Справа № 826/3775/15
Суддя: Кузьменко А.І.
Дата ухвалення: 2018-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про відмову у встановленні способу і порядку виконання судового рішення

24 жовтня 2018 року № 826/3775/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючої судді Кузьменко А.І., розглянувши в порядку письмового провадження заяву Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві про встановлення способу і порядку виконання судового рішення в адміністративній справі

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Аскоп-Україна»
доГоловного управління Державної фіскальної служби у місті Києві, Головного управління Державної казначейської служби України у місті Києві
про визнання бездіяльності протиправною та стягнення заборгованості,-
В С Т А Н О В И В:

Головне управління Державної фіскальної служби у місті Києві (далі по тексту - відповідач-1) звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва із заявою про встановлення способу і порядку виконання постанови Вищого адміністративного суду України від 14 листопада 2017 року у адміністративній справі №826/3775/15 щодо порядку бюджетного відшкодування податку на додану вартість шляхом зобов'язання Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві внести до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування необхідні дані щодо відшкодування на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Аскоп-Україна» сум податку на додану вартість за липень 2014 року в розмірі 1 412 951,00 грн.

В обґрунтування вказаної заяви представник Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві посилається на те, що виконання постанови Вищого адміністративного суду України від 14 листопада 2017 року у справі №826/3775/15 неможливе без зміни способу виконання судового рішення, оскільки Законом України від 21 грудня 2016 року №1797-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні» змінено порядок та процедуру бюджетного відшкодування сум податку на додану вартість, що передбачено статтею 200 Податкового кодексу України.

Додатково представник податкового органу зазначив, що станом на момент звернення контролюючого органу до суду з даною заявою у відповідності до вимог пункту 200.7 статті 200 Податкового кодексу України платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному контролюючому органу податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Аскоп-Україна» проти вказаної заяви заперечував з підстав того, що відповідно до вимог частини 1 статті 378 Кодексу адміністративного судочинства України боржник не наділений правом подавати до суду заяву про встановлення чи зміну способу та порядку виконання рішення суду, оскільки таким правом наділені лише стягувач та виконавець.

Крім того, представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Аскоп-Україна» зазначив, що заява Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві є необґрунтованою, адже відповідно до абзацу 3 пункту 37 підрозділу 2 розділу ХХ Податкового кодексу України бюджетне відшкодування сум податку на додану вартість, задекларованих до відшкодування до 01 липня 2015 року, здійснюється в порядку, визначеному статтею 200 цього кодексу в редакції, що діяла станом на 01 липня 2015 року.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 серпня 2018 року заява Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві призначена до судового розгляду.

В судове засідання 16 жовтня 2018 року представники сторін не з'явилися, хоча про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

З урахуванням частини 2 статті 378 Кодексу адміністративного судочинства України суд дійшов висновку про можливість розгляду заяви про встановлення способу і порядку виконання судового рішення за відсутністю представників сторін.

Розглянувши подану заяву, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для її розгляду та вирішення, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 06 квітня 2015 року у адміністративній справі №826/3775/15, яка залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 17 вересня 2015 року, у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Аскоп - Україна» відмовлено повністю.

Постановою Вищого адміністративного суду України від 14 листопада 2017 року постанова Окружного адміністративного суду міста Києва від 06 квітня 2015 року та ухвала Київського апеляційного адміністративного суду від 17 вересня 2015 року скасовані та ухвалено нове рішення, яким позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Аскоп - Україна» задоволено частково, а саме:

- визнано протиправною бездіяльність Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві щодо неподання до органу Державної казначейської служби України висновку із зазначенням суми податку на додану вартість у розмірі 1412951,00 грн, що підлягає відшкодуванню з бюджету на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Аскоп-Україна»;

- зобов'язано Державну податкову інспекцію у Дніпровському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві надати висновок Головному управлінню Державної казначейської служби України у місті Києві про виплату Товариству з обмеженою відповідальністю «Аскоп-Україна» () бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за податковою декларацією з податку на додану вартість за липень 2014 року в сумі 1412951,00 грн (один мільйон чотириста дванадцять тисяч дев'ятсот п'ятдесят одна гривня 00 копійок);

- стягнуто з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Аскоп-Україна» () пеню за прострочення виплати бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 72583,10 грн (сімдесят дві тисячі п'ятсот вісімдесят три гривні 10 копійок);

- в іншій частині позову відмовлено;

- стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Аскоп-Україна» () судові витрати зі сплати судового збору в сумі 5098,56 грн (п'ять тисяч дев'яносто вісім гривень 56 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві;

- повернуто Товариству з обмеженою відповідальністю «Аскоп-Україна» () з Державного бюджету України надміру сплачений судовий збір у розмірі 22267,11 грн (двадцять дві тисячі двісті шістдесят сім гривень 11 копійок) за подання касаційної скарги згідно з платіжним дорученням від 06 жовтня 2015 року №1146 (ПУАТ «ФІДОБАНК» (м. Київ));

- виконання постанови в частині повернення надміру сплаченого судового збору доручено Управлінню Державної казначейської служби України у Печерському районі міста Києва.

Матеріалами справи підтверджується, що 05 лютого 2018 року Окружним адміністративним судом міста Києва видано три виконавчих листа №826/3775/15 для пред'явлення їх до примусового виконання, які отримані представником Товариства з обмеженою відповідальністю «Аскоп - Україна» 12 лютого 2018 року.

Як вбачається із зазначених виконавчих листів, стягувачем є Товариство з обмеженою відповідальністю «Аскоп - Україна», боржником - Державна податкова інспекція у Дніпровському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві.

В подальшому, ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 червня 2018 року задоволено заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Аскоп - Україна» та замінено сторону виконавчого провадження ВП №55801515 - боржника - Державну податкову інспекцію у Дніпровському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві її правонаступником - Головним управлінням Державної фіскальної служби у місті Києві.

Відповідно до частини 1 статті 378 Кодексу адміністративного судочинства України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (частина 3 статті 378 Кодексу адміністративного судочинства України).

Судом встановлено, що заявник - Головне управління Державної фіскальної служби у місті Києві відповідно до ухвали Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 червня 2018 року є боржником в межах виконавчого провадження ВП №55801515, а відтак відповідно до частини 1 статті 378 Кодексу адміністративного судочинства України не наділений правом на звернення до суду із заявою про встановлення або зміну способу або порядку виконання судового рішення. Таким правом звернення до суду із зазначеною заявою наділені лише стягувач та виконавець.

Водночас, частиною 3 статті 33 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим, сторони, а також виконавець за заявою сторін або державний виконавець з власної ініціативи у випадку, передбаченому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення.

Згідно статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов'язок щодо виконання рішення.

Наведене свідчить, що Законом України «Про виконавче провадження» розширено можливість подання заяви про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення також і боржником, як стороною виконавчого провадження.

По суті заяви суд зазначає наступне.

Відповідно до підпункту 14.1.18 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (в чинній редакції) бюджетне відшкодування - відшкодування від'ємного значення податку на додану вартість на підставі підтвердження правомірності сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за результатами перевірки платника.

Порядок визначення суми податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню), та строки проведення розрахунків закріплено у статті 200 Податкового кодексу України.

Відповідно до пункту 200.15 статті 200 Податкового кодексу України (в редакції станом на момент прийняття постанови від 14 листопада 2017 року) у разі коли за результатами перевірки сум податку, заявлених до відшкодування, платник податку розпочинає процедуру адміністративного або судового оскарження, контролюючий орган не пізніше наступного робочого дня після отримання відповідного повідомлення від платника або ухвали суду про порушення провадження у справі зобов'язаний внести відповідні дані до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування.

Після закінчення процедури адміністративного оскарження або набрання законної сили рішенням суду контролюючий орган на наступний робочий день після отримання відповідного рішення зобов'язаний внести до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування дані щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування платника. У разі неузгодження контролюючим органом суми податку, заявленої до відшкодування, або її частини зобов'язання з бюджетного відшкодування податку в частині неузгодженої суми виникає з дня закінчення процедури адміністративного або судового оскарження, за результатами якої прийнято рішення на користь платника податків.

Тобто, на момент прийняття постанови від 14 листопада 2017 року змінено порядок відшкодування від'ємного значення, зокрема, в частині надання висновку Головному управлінню Державної казначейської служби України у місті Києві про виплату Товариству з обмеженою відповідальністю «Аскоп-Україна» () бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за податковою декларацією з податку на додану вартість за липень 2014 року.

Так, 21 грудня 2016 року Верховною Радою України було прийнято Закон України «Про внесення змін до ПК України щодо покрашення інвестиційного клімату в Україні», який набрав чинності 01 січня 2017 року. Вказаним законом був змінений порядок здійснення бюджетного відшкодування, який вже не передбачає надання контролюючим органом висновку про відшкодування та його направлення до органу державного казначейства, оскільки таке відшкодування здійснюється в автоматичному порядку на підставі інформації, відображеної в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування.

Згідно підпункту 200.7.1 пункту 200.7 статті 200 Податкового кодексу України (в редакції станом на момент прийняття постанови від 14 листопада 2017 року), формування Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування здійснюється на підставі баз даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує податкову і митну політику, та центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів.

При цьому, відповідно до підпункту 200.7.2 пункту 200.7 статті 200 Податкового кодексу України (в редакції станом на момент прийняття постанови від 14 листопада 2017 року) заяви про повернення сум бюджетного відшкодування автоматично вносяться до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування протягом операційного дня їх отримання у хронологічному порядку їх надходження. Повернення узгоджених сум бюджетного відшкодування здійснюється у хронологічному порядку відповідно до черговості внесення до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування.

Зазначена у заяві сума бюджетного відшкодування вважається узгодженою в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування з дня визнання протиправним та/або скасування податкового повідомлення-рішення.

Порядок узгодження зазначеної у заяві суми бюджетного відшкодування закріплений в пункті 200.12 статті 200 Податкового кодексу України.

Так, зазначена у заяві сума бюджетного відшкодування вважається узгодженою в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування з однієї із таких дат:

а) з дня, наступного за днем закінчення граничного строку проведення перевірки, в разі, якщо контролюючим органом внесені до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування відомості про відсутність порушень під час такої перевірки;

б) з дня, наступного за днем закінчення граничного строку проведення камеральної перевірки, в разі, якщо контролюючим органом не внесені до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування відомості про дату початку та закінчення проведення перевірки даних, зазначених у податковій декларації або уточнюючому розрахунку, з обов'язковою відміткою щодо виду перевірки (камеральна, документальна);

в) з дня, наступного за днем закінчення граничного строку, передбаченого цим Кодексом для складення акта перевірки, в разі, якщо контролюючим органом не внесені до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування відомості про дату складення акта перевірки;

г) з дня, наступного за днем закінчення граничного строку, передбаченого цим Кодексом для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення, в разі, якщо контролюючим органом не внесені до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування відомості про дату та номер податкового повідомлення-рішення;

ґ) з дня визнання протиправним та/або скасування податкового повідомлення-рішення.

У випадках, передбачених підпунктами «б» і «в» цього пункту, інформація про узгодженість бюджетного відшкодування та його суму відображається в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування в автоматичному режимі на наступний робочий день після виникнення такого випадку.

У випадках, передбачених підпунктами «а», «г» і «ґ» цього пункту, інформація про узгодженість бюджетного відшкодування та його суму відображається в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування контролюючим органом на наступний робочий день після виникнення такого випадку.

Узгоджена сума бюджетного відшкодування стає доступною органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, для виконання на наступний операційний день за днем її відображення в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування та перераховується органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, у строки, передбачені пунктом 200.13 цієї статті, на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку та/або на бюджетні рахунки для перерахування у рахунок сплати грошових зобов'язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до Державного бюджету України.

На підставі даних Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, після дня набуття статусу узгодженої суми бюджетного відшкодування перераховує таку суму з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку та/або на бюджетні рахунки для перерахування у рахунок сплати грошових зобов'язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету, протягом п'яти операційних днів (пункт 200.12 статті 200 Податкового кодексу України).

При цьому, пунктами 52 та 56 підрозділу 2 Розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України, якими цей підрозділ був доповнений Законом №1797, визначено, що до 10 січня 2017 року центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, зобов'язаний на підставі реєстрів заяв про повернення суми бюджетного відшкодування платникам податку, які відповідають та які не відповідають критеріям, визначеним пунктом 200.19 статті 200 цього Кодексу, в редакції, що діяла до 1 січня 2017 року, сформувати єдиний Реєстр заяв про повернення суми бюджетного відшкодування у хронологічному порядку їх надходження.

Формування, ведення, бюджетне відшкодування та офіційне публікування Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування, зазначеного у цьому пункті, здійснюються у порядку, визначеному статтею 200 цього Кодексу.

До 1 лютого 2017 року центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, формує у хронологічному порядку надходження заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість Тимчасовий реєстр заяв про повернення суми бюджетного відшкодування, поданих до 1 лютого 2016 року, за якими станом на 1 січня 2017 року суми податку на додану вартість не відшкодовані з бюджету.

Формування, ведення та офіційне публікування Тимчасового реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування, зазначеного у цьому пункті, здійснюються у порядку, визначеному статтею 200 цього Кодексу.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25 січня 2017 року №26 був затверджений Порядок ведення Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість, який, згідно з пунктом 3 Постанови, набирає чинності з 1 квітня 2017 року.

При цьому, постановою встановлено, що до набрання чинності Порядком бюджетне відшкодування сум податку на додану вартість за заявами, включеними до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість, сформованого згідно з пунктом 52 підрозділу 2 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України, здійснюється у порядку, що діяв до 1 січня 2017 року.

Пунктом 12 Порядку №26 передбачено, що узгоджена сума бюджетного відшкодування стає доступною органу Казначейства для виконання на наступний операційний день за днем її відображення в Реєстрі та перераховується органом Казначейства у строки, передбачені пунктом 200.13 статті 200 Податкового кодексу України, на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку та/або на бюджетні рахунки для перерахування у рахунок сплати грошових зобов'язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету.

У зв'язку з набранням чинності Порядком №26, з 01 квітня 2017 року втратив чинність Порядок ведення реєстрів заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 22 лютого 2016 року №68, який передбачав, що реєстри формуються ДФС за даними: прийнятих територіальними органами ДФС податкових декларацій з податку на додану вартість (далі - податкові декларації) або уточнюючих розрахунків з податку на додану вартість (далі - уточнюючі розрахунки), передбачених абзацом четвертим пункту 50.1 статті 50 Кодексу, та заяв, поданих у складі податкових декларацій або уточнюючих розрахунків; податкової інформації, зібраної та отриманої органами доходів і зборів, відповідно до глави 7 Кодексу.

Пунктом 10 Порядку №68 було передбачено, що друга частина реєстрів містить інформацію, зокрема, про: зазначену у заяві суму податку, заявлену до бюджетного відшкодування на рахунок платника податку в банку; дату узгодження територіальним органом ДФС зазначеної у заяві суми податку, що підлягає бюджетному відшкодуванню.

Таким чином, Реєстри заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість, які діяли як до 01 квітня 2017 року, так і після цієї дати, передбачають його інформаційне наповнення, зокрема, внесення інформації про узгоджену суму бюджетного відшкодування, яка підлягає перерахуванню платнику податків, саме контролюючими органами.

При цьому, у разі внесення заяви про бюджетне відшкодування до Реєстру відповідно до Порядку №68, який діяв до 01 квітня 2017 року, відповідна інформація мала бути включена у сформований до 10 квітня 2017 року єдиний Реєстр заяв про повернення суми бюджетного відшкодування та у Тимчасовий реєстр заяв про повернення суми бюджетного відшкодування, поданих до 1 лютого 2016 року, за якими станом на 1 січня 2017 року суми податку на додану вартість не відшкодовані з бюджету.

Бюджетне відшкодування за такими заявами до 01 квітня 2017 року мало здійснюватися у раніше визначеному порядку, тобто зі складанням контролюючим органом відповідного висновку та його наданням територіальному органу Державної казначейської служби України.

Водночас, з 01 квітня 2017 року передумовою для отримання платником податків належної йому суми бюджетного відшкодування є відображення органом ДФС в Реєстрі інформації про її узгодження.

Наведене свідчить, що станом на момент прийняття постанови Вищого адміністративного суду України від 14 листопада 2017 року сума бюджетного відшкодування здійснювалась на підставі відображеної в Реєстрі інформації про узгодження суми бюджетного відшкодування.

При цьому, судом встановлено, що позовні вимоги позивача задоволено у спосіб, який був чинний на момент звернення позивача до суду, а саме шляхом зобов'язання Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві надати висновок Головному управлінню Державної казначейської служби України у місті Києві про виплату Товариству з обмеженою відповідальністю «Аскоп-Україна» () бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за податковою декларацією з податку на додану вартість за липень 2014 року в сумі 1412951,00 грн.

Також, пунктом 37 підрозділу 2 Розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України передбачено, що бюджетне відшкодування сум податку на додану вартість, задекларованих до відшкодування до 1 липня 2015 року, здійснюється у порядку, визначеному статтею 200 цього Кодексу у редакції, що діяла станом на 1 липня 2015 року.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем заявлено до бюджетного відшкодування суму, яка задекларована за липень 2014 року, а відтак з урахуванням вимог пункту 37 підрозділу 2 Розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України таке відшкодування повинно здійснюватись в порядку, визначеному статтею 200 цього Кодексу у редакції, що діяла станом на 1 липня 2015 року, тобто у такий спосіб, який визначено постановою Вищого адміністративного суду України від 14 листопада 2017 року.

З урахуванням наведеного в сукупності, суд приходить до висновку, що заява податкового органу про зміну способу виконання рішення не підлягає задоволенню, оскільки відсутні підстави для її задоволення.

Враховуючи вищевикладене, керуючись статтями 72-77, 241-243, 248, 378 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві про встановлення або зміну способу або порядку виконання судового рішення у справі №826/3775/15 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Аскоп - Україна» до Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві, Головного управління Державної казначейської служби України у місті Києві про визнання протиправною бездіяльності та стягнення заборгованості - відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення", Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя А.І. Кузьменко