розмірі 304 200, 00грн. (з яких за основним платежем 202 800, 00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями в сумі 101 400, 00 грн.).

Як встановлено судами попередніх інстанцій, між ТОВ «Єврокон Україна» (замовник) та ТОВ «Будівельна Компанія «Єврофасп» (підрядник) укладено договір від 15 вересня 2015 року №1509-14/46 про виконання підрядних робіт, за умовами якого підрядник зобов'язується власними та залученими силами виконати підрядні роботи по кладці зовнішніх та внутрішніх стін на об'єкті будівництва, що розташований в м.Києві, по пр. І.Лепсе, 6ж, а замовник зобов'язується прийняти та оплатити роботи на умовах, визначених договором.

Також між ТОВ «Єврокон Україна» (замовник) та ТОВ «Будівельна Компанія «Єврофасп» (підрядник) укладено договір від 28 вересня 2015 року №15-2809 про виконання підрядних робіт, за умовами якого підрядник зобов'язується власними та залученими силами виконати підрядні роботи по влаштуванню монолітного каркасу паркінгу (влаштування вертикальних та горизонтальних конструкцій) та роботи по кладці зовнішніх та внутрішніх стін на об'єкті будівництва, що розташований в м.Києві, по пр. І Лепсе, 6ж, а замовник зобов'язується прийняти та оплатити роботи на умовах, визначених договором.

На підтвердження виконання сторонами умов укладених договорів підряду ТОВ «Єврокон Україна» надані: акт виконання робіт №1 від 30 жовтня 2015 року, довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрат за жовтень 2015 року, акт виконання робіт №1 від 30 жовтня 2015 року та довідка про вартість робіт виконаних будівельних робіт та витрат за жовтень 2015 року.

ТОВ «Будівельна компанія «Єврофасп» виписала на адресу ТОВ «Єврокон Україна» податкові накладні від 30 жовтня 2015 року №3006, №3005, які відображені позивачем в реєстрі отриманих податкових накладних та включені до Єдиного реєстру податкових накладних.

На час укладання та виконання зазначених правочинів ТОВ «Будівельна Компанія «Єврофасп» мало ліцензію, видану Державною архітектурно-будівельною інспекцією України серії АЕ№639156 від 04 березня 2015 року.

Виконані ТОВ «Будівельна компанія «Єврофасп» роботи були реалізовані позивачем ТОВ «Діамант Центр» згідно із договором генерального підряду на виконання будівельних робіт від 08 вересня 2014 року №02.14.046 та актами прийому виконаних будівельних робіт від 30 вересня 2015 року №160 та від 30 жовтня 2015 року №193.

ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

11. Аргументуючи касаційну скаргу, відповідач посилається на неповне з'ясування судами попередніх інстанцій усіх обставин у справі, що призвело до помилкових висновків щодо реальності господарських операцій, оскільки суди не зважили на обставину відсутності у контрагента позивача дозволів на виконання робіт підвищеної небезпеки та на експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки, а також інші висновки акта перевірки, які в сукупності були обґрунтованою підставою для прийняття податкових повідомлень-рішень.

11.1 У письмовому відзиві на касаційну скаргу позивач, заперечуючи проти її вимог, послався на те, що операції між позивачем та його контрагентом фактично проведені та документально оформлені, Товариством дотримано передбачені Податковим кодексом України умови для формування від'ємного значення фінансового результату (витрат), що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування, та податкового кредиту, у зв'язку з чим, на його думку, відсутні підстави для прийняття спірних податкових повідомлень - рішень.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

12. Податковий кодекс України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин):

12.1. Пункт 44.1 статті 44.

Для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

У випадках, передбачених статтею 216 Цивільного кодексу України, платники податків мають право вносити відповідні зміни до податкової звітності у порядку, визначеному статтею 50 цього Кодексу.

12.2. Пункт 44.2 статті 44.

Для обрахунку об'єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.

12.3. Підпункт 134.1.1 пункту 134.1 статті 134.

Об'єктом оподаткування є: прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього розділу.

Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом збільшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається: зменшення від'ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку); збільшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).

Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом зменшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається: збільшення від'ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку); зменшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).

12.4. Пункт 135.1 статті 135.

Базою оподаткування є грошове вираження об'єкту оподаткування, визначеного згідно із статтею 134 цього Кодексу з урахуванням положень цього Кодексу.

12.4. Пункт 198.1 статті 198.

До податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

12.5. Пункт 198.2 статті 198.

Датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

12.6. Пункт 198.3 статті 198.

Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті.

12.7. Пункт 198.6 статті 198.

Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

13. Закон України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»:

13.1. Стаття 1.

13.1.1. Господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

13.1.2. Первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

13.2. Частина перша статті 9.

Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

14. Господарські операції, які зумовлюють наслідки у вигляді виникнення у покупця права на формування податкових вигод, мають бути фактично здійсненими та підтвердженими належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами, які зазвичай супроводжують операції певного виду й відображають реальність таких операцій, та спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

15. Недоведеність наявності вказаних умов позбавляє первинні документи юридичної значимості для цілей формування податкових вигод, а покупця - права на їх формування та відображення у бухгалтерському та податковому обліку.

16. Про необґрунтованість податкової вигоди можуть свідчити також підтверджені доказами доводи податкового органу, зокрема про наявність таких обставин: неможливість реального здійснення платником податків зазначених операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна або обсягу матеріальних ресурсів, економічно необхідних для виробництва товарів, виконання робіт або послуг, нездійснення особою, яка значиться виробником товару, підприємницької діяльності; відсутність необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності у зв'язку з відсутністю управлінського або технічного персоналу, основних коштів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів; облік для цілей оподаткування тільки тих господарських операцій, які безпосередньо пов'язані з виникненням податкової вигоди, якщо для такого виду діяльності також потрібне здійснення й облік інших господарських операцій; здійснення операцій з товаром, що не вироблявся або не міг бути вироблений в обсязі, зазначеному платником податків у документах обліку; відсутність первинних документів обліку.

17. Відповідно до вимог статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції, чинній на час вирішення спору судом першої інстанції) в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

18. У разі надання контролюючим органом доказів, які в сукупності з іншими доказами у справі свідчать, що документи, на підставі яких платник податків задекларував податкові зобов'язання, містять інформацію, що не відповідає дійсності, платник податків має спростовувати ці доводи. Наведене випливає зі змісту частини першої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції до 15 грудня 2017 року), в силу яких кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Оцінка доводів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанцій

19. Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права (частина перша статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України).

20. Вирішуючи спір по суті позовних вимог, суди попередніх інстанцій виходили з того, що наявні у справі первинні документи, надані позивачем, спростовують позицію контролюючого органу щодо нереальності надання позивачу його контрагентом - ТОВ «Будівельна компанія «Єврофасп» послуг з виконання підрядних будівельних робіт.

21. Проте Верховний Суд не погоджується з висновками судів попередніх інстанцій та вважає їх передчасними й такими, що зроблені з неповним з'ясуванням всіх обставин у справі.

22. У даному випадку, обставиною, що зумовила контролюючий орган дійти висновку про неможливість виконання контрагентом позивача підрядних робіт, стала відсутність у останнього трудових та матеріалах ресурсів, необхідних для виконання зобов'язань за договорами, укладеними із позивачем.

23. Разом з тим, враховуючи специфіку та особливості спірних операцій (підрядні роботи по кладці зовнішніх та внутрішніх стін на об'єкті будівництва, влаштуванню монолітного каркасу паркінгу), під час судового розгляду справи залишилися недослідженими і нез'ясованими обставини щодо наявності у ТОВ «Будівельна компанія «Єврофасп» власних або орендованих машин, механізмів, устаткування, обладнання, інструменту, наявності у нього трудових ресурсів, які зазвичай необхідні для виконання таких робіт, враховуючи їх характер та обумовлені обсяги. В матеріалах справи такі відомості відсутні.

24. Тобто при вирішенні даного спору суди обмежилися перевіркою формального дотримання платником податкового законодавства без надання будь-якої правової оцінки доводам відповідача про відсутність у контрагента позивача об'єктивної можливості виконати підрядні роботи у задекларованих обсягах в силу браку необхідних ресурсів.

25. Так, податкове законодавство не ставить право платника на витрати та податковий кредит в залежність від того, за рахунок яких ресурсів (власних або залучених) здійснюється контрагентом виконання договору, разом з тим, суди першої та апеляційної інстанцій повинні перевірити повідомлені контролюючим органом фактичні обставини, що ставлять під сумнів реальний характер надання послуг по виконанню підрядних робіт, та надати їм належну оцінку, оскільки останні стосуються безпосередньо предмету доказування у межах спірних відносин і мають істотне значення для вирішення даного спору.

26. Також, враховуючи, що до перевірки позивачем не було надано доказів здійснення розрахунків із контрагентом, судами не перевірено обставин фактичної оплати позивачем обумовлених угодами із ТОВ «Будівельна компанія «Єврофасп» робіт й, відповідно, не встановлено наявності чи відсутності відповідних передумов, які у відповідності до положень ПК України дають підстави для формування податкових вигод.

27. Ухилення судів від перевірки та надання правової оцінки обставин справи, що входять до предмета доказування у справі, свідчить про недотримання судами вимог процесуального закону щодо всебічного, повного та об'єктивного дослідження усіх обставин справи, у тому числі з виявленням та витребуванням доказів з власної ініціативи, та вимагає скасування прийнятих у справі судових рішень з направленням останньої на новий розгляд до суду першої інстанції для усунення вказаних недоліків шляхом дослідження усіх обставин у справі.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

28. За змістом частини четвертої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з'ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

29. Відповідно до частини першої статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

30. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частина друга статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України).

31. Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України).

32. Докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом (частина третя статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України).

33. Згідно із частинами першою-третьою статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

34. Оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій вказаним вимогам не відповідають, оскільки судами не з'ясовано обставини справи, що мають значення для правильного її вирішення.

35. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 349 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду.

36. За правилами пункту 1 частини другої статті 353 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази.

37. Враховуючи, що допущені судами першої та апеляційної інстанцій порушення норм процесуального права не можуть бути усунуті судом касаційної інстанції, який процесуальним законом позбавлений можливості досліджувати докази і встановлювати нові обставини, судові рішення на підставі статті 353 Кодексу адміністративного судочинства України підлягають скасуванню, а справа - направленню на новий розгляд до суду першої інстанції.

38. Під час нового розгляду справи необхідно врахувати викладене, всебічно і повно з'ясувати всі фактичні обставини справи з перевіркою їх належними та допустимими доказами та прийняти обґрунтоване і законне судове рішення.

Керуючись статтями 341, 344, 349, 353, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Головного управління ДФС у м.Києві задовольнити частково.

Постанову Окружного адміністративного суду м.Києва від 15 листопада 2016 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 30 січня 2017 року у справі №826/10499/16 скасувати, а справу направити до суду першої інстанції на новий розгляд.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття і оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

С.С. Пасічник

І.А. Васильєва

В.П. Юрченко ,

Судді Верховного Суду