Справа № 810/4363/18
Суддя: Виноградова О.І.
Дата ухвалення: 2018-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 жовтня 2018 року справа № 810/4363/18

Суддя Київського окружного адміністративного суду Виноградова О.І., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Пухівської сільської ради Броварського району про визнання протиправними дій та бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:
22 серпня 2018 р. до Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач) з позовом до Пухівської сільської ради Броварського району (далі - відповідач) про:

- визнання протиправними дій відповідача щодо ненадання повної та достовірної інформації на п.п. 1, 2 інформаційних запитів від 26 червня 2018 р. № 30 та 14 березня 2018 р. № 54 протиправними;

- визнання бездіяльності відповідача щодо ненадання відповіді на п. 3 інформаційних запитів від 26 червня 2018 р. № 30 та 14 березня 2018 р. № 54 протиправною;

- зобов`язання відповідача надати позивачу запитувану публічну інформацію відповідно за запитами від 26 червня 2018 р. № 30 та 14 березня 2018 р. № 54 в повному обсязі (а.с. 2-4).

Ухвалою судді Київського окружного адміністративного суду від 22 серпня 2018 р. відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, а ухвалою названого суду від 27 вересня 2018 р. закрито підготовче провадження у справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідачем як розпорядником інформації не було надано позивачу повну відповідь на п. 1,2 запитів позивача та взагалі не було надано жодної відповіді на п. 3 запитів позивача, чим допустив протиправну бездіяльність (а.с. 2-4).

Відповідач правом подати відзив на позовну заяву не скористався, у судові засідання не з`являвся, про причини неявки суд не повідомляв. Про дату, час та місце судових засідань повідомлявся належним чином.

27 вересня 2018 р. позивач подав до суду клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Згідно з вимогами ч. 9 ст 205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи, що матеріали справи в достатній мірі характеризують взаємовідносини сторін, відсутність перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, потреби у заслуховуванні свідків чи експерта, суд вирішив розгляд справи здійснювати у порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

26 лютого 2018 р. позивач звернувся до відповідача з інформаційним запитом, у якому просив надати йому інформацію:

- про кількість учасників АТО, які зареєстровані або проживають в с. Пухівка;

- про кількість учасників АТО, які отримали земельні ділянки саме на зарезервованій для громадського центру земельній ділянці площею 25 га між вул. Набережна та Центральна в с. Пухівка, а саме по вул. Патріотичній та Старонаводницькій.

Крім того, просив надати належним чином завірену копію рішення відповідача про виділення земельних ділянок учасникам АТО (а.с. 5).

Вказаний інформаційний запит було зареєстровано у відповідача за вх. № 30, що підтверджується відповідним штемпелем (далі - інформаційний запит № 30) (а.с. 5).

Проте, позивачем у встановлені строки не було отримано відповідь на вказаний інформаційний запит.

У подальшому позивачем 14 березня 2018 р. було повторно подано до відповідача інформаційний запит № 30, який було зареєстровано у відповідача за вхідним номером № 54, що підтверджується вхідним штемпелем (далі - інформаційний запит № 54) (а.с. 6).

5 березня відповідач листом № 136/02-13 надав позивачу відповідь на інформаційний запит № 30 (далі - відповідь № 136/02-13) (а.с. 12-14).

Зокрема, у вказаній відповіді зазначалося таке:

- "по першому питанню": "з метою належного виконання Закону України "Про доступ до публічної інформації" надаємо Запитувачу інформацію про кількість зареєстрованих на території Пухівської сільської ради Броварського району Київської області учасників антитерористичної операції в окремих районах Донецької та Луганської області - станом на момент розгляду даного Запиту таких обліковувалося 19 (осіб)" (а.с. 13);

- "по другому питанню": "з метою належного виконання Закону України "Про доступ до публічної інформації" надаємо Запитувачу інформацію про кількість рішень Пухівської сільської ради Броварського району Київської області щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою для учасників антитерористичної операції в окремих районах Донецької та Луганської області (отримано прав на землю) за період 01.01.2016- по 28.02.2018 року - станом на момент розгляду даного Запиту було прийнято 25 рішень" (а.с. 13).

У зв`язку з тим, що позивач вважає дії та бездіяльність відповідача стосовно надання інформації по інформаційних запитах №№ 30, 54 протиправними, ним було подано даний позов до суду.

Правову оцінку спірним правовідносинам судом надано з урахуванням наступного.

Відповідно до вимог ст. 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Згідно з вимогами ст. 5 Закону України «Про інформацію» від 2 жовтня 1992 р. № 2657-XII (далі - Закон № 2657-XII) кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів. Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб.

Відповідно до вимог ст. 9 названого Закону всі громадяни України, юридичні особи і державні органи мають право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення та зберігання відомостей, необхідних їм для реалізації ними своїх прав, свобод і законних інтересів, здійснення завдань і функцій.

Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації та інформації, що становить суспільний інтерес, визначено Законом України «Про доступ до публічної інформації» від 13 січня 2011 р. № 2939-VI (далі - Закон № 2939-VI).

Як убачається з ст. 1 вказаного закону, публічна інформація це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Відповідно до вимог ст. 5 Закону №2939-VI одним із способів доступу до інформації є надання такої за запитами на інформацію.

Згідно з вимогами ст. 12 Закону №2939-VI суб`єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є: 1) запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об`єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб`єктів владних повноважень; 2) розпорядники інформації - суб`єкти, визначені у статті 13 цього Закону; 3) структурний підрозділ або відповідальна особа з питань запитів на інформацію розпорядників інформації.

Як убачається з ст. 19 Закону №2939-VI, запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні. Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту.

Таким чином, визначальною ознакою публічної інформації є те, що вона має бути заздалегідь готовим, зафіксованим продуктом, отриманим або створеним лише суб`єктом владних повноважень у процесі виконання своїх обов`язків.

Відповідно до вимог ст. 3 Закону № 2939-VI право на доступ до публічної інформації гарантується: 1) обов`язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом; 2) визначенням розпорядником інформації спеціальних структурних підрозділів або посадових осіб, які організовують у встановленому порядку доступ до публічної інформації, якою він володіє; 3) максимальним спрощенням процедури подання запиту та отримання інформації; 4) доступом до засідань колегіальних суб`єктів владних повноважень, крім випадків, передбачених законодавством; 5) здійсненням парламентського, громадського та державного контролю за дотриманням прав на доступ до публічної інформації; 6) юридичною відповідальністю за порушення законодавства про доступ до публічної інформації.

Як убачається з ч. 1 ст. 14 Закону № 2939-VI, розпорядники інформації зобов`язані надавати та оприлюднювати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об`єктивність наданої інформації і оновлювати оприлюднену інформацію.

Таким чином, праву особи на доступ до публічної інформації кореспондує обов`язок розпорядника публічної інформації надати її на відповідний запит.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 13 Закону № 2939-VI розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються, зокрема, суб`єкти владних повноважень органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання.

Підстави для відмови у наданні інформації на відповідний запит є вичерпними.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 22 Закону № 2939-VI розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках:

- розпорядник інформації не володіє і не зобов`язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит;

- інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до ч. 2 ст. 6 цього Закону;

- особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені ст. 21 цього Закону фактичні витрати, пов`язані з копіюванням або друком;

- не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених ч. 5 ст.19 цього Закону.

Як убачається з ч. 2 ст. 22 Закону № 2939-VI, відповідь розпорядника інформації про те, що інформація може бути одержана запитувачем із загальнодоступних джерел, або відповідь не по суті запиту вважається неправомірною відмовою в наданні інформації.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 22 названого Закону розпорядник інформації, який не володіє запитуваною інформацією, але якому за статусом або характером діяльності відомо або має бути відомо, хто нею володіє, зобов`язаний направити цей запит належному розпоряднику з одночасним повідомленням про це запитувача. У такому разі відлік строку розгляду запиту на інформацію починається з дня отримання запиту належним розпорядником.

Наявні матеріали справи свідчать про таке.

Як вже зазначалося, позивач двічі звертався до відповідача з інформаційними запитами № 30 та № 54, у яких просив надати:

- інформацію про кількість учасників АТО, які зареєстровані або проживають в с. Пухівка;

- інформацію про кількість учасників АТО, які отримали земельні ділянки саме на зарезервованій для громадського центру земельній ділянці площею 25 га між вул. Набережна та Центральна в с. Пухівка, а саме по вул. Патріотичній та Старонаводницькій;

- належним чином завірену копію рішення відповідача про виділення земельних ділянок учасникам АТО (а.с. 5).

Відповідно до вимог п.п. 34, 42 п. 1 ст. 25 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання: вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин; затвердження в установленому порядку місцевих містобудівних програм, генеральних планів забудови відповідних населених пунктів, іншої містобудівної документації.

Згідно з вимогами ст. 12 Земельного кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить: а) розпорядження землями територіальних громад; б) передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; в) надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; г) вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; ґ) викуп земельних ділянок для суспільних потреб відповідних територіальних громад сіл, селищ, міст; д) організація землеустрою; е) координація діяльності місцевих органів земельних ресурсів; є) здійснення контролю за використанням та охороною земель комунальної власності, додержанням земельного та екологічного законодавства; ж) обмеження, тимчасова заборона (зупинення) використання земель громадянами і юридичними особами у разі порушення ними вимог земельного законодавства; з) підготовка висновків щодо вилучення (викупу) та надання земельних ділянок відповідно до цього Кодексу; и) встановлення та зміна меж районів у містах з районним поділом; і) інформування населення щодо вилучення (викупу), надання земельних ділянок; ї) внесення пропозицій до районної ради щодо встановлення і зміни меж сіл, селищ, міст; й) вирішення земельних спорів; к) вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.

Отже, враховуючи наведені норми, суд дійшов висновку, розпорядником запитуваної позивачем інформації є відповідач, а тому, на відповідача поширюються вимоги Закону України «Про доступ до публічної інформації».

Одночасно, встановлюючи наявність порушення відповідачем норм зазначеного Закону в частині надання повної та достовірної відповіді на інформаційний запит № 30, судом встановлено наступне.

5 березня відповідач листом № 136/02-13 надав позивачу відповідь на інформаційний запит № 30 (а.с. 12-14).

Дослідивши вказану відповідь № 136/02-13, суд встановив, що вказана відповідь критеріям точності та повноти не відповідає, позаяк інформацію, яку прагнув отримати позивач, містить лише частково.

Зокрема, позивач просив надати "інформацію про кількість учасників АТО, які зареєстровані або проживають в с. Пухівка".

Відповідач у своїй відповіді № 136/02-13 надав позивачу інформацію, зокрема: "з метою належного виконання Закону України "Про доступ до публічної інформації" надаємо Запитувачу інформацію про кількість зареєстрованих на території Пухівської сільської ради Броварського району Київської області учасників антитерористичної операції в окремих районах Донецької та Луганської області - станом на момент розгляду даного Запиту таких обліковувалося 19 (осіб)" (а.с. 13).

Наведене свідчить, що по першому питанню відповідачем було надано повну інформацію.

Водночас судом не може бути взято до уваги посилання позивача на лист Броварського об`єднаного міського військового комісаріату від 19 березня 2018 р. № 538, згідно з яким на обліку у Броварському ОМВК перебувають 14 осіб, які приймали участь у бойових діях на території Донецької та Луганської областях, та які перебувають на обліку в с. Пухівка, оскільки даний лист датовано 19 березня 2018 р., а відповідь № 136/02-13 - 5 березня 2018 р. Крім того, позивач у відповідача запитував інформацію з приводу кількості "учасників АТО, які зареєстровані або проживають в с. Пухівка", а у листі № 538 міститься інформація з приводу "осіб, які приймали участь у бойових діях на території Донецької та Луганської областях, та які перебувають на обліку в с. Пухівка".

Крім того, позивач просив надати "інформацію про кількість учасників АТО, які отримали земельні ділянки саме на зарезервованій для громадського центру земельній ділянці площею 25 га між вул. Набережна та Центральна в с. Пухівка, а саме по вул. Патріотичній та Старонаводницькій".

Відповідач же у своїй відповіді № 136/02-13 надав інформацію такого змісту: "з метою належного виконання Закону України "Про доступ до публічної інформації" надаємо Запитувачу інформацію про кількість рішень Пухівської сільської ради Броварського району Київської області щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою для учасників антитерористичної операції в окремих районах Донецької та Луганської області (отримано прав на землю) за період 01.01.2016- по 28.02.2018 року - станом на момент розгляду даного Запиту було прийнято 25 рішень" (а.с. 13).

Наведене свідчить, що позивачем було запитано інформацію з приводу кількості учасників АТО, які отримали земельні ділянки за певною конкретною адресою, у той час як відповідь відповідача містить загальну інформацію про кількість рішень відповідача про "надання дозволу на розробку проекту землеустрою для учасників антитерористичної операції в окремих районах Донецької та Луганської області (отримано прав на землю) за період 01.01.2016- по 28.02.2018 року".

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що відповідачем не було надано позивачу інформацію "про кількість учасників АТО, які отримали земельні ділянки саме на зарезервованій для громадського центру земельній ділянці площею 25 га між вул. Набережна та Центральна в с. Пухівка, а саме по вул. Патріотичній та Старонаводницькій".

За таких обставин суд дійшов висновку, що задоволенню підлягають лише позовні вимоги в частині визнання протиправними дій відповідача щодо надання неповної інформації "про кількість учасників АТО, які отримали земельні ділянки саме на зарезервованій для громадського центру земельній ділянці площею 25 га між вул. Набережна та Центральна в с. Пухівка, а саме по вул. Патріотичній та Старонаводницькій".

Крім того, в інформаційному запиті № 30 позивач просив відповідача надати "належним чином завірену копію рішення відповідача про виділення земельних ділянок учасникам АТО".

Проте, відповідачем не було надано позивачу відповіді на запит в цій частині (про задоволення запиту або надання інформації щодо неможливості надання таких копій рішень відповідача).

За таких обставин суд дійшов висновку, що бездіяльність відповідача щодо ненадання позивачу відповіді на запит в цій частині є протиправною, а позовні вимоги в цій частині обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Водночас, стосовно позовних вимог в частині зобов`язання відповідача надати позивачу запитувану публічну інформацію за інформаційним запитом № 30, судом враховано таке.

Європейський суд з прав людини у п. 50 рішення від 13 січня 2011 року (остаточне) по справі «Чуйкіна проти України» (case of Chuykina v. Ukraine) (Заява № 28924/04) зазначив, що суд нагадує, що процесуальні гарантії, викладені у статті 6 Конвенції, забезпечують кожному право звертатися до суду з позовом щодо своїх цивільних прав та обов`язків. Таким чином стаття 6 Конвенції втілює «право на суд», в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження з цивільних питань становить один з його аспектів (див. рішення від 21 лютого 1975 року у справі «Голдер проти Сполученого Королівства» (Golder v. the United Kingdom), пп. 2836, Series A № 18). Крім того, порушення судового провадження саме по собі не задовольняє усіх вимог п. 1 ст. 6 Конвенції. Ціль Конвенції гарантувати права, які є практичними та ефективними, а не теоретичними або ілюзорними. Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати «вирішення» спору судом. Воно було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави дозволяла особі подати до суду цивільний позов без гарантії того, що справу буде вирішено остаточним рішенням в судовому провадженні. Для п. 1 статті 6 Конвенції було б неможливо детально описувати процесуальні гарантії, які надаються сторонам у судовому процесі провадженні, яке є справедливим, публічним та швидким, не гарантувавши сторонам того, що їхні цивільні спори будуть остаточно вирішені (див. рішення у справах «Мултіплекс проти Хорватії» (Multiplex v. Croatia), заява № 58112/00, п. 45, від 10 липня 2003 року, та «Кутіч проти Хорватії» (Kutic v. Croatia), заява № 48778/99, п. 25, ECHR 2002-II).

У даному випадку, задоволення позовної вимоги про зобов`язання відповідача надати позивачу повну та достовірну інформацію на його інформаційні запит № 30 є дотриманням судом гарантій на те, що спір між сторонами буде остаточно вирішений.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про зобов`язання відповідача надати позивачу інформацію "про кількість учасників АТО, які отримали земельні ділянки саме на зарезервованій для громадського центру земельній ділянці площею 25 га між вул. Набережна та Центральна в с. Пухівка, а саме по вул. Патріотичній та Старонаводницькій" та відповіді з приводу витребуваної позивачем "копії рішення відповідача про виділення земельних ділянок учасникам АТО" відповідно до вимог Закону № 2939-VI.

Стосовно інформаційного запиту № 54, судом встановлено таке.

Як вже зазначалося, інформаційний запит № 54 є ідентичним інформаційному запиту № 30.

Проте, наведене не позбавляє відповідача надати позивачу запитувану в ньому інформацію.

При цьому, станом на дату розгляду даної адміністративної справи відповідачем не було надано суду жодного документа на підтвердження надання позивачу відповіді чи інформації на інформаційний запит № 54.

За таких обставин суд вважає бездіяльність відповідача в частині надання відповіді позивачу на інформаційний запит № 54 протиправною.

Крім того, суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача надати позивачу інформацію за інформаційним запитом № 54.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, що і було зроблено позивачем в частині позовних вимог.

Водночас відповідачем на порушення вимог ч. 2 ст. 77 КАС України не було доведено правомірності свого рішення.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку про часткове задоволення даного адміністративного позову.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, то питання розподілу судових витрат не вирішується.

Керуючись ст.ст. 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:
адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Пухівської сільської ради Броварського району Київської області щодо надання ОСОБА_1 неповної інформації "про кількість учасників АТО, які отримали земельні ділянки саме на зарезервованій для громадського центру земельній ділянці площею 25 га між вул. Набережна та Центральна в с. Пухівка, а саме по вул. Патріотичній та Старонаводницькій" на інформаційний запит від 26 лютого 2018 р.

Визнати протиправною бездіяльність Пухівської сільської ради Броварського району Київської області, а саме, ненадання ОСОБА_1 відповіді на вимогу видати "належним чином завірену копію рішення відповідача про виділення земельних ділянок учасникам АТО", викладену в інформаційному запиті від 26 лютого 2018 р.

Зобов`язати Пухівську сільську раду Броварського району Київської області надати ОСОБА_1 інформацію "про кількість учасників АТО, які отримали земельні ділянки саме на зарезервованій для громадського центру земельній ділянці площею 25 га між вул. Набережна та Центральна в с. Пухівка, а саме по вул. Патріотичній та Старонаводницькій".

Зобов`язати Пухівську сільську раду Броварського району Київської області надати ОСОБА_1 відповідь на вимогу видати "належним чином завірену копію рішення відповідача про виділення земельних ділянок учасникам АТО" відповідно до вимог Закону України «Про доступ до публічної інформації» від 13 січня 2011 р. № 2939-VI.

Визнати протиправною бездіяльність Пухівської сільської ради Броварського району Київської області, яка полягала у ненаданні відповіді на інформаційний запит ОСОБА_1 від 14 березня 2018 р.

Зобов`язати Пухівську сільську раду Броварського району Київської області надати ОСОБА_1 відповідь на інформаційний запит від 14 березня 2018 р. відповідно до вимог Закону України «Про доступ до публічної інформації» від 13 січня 2011 р. № 2939-VI.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.
Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Виноградова О.І.