Справа № 1640/2735/18
Суддя: А.Б. Головко
Дата ухвалення: 2018-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2018 року м. ПолтаваСправа № 1640/2735/18

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Головка А.Б.,

за участю:

секретаря судового засідання Крутько О.В.,

представників позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянув у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області про зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

07 серпня 2018 року ОСОБА_4 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області про зобов'язання розглянути заяви від 12.07.2018 про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та прийняти рішення про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок з кадастровими номерами :00:007:0082 та :00:007:0083 площею 113,6590 га (пасовищ) та 91,7276 га (з них 27,0364 га сіножаті, 61,0815 га пасовища, 3,6088 га сіножаті) для сінокосіння та випасання худоби, земель сільськогосподарського призначення державної власності, розташованих на території Жовтневої сільської ради Семенівського району Полтавської області.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилався на неправомірність відмов ГУ Держгеокадастру у Полтавській області про затвердження проектів землеустрою на вищевказані земельні ділянки.

В судовому засіданні представник позивача вимоги позовної заяви підтримав, просив їх задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував, просив відмовити у його задоволенні.

У письмовому відзиві на адміністративний позов відповідач звертав увагу суду, що позивачем не спростовано зауваження, викладені у відмовах ГУ Держгеокадастру в Полтавській області про затвердження значеного проекту землеустрою, та не зазначено норм, якими спростовуються такі зауваження. Стосовно позовних вимог про зобовязання відповідача затвердити проект землеустрою, пояснював, що дане повноваження є дискреційним та виключною компетенцією уповноваженого органу, а тому суд не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу /а.с. 198-201/.

Заслухавши пояснення представників позивача та представника відповідача, дослідивши наявні у справі письмові докази і письмові пояснення сторін, викладені у заявах по суті справи, судом встановлено такі обставини.

Судом встановлено, що відповідач надав позивачу дозволи на виготовлення проектної документації щодо відведення земельних ділянок земель сільськогосподарського призначення орієнтовними площами 120,0 га та 130,0 га для сінокосіння та випасання худоби на умовах оренди за межами населеного пункту на території Жовтневої сільської ради Семенівського району Полтавської області, оформлені наказами від 02.07.2017 №4369-СГ та №4370-СГ /а.с. 50, 135/.

Позивач замовив виготовлення проектної документації у сертифікованого інженера-землевпорядника ФОП ОСОБА_5, який у 2016 році розробив проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок земель сільськогосподарського призначення площами 113,6590 га та 91,7267 га для сінокосіння та випасання худоби на умовах оренди на ім'я ОСОБА_4 за межами населеного пункту на території Жовтневої сільської ради Семенівського району Полтавської області /а.с. 35-192/.

ОСОБА_4 неодноразово звертався до ГУ Держгеокадастру у Полтавській області із клопотаннями про затвердження погоджених проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок площею 113,6590 га (пасовищ) та 91,7276 га (з них 27,0364 га сіножаті, 61,0815 га пасовища, 3,6088 га сіножаті) для сінокосіння та випасання худоби, земель сільськогосподарського призначення державної власності розташованої на території Жовтневої сільської ради Семенівського району Полтавської області та про передачу земельних ділянок з кадастровими номерами :00:007:0082 та :00:007:0083 в оренду терміном на 7 років з розміром орендної плати 8% від нормативної грошової оцінки в рік.

Відповідач щоразу відмовляв у затвердженні проектів землеустрою з різних підставах, зокрема, листом від 16.01.2018 № 336/0/26-18, знову фактично відмовив у затвердженні проектної документації, зазначивши, що в представлених на розгляд та затвердження проектах землеустрою щодо відведення земельних ділянок потребують уточнення дані щодо віднесення (не віднесення) земельних ділянок до:

- земель водного фонду (див. графічний матеріал, проекти роздержавлення та приватизації земель - болота: контур 459 площею 1,6 га, контур 458 площею 0,2 га; контур 479 площею 1,3 га...);

- земель колективної власності (див. графічний матеріал, проекти роздержавлення та приватизації земель, Державний акт на право колективної власності на землю виданий КСП "Калинівське" Семенівського району Серії ПЛ, від 23 грудня 1995 року, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю за №1);

- особливо цінних земель з урахуванням вимог пункту "г" статті 150 Земельного кодексу України.

В представленій на розгляд землевпорядній документації мають місце розбіжності щодо обмежень у використанні земельної ділянки (див.стор. 37, переліки обмежень у використанні земельних ділянок від 28 липня 2016 року №124, №125 зазначено - інше обмеження на площах 113,6590 га та 91,7267 га; в витягах з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 15.08.2016 НВ-016, НВ-016 - відомості про обмеження у використанні земельних ділянок не зареєстровані).

Крім того, уточнити дані щодо:

- розміщення земельної ділянки площею 113,65 09 га в охоронній зоні господарських дворів площами 12,4 га, 1,8 га (див. графічний матеріал, проекти роздержавлення та приватизації земель - контур 27,28);

- лінійних промірів між поворотними точками меж земельних ділянок з урахуванням вимог пункту 3,4 Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженої наказом Держкомзему від 18.05.2010 №376 із змінами щодо відстаней між межовими знаками, яким визначено що межові знаки встановлюються у поворотних точках меж земельної ділянки, але не рідше ніж через 200 м. Крім того, статтею 34 Закону України "Про Державний земельний кадастр", встановлено, що на кадастровому плані земельної ділянки відображаються лінійні проміри між поворотними точками меж земельної ділянки, таблиці із зазначенням координат усіх поворотних точок меж земельної ділянки.

Запропоновано звернутися до розробника землевпорядної документації для приведення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у відповідність до вимог чинного законодавства України, що регулює земельні відносини, а також державних стандартів, норм і правил при здійсненні землеустрою, після чого подати клопотання та землевпорядну документацію на повторний розгляд.

Позивач оскаржив вказане рішення ГУ Держгеокадастру у Полтавській області у формі листа до Полтавського окружного адміністративного суду.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 16.03.2018 у справі № 816/542/18 позовну заяву ОСОБА_4 (с. Товсте, Семенівський район, Полтавська область, 38230, РНОКПП НОМЕР_1) до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області (вул. Уютна, 23, м. Полтава, 36039, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області у формі листа від 16.01.2018 №336/0/26-18 щодо відмови ОСОБА_4 у затвердженні проектів землеустрою з відведення земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності площею 113,6590 га та 91,7267 га для сінокосіння і випасання худоби в оренду терміном на 7 років за межами населених пунктів на території Жовтневої сільської ради Семенівського району (кадастровий номер :00:007:0082, :00:007:0083). Зобов'язано Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області (вул. Уютна, 23, м. Полтава, 36039, ) повторно розглянути клопотання гр. ОСОБА_4 (с. Товсте, Семенівський район, Полтавська область, 38230, РНОКПП НОМЕР_1) від 02.01.2018 про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності площею 113,6590 га та 91,7267 га для сінокосіння і випасання худоби в оренду терміном на 7 років за межами населених пунктів на території Жовтневої сільської ради Семенівського району (кадастровий номер :00:007:0082, :00:007:0083), з урахуванням висновків суду у даній справі. В решті позову відмовлено.

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 24.05.2018 рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 16.03.2018 у справі № 816/542/18 скасовано в частині визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області у формі листа від 16.01.2018 №336/0/26-18 щодо відмови ОСОБА_4 у затвердженні проектів землеустрою з відведення земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності площею 113,6590 га та 91,7267 га для сінокосіння і випасання худоби в оренду терміном на 7 років за межами населених пунктів на території Жовтневої сільської ради Семенівського району (кадастровий номер :00:007:0082, :00:007:0083). Прийнято в цій частині нову постанову, якою у задоволенні позову відмовлено. В іншій частині рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 16.03.2018 у справі № 816/542/18 залишено без змін.

12.07.2018 позивач звернувся до ГУ Держгеокадастру у Полтавській області із заявами (вх.№ П-100/0/25-18 від 12.07.2018, вх.№ П-10029/0/25-18 від 12.07.2018) про затвердження погоджених проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок площею 113,6590 га та 91,7276 га для сінокосіння та випасання худоби, земель сільськогосподарського призначення державної власності розташованої на території Жовтневої сільської ради Семенівського району Полтавської області та про передачу земельних ділянок з кадастровими номерами :00:007:0082 та :00:007:0083 в оренду терміном на 7 років з розміром орендної плати 12% /а.с. 28, 202/.

Листом від 25.07.2018 № 6161/0/26-18 а результатами розгляду клопотань повідомлено, що в представлених на розгляд та затвердження проектах землеустрою щодо відведення земельних ділянок не в повній мірі враховані зауваження зазначені в листах Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області від 16.01.2018 №336/0/26-18, від 25.06.2018 №5337/0/26-18.

Потребують уточнення дані щодо:

- віднесення (не віднесення) земельних ділянки до земель колективної власності (див. графічний матеріал, проекти роздержавлення та приватизації земель, Державний акт на право колективної власності на землю виданий КСП «Калинівське» Семенівського району Серії ПЛ, від 23 грудня 1995 року, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю за №1);

- умов надання земельних ділянок ( проектами землеустрою передбачено відведення земельних ділянок в оренду, в актах прийомки - передачі межових знаків на зберігання від 11.07.2018 - там де (необхідне підкреслити) власник/користувач підкреслено наданої власнику земельної ділянки ОСОБА_4).

Запропоновано звернутися до розробника землевпорядної документації для приведення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у відповідність вимог чинного законодавства України, що регулює земельні відносини, а також державних стандартів, норм і правил при здійсненні землеустрою.

Позивач не погодився із такими діями відповідача та звернувся до суду з цим позовом.

Вирішуючи позовні вимоги, суд виходить із такого.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини у сфері забезпечення права на землю громадян врегульовані Земельним кодексом України, Законом України " Про землеустрій".

Відповідно до ч.6 ст.186 ЗК України проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок погоджуються в порядку, встановленому статтею 186- 1 цього Кодексу, і затверджуються Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Відповідно до ч.4 ст. 123 ЗК України проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст.186-1 ЗК України (в редакції, чинній на момент погодження проекту землеустрою) проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок усіх категорій та форм власності (крім земельних ділянок зони відчуження та зони безумовного (обов'язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи) підлягає обов'язковому погодженню з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

За правилами ч.2 ст. 50 Закону України "Про землеустрій" проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок погоджуються та затверджуються в порядку, встановленому Земельним кодексом України.

Як встановлено судом вище, підставою для розроблення проектів землеустрою є накази Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області від 02.07.2017 №4369-СГ та №4370-СГ .

Проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок складаються у разі, зокрема, формування нових земельних ділянок (ч. 1 ст. 50 ЗУ Про землеустрій).

Частиною 3 статті 50 ЗУ Про землеустрій встановлено вимоги до проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, які вони обовязково повинні включати, зокрема: 1) завдання на розроблення проекту землеустрою; 2) пояснювальну записку; 3) копію клопотання (заяви) про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (у разі формування та/або зміни цільового призначення земельної ділянки за рахунок земель державної чи комунальної власності); 4) рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (у випадках, передбачених законом); 5) довідку з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями; 6) матеріали геодезичних вишукувань та землевпорядного проектування (у разі формування земельної ділянки); 7) відомості про обчислення площі земельної ділянки (у разі формування земельної ділянки); 8) акт приймання-передачі межових знаків на зберігання (у разі формування земельної ділянки); 9) акт перенесення в натуру (на місцевість) меж охоронних зон, зон санітарної охорони, санітарно-захисних зон і зон особливого режиму використання земель за їх наявності (у разі формування земельної ділянки); 10) перелік обмежень у використанні земельних ділянок; 11) викопіювання з кадастрової карти (плану) або інші графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки (у разі формування земельної ділянки); 12) кадастровий план земельної ділянки; 13) матеріали перенесення меж земельної ділянки в натуру (на місцевість) (у разі формування земельної ділянки); 14) матеріали погодження проекту землеустрою та інш. (у випадках встановлених законом).

Проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок погоджуються та затверджуються в порядку, встановленому Земельним кодексом України (ч. 2 ст. 50 ЗУ Про землеустрій).

Частиною 8 статті 118 ЗК України встановлено, що проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу.

Частиною 6 ст. 186-1 ЗК України встановлено, що підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації.

За приписами статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об'єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону.

Таким чином, ОСОБА_6 виділяє такі форми власності в Україні: приватну, державну та комунальну.

Згідно з частиною третьою статті 78 Земельного кодексу України, земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності.

Крім того, главою 23 Цивільного кодексу України передбачено існування в Україні трьох форм власності: приватної, комунальної та державної.

Отже, чинне законодавство не передбачає існування в Україні колективної власності.

За змістом статті 1 цього Закону, колективне сільськогосподарське підприємство (надалі - підприємство) є добровільним об'єднанням громадян у самостійне підприємство для спільного виробництва сільськогосподарської продукції та товарів і діє на засадах підприємництва та самоврядування.

Частиною другою статті 8 згаданого Закону визначено, що право колективної власності здійснюють загальні збори членів підприємства, збори уповноважених або створений ними орган управління підприємства, якому передано окремі функції по господарському управлінню колективним майном.

При цьому реалізація цього права передбачає необхідність розпаювання землі, виділення конкретної земельної ділянки в натурі (на місцевості), розробку документації із землеустрою, її затвердження, оформлення речового права тощо.

Однак, суду не надано доказів, що обрані позивачем земельні ділянкі входять до масиву земель, віднесених до майна колективного сільськогосподарського підприємства "Калинівське".

Виходячи із аналізу проекту землеустрою про відведення земельної ділянки суд дійшов висновку, що даний проект відповідає вимогам діючого законодавства, а викладені відповідачем порушення (невідповідності) проекту землеустрою вимогам нормативно-правових актів судовим розглядом не підтверджено.

Згідно чинного законодавства права власника за будь-якою формою права власності виникають з моменту державної реєстрації такого права, чому передує процедура розроблення землеустрою.

На момент розгляду справи суду не надано доказів, що на означені земельні ділянки зареєстровано право комунальної власності.

Крім того, суд враховує, що листами Відділу у Семенівському районі Головного управління Держгеокадастру Полтавській області повідомлено, що спірні земельні ділянки не відносяться до земель колективної власності (а.с. 231,232).

Отже, спірні земельні ділянки на момент розгляду справи судом належить до державної форми власності, що визнається відповідачем, а тому останній не може ухилятися від виконання своїх повноважень та обовязків, наданих йому ст. 123 ЗК України.

Інших порушень законодавства, які б могли перешкодити у затвердженні проектів землеустрою позивачу, відповідачем в оскаржуваній відмові не наведено, а судом не встановлено.

Відповідно до ч.9. ст.118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Суд погоджується з доводами позивача, що дана норма не містить альтернативи та не надає відповідачу права діяти на власний розсуд. Натомість нею передбачено, що за наявності погодженого проекту землеустрою компетентний орган у двотижневий строк з дня його отримання має прийняти рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надати її у власність.

Підсумовуючи наведене, суд приходить до висновку, що мотиви з яких ГУ Держгеокадастру у Полтавській області відмовляє позивачу у затвердженні проектів землеустрою є формальними, такими, що не ґрунтуються на нормах закону, тобто є протиправними.

Матеріалами справи підтверджується, що позивач неодноразово звертався до ГУ Держгеокадастру у Полтавській області з аналогічними питаннями про затвердження погодженого проекту землеустрою про відведення земельної ділянки у власність, а відповідач неодноразово відмовляв позивачу у такому затвердженні. Мотивам цих відмов судом надана оцінка вище.

Така поведінка відповідача вимагає застосування судом ефективного способу відновлення порушеного права позивача.

За правовою позицією Конституційного Суду України правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за мови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (рішення КСУ від 30 січня 2003 року N 3-рп/2003 та від 02.11.2004 № 15-рп/2004).

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує захист гарантованих Конституцією та законами України прав і свобод людини і громадянина, прав і законних інтересів юридичних осіб, інтересів суспільства і держави.

Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

У зв'язку із зазначеним, суд погоджується із обраним позивачем належним способом захисту його порушеного права, та вважає за необхідне зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області прийняти про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок з кадастровими номерами :00:007:0082 та :00:007:0083 площею 113,6590 га та 91,7276 га гр. ОСОБА_4 для сінокосіння та випасання худоби, земель сільськогосподарського призначення державної власності, розташованих на території Жовтневої сільської ради Семенівського району Полтавської області.

Щодо заявленої моральної шкоди слід зазначити, що відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Порядок відшкодування моральної шкоди визначений в статті. 23 Цивільного кодексу України, відповідно до якої особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Разом з тим, позивачем не надано обґрунтованих пояснень щодо стягнень моральної шкоди, не зазначено в чому полягає ця шкода, чим підтверджується факт її заподіяння, яких саме моральних (душевних/психічних) страждань він зазнав від дій відповідача, не надано детальний розрахунок моральної шкоди на суму 500 000 грн.

Отже, позовні вимоги про стягнення моральної шкоди задоволенню не підлягають.

Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Відповідно до частини 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб'єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_4 (с. Товсте, Семенівський район, Полтавська область, 38230, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області (вул. Уютна, 23, м. Полтава, 36039, ) про зобов'язання вчинити дії задовольнити частково.

Зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області прийняти рішення про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок з кадастровими номерами :00:007:0082 та :00:007:0083 площею 113,6590 га та 91,7276 га гр. ОСОБА_4 для сінокосіння та випасання худоби, земель сільськогосподарського призначення державної власності, розташованих на території Жовтневої сільської ради Семенівського району Полтавської області.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_4 (с. Товсте, Семенівський район, Полтавська область, 38230, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області (вул. Уютна, 23, м. Полтава, 36039, ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 352,40 грн (триста п'ятдесят дві гривні сорок копійок).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Харківського апеляційного адміністративного суду з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених пунктом 15.5 частини 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції від 03.10.2017 року.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 26 жовтня 2018 року.

Суддя А.Б. Головко