Справа № 738/1486/18
Суддя: Парінов Андрій Борисович
Дата ухвалення: 2018-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 738/1486/18 Суддя (судді) першої інстанції: Сова Т.Г.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2018 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Парінова А.Б.,

суддів: Пилипенко О.Є., Губської О.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Менського районного суду Чернігівської області від 24 вересня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області, поліцейського Менського відділення поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

06 вересня 2018 року ОСОБА_2 (далі - позивач) звернувся до суду з даним позовом, в якому просив суд:

- поновити строк на оскарження дій відповідача так, як постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії НК № 129083 від 04 серпня 2018 року;

- визнати дії поліцейського Менського відділення поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області ст. сержанта Мироненка П.М. щодо складання відносно позивача постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії НК № 129083 від 04 серпня 2018 року незаконними;

- скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії НК № 129083 від 04 серпня 2018 року.

Ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 24 вересня 2018 року адміністративний позов залишено без розгляду.

Приймаючи таке рішення, суд першої інстанції виходив з того, показами свідків підтверджується факт складання щодо позивача протоколу за ст.ст. 126, 130 КУпАП та останній відмовився від проходження медичного огляду,а тому в цей же день йому було відомо про винесення відносно нього оскаржуваної постанови за ст. 126 КУпАП.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що копію оскаржуваної постанови про притягнення до адміністративної відповідальності ним було отримано 29 серпня 2018 року, а тому, причини пропуску строку на звернення до суду є поважними.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Згідно із ч. 2 ст. 313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Учасники справи, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, до суду не з'явилися.

З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною 3 цієї статті передбачено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до положення пункту 3 частини першої статті 288 КУпАП постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі може бути оскаржено - у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Частиною 2 ст. 286 КАС України, яка визначає особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності, передбачено, що позовну заяву щодо оскарження рішень суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

З аналізу наведених правових норм вбачаться, що перебіг строку на оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху починається з моменту вручення такої постанови особі, яка притягується до адміністративної відповідальності.

З матеріалів справи вбачаться, що відповідно до постанови поліцейського Менського відділення поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області Мироненка П.М. від 04 серпня 2018 року позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП (далі - оскаржувана постанова).

ОСОБА_2 вказує, що копію оскаржуваної постанови він отримав поштою (простим листом) 29 серпня 2018 року. Постанова складена не у його присутності. На підтвердження цього позивачем надано конверт (а.с. 33), з відбитка штампу поштового відділення на якому неможливо встановити дату його відправлення.

З копії постанови, що міститься в матеріалах справи (а.с. 6) вбачається, що копію постанови позивачем не було отримано (підпис відсутній). Запис про відмову позивача в отриманні постанови також відсутній. Про направлення копії постанови на адресу позивача 13 серпня 2018 року за вих. № 4342 зазначено в тексті постанови.

Таким чином, копія постанова при її складанні позивачу не була вручена, а тому 10-ти денний строк на звернення з даним позовом до суду повинен обчислюватися з дати вручення постанови.

Зважаючи на те, що в матеріалах справи відсутні докази вручення позивачу цієї постанови, оскільки така постанова було відправлена простим листом без повідомлення про вручення, як вказує відповідач, 13 серпня 2018 року, а твердження позивача про отримання листа 29 серпня 2018 року ніяким чином не спростоване, враховуючи, що позов подано 06 вересня 2018 року, колегія суддів приходить до висновку про наявність поважних причин пропуску строку на звернення до суд з даним позовом та поновлення такого строку.

Твердження суду першої інстанції про те, що 04.08.2018 року позивач був присутнім при складанні протоколу про адміністративне правопорушення відносно нього за ст. 130 КУпАП не спростовує твердження про те, що ним не було отримано постанову від 04.08.2018 в цей же день, та, крім того, що протокол при притягненні до адміністративної відповідальності за ст. 126 КУпАП не складався.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що залишення позову без розгляду є необґрунтованим.

Доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 320 КАС України в редакції після внесення змін згідно із Законом України від 3 жовтня 2017 року N 2147-VIII підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є:

1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків суду обставинам справи;

4) неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Оскільки судом першої інстанції неправильно застосовано ст. 123 КАС України, оскаржувану ухвалу суду першої інстанції скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись статтями ст.ст. 123, 311, 312, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Менського районного суду Чернігівської області від 24 вересня 2018 року скасувати.

Справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя А.Б. Парінов
Судді О.Є.Пилипенко
О.А. Губська

Повний текст постанови виготовлено 25.10.2018