Справа № 626/1328/18
Суддя: Рибальченко І. Г.
Дата ухвалення: 2018-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 626/1328/18
Провадження № 2-а/626/58/2018
РІШЕННЯ

Іменем України

01.10.2018 року

Красноградський районний суд Харківської області

у складі: головуючого судді Рибальченко І.Г.,

за участю секретаря Скачко Т.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Краснограді справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора роти № 9 батальйону №4 УПП в Харківській області сержанта поліції ОСОБА_2 про оскарження діій суб'єкта владних повноважень у справі про притягнення до адміністративної відповідальності,-

ВСТАНОВИВ:

26.06.2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Інспектора роти №9 батальйону № 4 УПП в Харківській області сержанта поліції ОСОБА_2 про скасування постанови ВР № 322550 від 12.06.2018 року, якою його притягнено до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. за порушення, передбачене частиною 2 статті 122 Кодексу України про адміністративне правопорушення

У вказаній постанові зазначено, що ОСОБА_3 12.06.2018 року о 15 год. 40 хв., на 87 км. автодороги М-29, керуючи екскаватором-навантажувачем "JCB4CX4WKG2450235", номерний знак НОМЕР_1, виїхав та здійснив рух по автомагістралі транспортним засобом, чим порушив п.27.2 "А" ПДР України та не мав при собі реєстраційного документу на транспортний засіб, чим порушив п.2.1 "б" ПДР України. Згідно вказаної постанови до нього застосоване адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 гривень.

Вказану постанову ОСОБА_1 вважає незаконною, та такою, що постановлена з порушеннями вимог чинного законодавстава зважаючи на наступне. Так, дійсно, 12.06.2018 року він рухвався на службовому тракторі "JCB4CX4WKG2450235", номерний знак НОМЕР_1, по автомобільній дорозі М29. Близько 15 год. 40 хв. на 87 км. автодороги був зупинений інспектором Дзись С.О., який склав на нього постанову про порушення правил дорожнього руху, а саме: порушення правил руху автомагістралями та відсутність реєстраційного документу на транспортний засіб. Проте, інспектором не було взято до уваги, що при виїзді на автодорогу М-29 не встановлено дорожній знак (автомагістраль), як те передбачає п.п.5.1 п.5 "Автомагістраль", а також пояснення позивача з вказаного приводу також не врахувалися. Згодом інспектор попросив пред'явити реєстраційні документи на транспортний засіб для перевірка, але ОСОБА_3 не міг їх одразу знайти і інспектор вирішив, що їх в нього не має. Через декілька хвилин виніс оскаржувану постанову, яку позивач відмовився отримувати одразу, бо був не згоден з нею та мав при собі реєстраційний документ на транспортний засіб. Згодом 16.06.2018 року постанову отримав поштою. Вважає, що оскаржувана постанова винесена без належного з'ясування обставин, що підлягають з'ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення та не підтвердженна відповідними доказами.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не зявився, від нього надійшла до суду письмова заява, в якій просить справу розглядати за його відсутності, позов підтримує в повному обсязі.

Відповідач інспектор роти №9 батальйону № 4 УПП в Харківській області ОСОБА_2 в судове засідання не прибув, подав до суду заяву, в якій просив відмовити в задоволенні позову та розглянути справу за його відсутності.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Відповідно ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Конституцією України закріплено норму щодо обов'язку органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ст.19).

З копії оскаржуваної постанови серії ВР№ 322550 від 12.06.2018 року вбачається, що позивач 12.06.2018 року керуючи службовим трактором "JCB4CX4WKG2450235", номерний знак НОМЕР_1, по автомобільній дорозі М29 , порушив п.27.2 ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення передбачене частиною 2 статті 122 КУпАП та п.12.1"в" ПДР, чим скоїв адміністративне правопорушення передбачене частиною 1 статті 126 КУпАП, та на підставі даних порушень на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 425 грн.

Відповідно до п. 1.10 Правил дорожнього руху України автомагістраль - автомобільна дорога, що:

- спеціально побудована і призначена для руху транспортних засобів, не призначена для в'їзду на прилеглу територію або виїзду з неї;

- має для кожного напрямку руху окремі проїзні частини, відокремлені одна від іншої розділювальною смугою;

- не перетинає на одному рівні інші дороги, залізничні і трамвайні колії, пішохідні і велосипедні доріжки, шляхи проходу тварин, має огородження на узбіччях і розділювальній смузі та обгороджена сіткою;

- позначена дорожнім знаком 5.1;

автомобільна дорога, вулиця (дорога) - частина території, зокрема в населеному пункті, з усіма розташованими на ній спорудами (мостами, шляхопроводами, естакадами, надземними і підземними пішохідними переходами) та засобами організації дорожнього руху, призначена для руху транспортних засобів і пішоходів та обмежена по ширині зовнішнім краєм тротуарів чи краєм смуги відводу. Цей термін включає також спеціально побудовані тимчасові дороги, крім довільно накатаних доріг (колій);

автомобільні дороги державного значення - автомобільні дороги загального користування, до яких належать міжнародні, національні та регіональні автомобільні дороги, які позначені відповідними дорожніми знаками.

Згідно з п.п. «а» п. 27.2 ПДРУкраїни на автомагістралях і дорогах для автомобілів забороняється рух тракторів, самохідних машин і механізмів.

Відповідно до ч. 2 ст.122 КУпАП порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти пяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

В пункті 2.1 б ПДР України зазначено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил, Національної Гвардії, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв'язку, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - технічний талон).

Так, за ч. 1 ст. 126 КУпАП порушення правил керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно зі ст.9 КУпАП адміністративним правопорушення (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 251 КпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Рішенням Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першоїстатті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що у наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

Здійснюючи розлогий аналіз ч.4 ст.129 Конституції України принципу змагальності та рівноправності сторін у судочинстві - обов'язок доведення законності застосування адміністративного стягнення, лежить на органі (посадовій особі), який виніс оскаржуване рішення.

Згідно з ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Тобто суть частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України зводиться до того, що безпосередньо в судовому засіданні відповідач, суб'єкт владних повноважень, повинен довести правомірність своїх дій.

Разом з тим, у матеріалах справи, як доказ щодо вчинення позивачем адміністративного правопорушення наявна лише оскаржена постанова .

Однак, така постанова розкриває лише суть вчинених дій та заходи реагування щодо них, проте аж ніяк не слугує доказом в адміністративній справі, оскільки приймається на підставі узагальнення та оцінки суб'єктом владних повноважень усіх доказів в адміністративній справі, що свідчать про наявність чи відсутність у діях особи ознак адміністративного правопорушення.

Відповідачем всупереч наведеному не надано суду будь-яких доказів у справі про адміністративне правопорушення, на підставі яких була винесена оскаржувана постанова, а також в постанові не наведено доказів, на яких ґрунтуються висновки про вчинення особою адміністративного правопорушення, та не зазначено мотивів відхилення доводів висловлених позивачем.

Відповідно до Переліку автомобільних доріг загального користування державного значення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.09.2015 №712, автомобільна дорога Харків-Красноград-Перещепине, індекс М-29, віднесена до автомобільних доріг загального користування державного значення.

Крім того відповідно до листа Служби автомобільних доріг у Харківській області №2274/05 від 31.07.2018 року слідує, що автомобільна дорога загального користування державного значення М-29 Харків-Красноград-Перещепине /М-18/ будувалась за параметрами І категорії, але не була введена в експлуатацію і як автомагістраль не значиться.

Суд находить, що при складанні оскаржуваної постанови інспектором не доведено, що ОСОБА_1 керуючи трактором, здійснював рух, не маючи реєстраційного документа, оскільки до матеріалів справи не було додано жодних доказів.

Дотримання усіх вимог Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо розгляду адміністративних справ належними доказами не підтверджено. Відтак, факт виконання суб'єктом владних повноважень вимог процесуального законодавства, а отже і правомірності прийнятого рішення відповідачем не наведено, з огляду на відсутність доказів у матеріалах справи та не представлення їх суду для вивчення та оцінки в ході розгляду справи.

Оскільки законодавство України чітко не гарантує презумпцію невинуватості у справах про адміністративні правопорушення, Конституційний суд України (Справа № 1-34/2010) визнав, що презумпція невинуватості поширюється на справи про адміністративні правопорушення.

Таким чином, вина позивача у скоєнні адміністративного правопорушення, передбачених ч.2 ст.122 та ч.1 ст.126 КУпАП не доведена, а тому в діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення.

Враховуючи наведене в сукупності, суд вважає достовірними обставини, повідомлені позивачем і жодним чином не спростовані відповідачем. За таких обставин, оцінивши всі зібрані по справі докази, враховуючи обов'язок суб'єкта владних повноважень доводити суду правомірність прийнятого ним рішення, вчинених дії чи бездіяльності, суд приходить до висновку про протиправність постанови про адміністративне правопорушення і з метою повного захисту прав, свобод та інтересів позивача оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення закриттю.

Таким чином суд вважає, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, вони ґрунтуються на законі і підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.7,245,251,257,258,268,277 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст.ст.2,6,9,20,77,78,90,209, 242,243,244, 246, 286 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову серія ВР № 322593 від 12.06.2018 року, винесену інспектором роти № 3 батальйону № 4 УПП в Харківській області ОСОБА_2 про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. за скоєння адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122 ч.2 та ст.126 ч.1 КУпАП - скасувати, а провадження по справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня проголошення в Харківський апеляційний адміністративний суд через Красноградський районний суд.

Суддя