Справа № 818/1503/18
Суддя: Мельнікова Л.В.
Дата ухвалення: 2018-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Головуючий І інстанції: Шаповал М.М.

23 жовтня 2018 р. Справа № 818/1503/18

Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Мельнікової Л.В.

суддів - Перцової Т.С. , Бенедик А.П.

за участю секретаря судового засідання Багмет А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду у місті Харкові справу за апеляційною скаргою Міністерства оборони України на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 25 травня 2018 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання протиправним та скасування протоколу, зобовязання вчинити дії, -

В с т а н о в и л а:

12.04.2018 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, яким просить:

- визнати протиправним та скасувати протокол засідання Комісії МО України з розгляду питань, повязаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум (подалі Комісія) від 22.12.2017 року № 133 в призначенні йому одноразової грошової допомоги, передбаченої ст. 16 Закону України 20.12.1991 року № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (подалі Закон № 2011-XII в редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин);

- зобовязати МО України призначити і виплатити йому одноразову грошову допомогу, передбачену ст. 16 Закону № 2011-XII, у відсотках 33-місячного грошового забезпечення як інваліду Ш групи у відповідності з Порядком та умовами призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов'язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 року № 499 (подалі Порядок № 499 в редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин).

Позивач вказує на протиправність оскаржуваного ним рішення відповідача, вважаючи, що він має право на призначення йому одноразової грошової допомоги в розмірі 33-місячного грошового забезпечення у відсотках. Вимога відповідача щодо необхідності надання ним документа про причини та обставини поранення є протиправною.

У відзиві на позовну заяву МО України зазначає про обґрунтованість прийнятого рішення, правомірність якого оскаржується позивачем, оскільки інвалідність позивачу встановлена понад 3-місячний строк після закінчення військових зборів. Вимога позивача про зобовязання МО України прийняти рішення певного змісту є втручанням в його дискреційні повноваження.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 25 травня 2018 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволений в повному обсязі.

Судове рішення вмотивовано тим, що оскільки позивач отримав інвалідність внаслідок захворювань, повязаних з виконанням ним обовязків військової служби, то він має право на виплату одноразової грошової допомоги згідно ст. 16 Закону № 2011-XII в розмірі, встановленому Порядком № 499. При прийнятті рішення судом врахована правова позиція Верховного Суду у справі № 288/349/17 (постанова від 22.03.2018 року) та Верховного Суду України.

Не погоджуючись з судовим рішенням, в апеляційній скарзі МО України просить скасувати рішення Сумського адміністративного суду від 25 травня 2018 року та прийняти нове судове рішення про повну відмову в задоволені вимог ОСОБА_1

Аргументи, наведені скаржником в апеляційній скарзі, аналогічні по своїй суті аргументам, наведеним МО України в відзиві на адміністративний позов позивача.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 зазначає, що право особи на одноразову грошову допомогу не може підлягати часовим обмеженням і залежати від того, чи пройшов 3-місячний строк з часу закінчення зборів, оскільки першочерговим є встановлення факту, що особа отримала незворотні негативні зміни стану здоровя внаслідок виконання обовязку військової служби. Таке праве гарантоване ст.ст. 17, 22, 46 Конституції України та не може бути скасоване, звужене та обмежене. Позивач вважає слушним посилання суду першої інстанції в оскаржуваному рішенні на відповідні правові позиції Верховного Суду України та правову позицію Верховного Суду.

Переглянувши судове рішення, дослідивши доводи та вимоги апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку про обґрунтованість вимог апеляційної скарги , з наступних підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Не погоджуючись з висновком суду першої інстанції щодо обґрунтованості позовних вимог ОСОБА_1, колегія суддів зазначає, що за приписами ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховую висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

За правовим висновком Верховного Суду, викладеними в постанові від 26.06.2018 року по справі № 750/5074/17, - «Частиною шостою статті 16 Закону № 2011-XII (в редакції чинній з 01 січня 2007 року до 01 січня 2014 року) для військовослужбовців строкової служби встановлено окремий порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги, відповідно до яких обмежено проміжок часу у який, у разі настання інвалідності, виникає право військовослужбовців строкової військової служби на отримання одноразової грошової допомоги і такий проміжок часу визначений періодом проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби, але в наслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби. У разі встановлення інвалідності в період дії зазначеної редакції ст. 16 Закону № 2011-XII після спливу трьох місяців від дня звільнення зі служби, права на отримання вказаної одноразової грошової допомоги у військовослужбовця строкової служби не виникає».

При цьому Верховний Суд визначився про наявність підстав для відступу від правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 20.03.2018 року у справі N 276/322/17 (N К/9901/2174/17).

Судом встановлено та учасниками справи не спростовуються наступні обставини, - позивач ОСОБА_1 як військовозобовязаний, призваний на збори, у період з 23.05.1988 року по 21.08.1988 року виконував завдання по ліквідації наслідків аварії в зоні ЧАЕС. У звязку з захворюваннями, отриманими при виконанні обовязків військової служби з ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, рішенням МСЕК від 05.09.2012 року позивачу первинно встановлена третя група інвалідності безстроково (а.с. 12-14).

У 2017 році позивач звернувся із заявою про призначення йому одноразової грошової допомоги відповідно до ст. 16 Закону № 2011-XII.

22.12.2017 року Комісія, розглянувши питання призначення позивачу одноразової грошової допомоги відповідно до ст. 16 Закону № 2011-XII, дослідивши подані документи, дійшла висновку про відмову ОСОБА_1 в призначені такої допомоги (а.с. 16).

Прийняте рішення вмотивовано тим, що інвалідність ОСОБА_1 встановлена понад 3місячний строк після закінчення військових зборів.

Відповідно до ч. 9 ст. 16-3 Закону N 2011-XII (в редакції, що є чинною з 01.01.2014 року) порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року N 975, прийнятою відповідно до п. 2 ст. 16-2 та п. 9 ст. 16-3 Закону N 2011-XII, затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов'язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (в редакції, що була чинною на час звернення позивача стосовно призначення йому одноразової грошової допомоги).

Пунктом 2 наведеної постанови установлено, що особам, які до набрання чинності Порядком, затвердженим цією постановою, мають право на отримання одноразової грошової допомоги:

допомога, що була призначена, виплачується відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов'язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 року N 499, Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби, що сталися у 2006 році, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2007 року N 284, і Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності співробітників кадрового складу розвідувальних органів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.11.2007 року N 1331;

допомога, що не була призначена, призначається і виплачується в установленому законодавством порядку, що діяло на день виникнення права на отримання такої допомоги.

Відповідно до пункту 3 Порядку N 975, днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є:

у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов'язаного та резервіста - дата смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть;

у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності - дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

Отже, моментом виникнення права ОСОБА_1 на отримання одноразової грошової допомоги є дата встановлення йому інвалідності, тобто 05.09.2012 року, а тому застосуванню до спірних правовідносин підлягає законодавство, яке діяло на момент первинного встановлення позивачу III інвалідності, а саме: Закон України від 25.03.1992 року № 2232-XII «Про військовий обов'язок і військову службу», Закон N 2011-XII, в редакції, що була чинною з яка діяла з 01.01.2007 року до 01.01.2014 року та Порядок N 499.

Статтею 41 Закону України від 25.03.1992 року № 2232-XII «Про військовий обов'язок і військову службу» (в редакції, що була чинною з 10.02.2010 року по 01.01.2014 року) встановлено, що виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або каліцтва військовослужбовців, військовозобов'язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов'язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Згідно із ч. 3 ст. 1 цього Закону військовий обовязок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов'язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.

Частиною 4 ст. 16 Закону N 2011-XII, в редакції чинній з 1 січня 2007 року до 1 січня 2014 року, було передбачено: у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовозобов'язаному або резервісту, який призваний на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, проходить службу у військовому резерві, під час виконання ним обов'язків військової служби, а також інвалідності, що настала в період проходження зазначених зборів, служби у військовому резерві або не пізніше ніж через три місяці після закінчення зборів, проходження служби у військовому резерві, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження цих зборів, служби у військовому резерві, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі до п'ятирічного грошового забезпечення на умовах, визначених пунктом 3 цієї статті.

Отже, ч. 4 ст. 16 Закону N 2011-XII, в редакції чинній з 01.01. 2007 року до 01.01. 2014 року, визначені особливі критерії для встановлення умов виплати одноразової грошової допомоги особам військовозобовязаним або резервістам, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, зокрема:

- суб'єктами отримання допомоги є військовозобов'язані або резервісти, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, проходить службу у військовому резерві;

- час настання інвалідності визначений як період проходження зазначених зборів, служби у військовому резерві або не пізніше ніж через три місяці після закінчення зборів, проходження служби у військовому резерві, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження цих зборів, служби у військовому резерві;

- відсутність умови про настання інвалідності після закінчення тримісячного строку після проходження зборів, служби у військовому резерві.

Пунктом 6 ч. 2 ст. 16 Закону N 2011-XII, в редакції чинній з 01.01.2014 року до 31.12.2016 року, було передбачено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі: встановлення військовозобов'язаному або резервісту, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовозобов'язаному або резервісту при виконанні обов'язків військової служби або служби у військовому резерві, або не пізніше ніж через три місяці після закінчення зборів, проходження служби у військовому резерві, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження цих зборів, служби у військовому резерві.

Законом України від 06.12.2016 року № 1774-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», що набрав чинності 01.01.2017 року та був чинним на час розгляду справи судом першої інстанції, у Закон N 2011-XII внесені, зокрема, такі зміни: пункт 6 викладений в такій редакції:

« 6) встановлення військовослужбовцю строкової військової служби, військовозобов'язаному або резервісту, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю строкової військової служби, військовозобов'язаному або резервісту при виконанні обов'язків військової служби або служби у військовому резерві, або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби, закінчення зборів, проходження служби у військовому резерві, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження строкової військової служби, цих зборів, служби у військовому резерві».

Отже, означеним положеннями ч. 2 ст. 16 Закону N 2011-XII, визначені особливі критерії для встановлення умов виплати одноразової грошової допомоги особам військовозобовязаним або резервістам, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, зокрема:

- суб'єктами отримання допомоги є військовозобов'язані або резервісти, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, проходить службу у військовому резерві;

- час настання інвалідності визначений як період проходження зазначених зборів, служби у військовому резерві або не пізніше ніж через три місяці після закінчення зборів, проходження служби у військовому резерві, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження цих зборів, служби у військовому резерві;

- відсутність умови про настання інвалідності після закінчення тримісячного строку після проходження зборів, служби у військовому резерві.

Відповідно до підпункту 3 п. 2 Порядку № 499 військовозобов'язаним чи резервістам, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, проходять службу у військовому резерві, у разі інвалідності, що настала в період проходження зазначених зборів, служби у військовому резерві або не пізніше ніж через три місяці після закінчення зборів, служби у військовому резерві, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження таких зборів, служби у військовому резерві, залежно від ступеня втрати працездатності - у розмірі, що визначається у відсотках від 12-місячного грошового забезпечення, а у разі настання інвалідності внаслідок виконання обов'язків військової служби залежно від ступеня втрати працездатності - у розмірі, що визначається у відсотках 33-місячного грошового забезпечення.

Матеріали справи посвідчують ту обставину, що позивач ОСОБА_1 означеним критеріям не відповідає, оскільки за повідомленням Ямпільського районного військового комісаріату від 02.04.2018 року у період з 23.05.1988 року по 23.08.1988 року позивач виконував завдання по ліквідації наслідків аварії в зоні ЧАЕС, а інвалідність позивачу первинно була встановлена 05.09.2012 року, тобто пізніше ніж через три місяці після закінчення зборів (а.с. 14, а.с. 12).

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що право на отримання одноразової грошової допомоги за ст. 16 Закону N 2011-XII у позивача відсутнє.

Таким чином, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1

Задовольняючи вимоги апеляційної скарги, колегія суддів скасовує судове рішення та приймає нове про відмову в задоволені означених вимог ОСОБА_1

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Пунктом 4 ч. 1 ст. 317 КАС України установлено, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права, а саме ст. 16 Закону N 2011-XII.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», § 58, рішення від 10 лютого 2010 року).

Надаючи оцінку доводам позивача, які викладені у відзиві на апеляційну скаргу стосовно того, що звуження змісту та обсягу існуючих конституційних прав і свобод людини є їх обмеженням і право особи на одноразову грошову допомогу не може підлягати часовим обмеженням, колегія суддів зазначає, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 92 Конституції України виключно законами України визначаються права і свободи людини, гарантії цих прав і свобод. Наведені в постанові вище приписи ст. 16 N 2011-XII (під час їх дії або після) такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) у встановленому порядку не визнавались.

На підставі наведеного, керуючись статтями 13, 23, 31, 292, 293, 308, 310, 313, 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Міністерства оборони України задовольнити.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 25 травня 2018 року скасувати з прийняттям нового судового рішення про відмову в задоволені вимог ОСОБА_1.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)ОСОБА_2
Судді(підпис) (підпис) ОСОБА_3 ОСОБА_4