Справа № 160/7853/18
Суддя: Конєва Світлана Олександрівна
Дата ухвалення: 2018-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

24 жовтня 2018 р. Справа № 160/7853/18

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Конєва С.О., розглянувши матеріали позовної заяви Державного підприємства "Дніпровський електровозобудівний завод" до Відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про визнання неправомірними дій, скасування постанови ВП №53393599 від 14.02.2018р. та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

19.10.2018р. Державне підприємство "Дніпровський електровозобудівний завод" звернувся з адміністративним позовом до Відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області та просить:

- визнати неправомірними дії відповідача щодо винесення постанови ВП №53393599 від 14.02.2018р. про відкриття виконавчого провадження щодо стягнення з Державного підприємства "Дніпровський науково-виробничий комплекс "Електровозобудування" на користь ТОВ "Продтехпостачання" суму 10868000,10 грн. шановного боргу, суму 721307,68 грн. 3% річних, суму 8303152,08 грн. інфляційних витрат;

- скасувати постанову відповідача ВП №53393599 від 14.02.2018р. про відкриття виконавчого провадження щодо стягнення з Державного підприємства "Дніпровський науково-виробничий комплекс "Електровозобудування" на користь ТОВ "Продтехпостачання" суму 10868000,10 грн. шановного боргу, суму 721307,68 грн. 3% річних, суму 8303152,08 грн. інфляційних витрат;

- зобов'язати відповідача повернути ТОВ "Продтехпостачання" заяву про примусове виконання наказу Господарського суду Запорізької області №908/1817/16 без прийняття до виконання.

Вивчивши матеріали адміністративного позову, проаналізувавши зміст позовних вимог, норми чинного законодавства, суд дійшов до висновку, що зазначену вище позовну заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 287 Кодексу адміністративного судочинства України встановлені особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Статтею 339 ГПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Згідно ч.1 ст.340 ГПК України визначено, що скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Також, у відповідності до ч.1 ст.74 Закону України Про виконавче провадження встановлено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку передбаченому законом.

Як вбачається зі змісту позовної заяви та доданих до неї документів, позивач оскаржує дії державного виконавця щодо прийняття постанови про відкриття виконавчого провадження та дану постанову, прийняту у ході примусового виконання наказу №908/1817/16, який виданий 31.01.2017р. Господарським судом Запорізької області у господарській справі, про що свідчить зміст копії постанови про відкриття виконавчого провадження від 14.02.2017р. ВП №53393599, додана до позову.

Виходячи з того, що позивачем, який має статус боржника за вказаним вище наказом №908/1817/16, який виданий 31.01.2017р. Господарським судом Запорізької області у господарській справі, про що позивач сам зазначає у своєму адміністративному позові, ним оскаржуються дії та рішення державного виконавця вчинені та прийняті у рамках примусового виконання рішення суду у господарській справі та з огляду на положення ст.287 Кодексу адміністративного судочинства України, ст.ст. 339-344 ЦПК України, ст.74 Закону України Про виконавче провадження, суд приходить до висновку, що даний позов не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, оскільки законодавством передбачений інший порядок оскарження учасниками виконавчого провадження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця під час виконання рішень судів у господарських справах.

Таким чином, позивач, як сторона виконавчого провадження у рамках примусового виконання рішення Господарського суду Запорізької області за наказом №908/1817/16 у господарській справі, має право на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця до Господарського суду Запорізької області у порядку, визначеному ст.ст. 339-344 ГПК України.

Наведена правова позиція відповідає позиції Вищого адміністративного Суду України, яка викладена в постанові Пленуму Вищого адміністративного Суду України від 21.05.2012р. №5, зокрема, в п.2 вказаної постанови зазначено, що суди при визначенні юрисдикції повинні виходити з того, що до юрисдикції адміністративних судів належать спори щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби при виконанні всіх виконавчих документів, передбачених частиною другою статті 17 Закону України Про виконавче провадження, крім тих, відносно яких законом установлений інший, виключний порядок їх оскарження.

Отже, критеріями визначення юрисдикції судів щодо вирішення справ з приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення є юрисдикційна належність суду, який розглянув справу як суд першої інстанції, видав виконавчий документ, та статус позивача як сторони у виконавчому провадженні.

За викладених обставин, суд приходить до висновку про те, що дана позовна заява не віднесена до юрисдикції адміністративного суду, а тому її не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 170 КАС України, суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо, позов не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

При цьому, слід розяснити позивачеві про те, що з відповідною скаргою на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця під час виконання судового рішення, позивач може звернутися до Господарського суду Запорізької області, який видавав вищевказаний наказ у порядку та у строки визначені ст.ст. 339-344 ГПК України та у відповідності до вимог ч.1 ст. 74 Закону України Про виконавче провадження.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 170, ст. 287, ст.ст. 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом Державного підприємства "Дніпровський електровозобудівний завод" до Відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про визнання неправомірними дій, скасування постанови ВП №53393599 від 14.02.2018р. та зобов`язання вчинити певні дії.

Копію ухвали разом із позовною заявою та доданими матеріалами надіслати позивачу за зазначеною у позовній заяві адресою.

Розяснити позивачу, що відповідно до ч. 5 ст. 170 Кодексу адміністративного судочинства, повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Ухвала суду може бути оскаржена до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги до суду першої інстанції протягом пятнадцяти днів з дня складання ухвали у відповідності до вимог ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України та у порядку, встановленому п.п.15.1 п.15 Розділу VІІ Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала набирає законної сили у строки, встановлені ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя ОСОБА_1