Справа № 154/1584/18
Суддя: Затолочний Віталій Семенович
Дата ухвалення: 2018-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2018 рокуЛьвів№ 857/811/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Затолочного В.С.,

суддів: Бруновської Н.В., Матковської З.М.,

за участі секретаря судового засідання Гнатик А.З.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши у судовому засіданні у місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 30 серпня 2018 року у справі № 154/1584/18 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Волинської митниці ДФС про скасування постанови про порушення митних правил (рішення суду першої інстанції прийняте суддею Вітером І.Р. в м. Володимир-Волинський Волинської області, 30.08.2018 року згідно журналу судового засідання о 11:55 год.), -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1О.) звернулася з адміністративним позовом до Волинської митниці ДФС про скасування постанови про порушення митних правил.

Рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 30 серпня 2018 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись із вказаним рішенням, її оскаржив позивач, яка покликаючись на те, що вказане рішення є незаконним та прийнятим з порушенням норм матеріального і процесуального права, з неповним зясуванням обставин, що мають значення для справи, просить рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 30 серпня 2018 року скасувати та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити.

В обґрунтування апеляційних вимог покликається на те, що жодних автомобілів на митну територію України ніколи не ввозила, до згаданого у постанові автомобіля ніколи не мала жодного відношення, а лише перетнула на ньому 07 грудня 2015 року державний кордон України з ОСОБА_3 в якості пасажира.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що згідно постанови начальника Волинської митниці ДФС ОСОБА_4 від 16 травня 2018 року в справі про порушення митних правил № 1781/20500/18, позивачку визнано винуватою у вчиненні порушення митних правил та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.470 МК України з накладенням стягнення у виді штрафу в розмірі 8500,00 грн.

Підставою для притягнення апелянта до адміністративної відповідальності було те, що вона 07 грудня 2015 року ввезла на митну територію України через пункт пропуску «Ягодин-Дорогуск» митного поста «Ягодин» Волинської митниці ДФС автомобіль марки «Nissan Patrol», кузов № НОМЕР_1, реєстраційний номер BNB263, в митному режимі «транзит». Термін вивезення (транзиту) вищевказаного автомобіля з митної території України закінчився 17 грудня 2015 року, однак станом на день розгляду справи про порушення митних правил вказаний автомобіль вивезений за межі митної території України не був.

Позивач не погоджуючись із оскарженою постановою, вважаючи її такою, що підлягає скасуванню, звернувся з цим позовом до суду.

Приймаючи оскаржене рішення суд першої інстанції виходив з доведеності «поза розумним сумнівом» факту ввезення на митну територію України саме позивачем 07 грудня 2015 року автомобіля марки «Nissan Patrol», реєстраційний номер BNB263, в режимі «транзит». Відповідно саме позивач є особою, відповідальною за дотримання, обраного нею під час ввезення даного транспортного засобу митного режиму «транзит».

Апеляційний суд не погоджується з рішенням суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 458 МК України, порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред'явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Відповідно до ст. 486 МК України, завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.

Посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов'язана з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи ( ст. 489 МК України).

Згідно із ст. 495 МУ України, доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються: 1) протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів; 2) поясненнями свідків; 3) поясненнями особи, яка притягується до відповідальності; 4) висновком експерта; 5) іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них) та інформацією, у тому числі тими, що перебувають в електронному вигляді, а також товарами - безпосередніми предметами порушення митних правил, товарами із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю, транспортними засобами, що використовувалися для переміщення безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України. Посадова особа органу доходів і зборів, яка здійснює провадження у справі про порушення митних правил, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

З матеріалів справи слідує, що 07 грудня 2015 року позивач ввезла на митну територію України через пункт пропуску «Ягодин-Дорогуск» митного поста «Ягодин» Волинської митниці ДФС автомобіль марки «Nissan Patrol», кузов № НОМЕР_1, реєстраційний номер BNB263, в митному режимі «транзит». Термін вивезення (транзиту) вищевказаного автомобіля з митної території України закінчився 17 грудня 2015 року, однак станом на день розгляду справи про порушення митних правил вказаний автомобіль вивезений за межі митної території України не був.

Проте позивач вказує на те, що наведене у постанові не відповідає дійсності та фактичним обставинам, оскільки вона не ввозила зазначений вище автомобіль чи будь-який інший транспортний засіб на територію України та не мала такого наміру, не була присутня під час оформлення документів про ввезення вищезазначеного автомобіля на територію України в режимі «транзит», не підписувала жодних документів, не знала та не могла знати про те, що їй належить протягом десяти днів вивезти за межі митної території України будь-який транспортний засіб.

Відповідно до вимог п. 7 розділу І Правил митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України, затверджених наказом Державної митної служби № 1118 від 17.11.2005, власник ТЗ або вповноважена особа, який переміщує ТЗ через митний кордон України, в обов'язковому порядку пред'являє його митному органу для проведення митного огляду й подає оригінали та ксерокопії таких документів, зокрема: що підтверджують право власності на ТЗ або користування ним (у тому числі з правом розпорядження); реєстраційних документів на транспортний засіб з відмітками про зняття транспортного засобу з обліку, якщо такі документи видаються реєстраційним органом.

Крім того, колегія суддів зазначає, що жодних оригіналів чи копій документів на ввезений автомобіль, а також тих, що посвідчують право власності чи користування ним митному органу позивач не пред'являла і не надавала, а копії чи ксерокопії таких взагалі відсутні в матеріалах справи.

Ніяким чином не спростовано доводів апелянта про те, що за короткий проміжок перебування поза межами території України (близько 20 хв.), який підтверджується матеріалами справи, позивач не могла ніяким чином придбати чи отримати право користування транспортним засобом. Ніякої оцінки не дав суд першої інстанції і тій обставині, що згідно даних про ввезення транспортного засобу такий було ввезено ОСОБА_5, мешканкою с. Льотниче, в той час, як оскаржуваною постановою притягнуто до відповідальності ОСОБА_1, яка мешкає за іншою адресою.

Також суд першої інстанції не оцінив належним чином надану позивачем відповідь на її звернення Люблінського управління митниці та податкової служби ОСОБА_3 про відсутність у даного органу ОСОБА_3 відомостей про вивезення з території ОСОБА_3 автомобіля з реєстраційним номером BNB263.

Таким чином, з матеріалів справи слідує, що відповідачем на наведено належних доказів того, що саме позивачем ввезено в Україну в режимі «транзит» автомобіль марки «Nissan Patrol», кузов № НОМЕР_1, реєстраційний номер BNB263, оскільки інформації про приналежність автомобіля до країни, фізичної чи юридичної особи, надання апелянту права на користування чи розпоряджання даним автомобілем в матеріалах справи не має.

Суд першої інстанції у справі, що розглядається, не повно з'ясував обставини справи, не дав належної оцінки встановленим обставинам, неправильно застосував норми матеріального права, що призвело до ухвалення помилкового рішення, у зв'язку з чим рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 241, 308, 310, 315, 316, 321, 370 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 30 серпня 2018 року у справі № 154/1584/18 скасувати та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати постанову начальника Волинської митниці ДФС ОСОБА_4 від 16 травня 2018 року в справі про порушення митних правил № 1781/20500/18, закривши провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_6
судді ОСОБА_7
ОСОБА_8