Справа № 0440/6937/18
Суддя: Конєва Світлана Олександрівна
Дата ухвалення: 2018-10-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 жовтня 2018 року Справа № 0440/6937/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого суддіКонєвої С.О.
при секретарі судового засіданняЗіненко А.О.
за участю представників сторін:
від позивача: Ковтун Д.В., Дерило В.Г.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за адміністративним позовом Дніпровської міської ради до Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю "Агросистем" про скасування постанови про стягнення виконавчого збору №54663600 від 28.08.2018р., -

ВСТАНОВИВ:

12.09.2018р. (згідно штемпеля поштового зв'язку) Дніпровська міська рада звернулася з адміністративним позовом до Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю "Агросистем" та просить скасувати постанову державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про стягнення виконавчого збору №54663600 від 28.08.2018р.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що на виконанні у Відділі примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби ГТУЮ у Дніпропетровській області перебуває виконавче провадження №54663600 з примусового виконання виконавчого листа №804/4611/16, виданого 06.04.2017р. Дніпропетровським окружним адміністративним судом, згідно якого зобов'язано Дніпропетровську міську раду прийняти рішення про надання дозволу ТОВ «Агросистем» на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по фактичному розміщенню будівель та споруд по вулиці Дніпросталівській (вул. Винокурова), 30Б, орієнтовною площею 1,3500 га. та прийняти рішення про надання дозволу ТОВ «Агросистем» на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для завершення будівництва комплексу автосалонів з передпродажною підготовкою та технічним обслуговуванням автомобілів по вулиці Дніпросталівська (вул. Винокурова), 30Б, орієнтовною площею 1,6500 га. 28.08.2018р. державним виконавцем була прийнята оспорювана постанова №54663600 про стягнення з позивача виконавчого збору у розмірі 12800,00 грн. Позивач вважає, що вказана оспорювана постанова відповідача підлягає скасуванню, оскільки положення Закону України «Про виконавче провадження», що визначають порядок виконання рішень немайнового характеру, які не можуть бути виконані без участі боржника, не передбачають вчинення державним виконавцем заходів примусового виконання рішення та, як наслідок, стягнення з боржника виконавчого збору.

Представники позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити.

23.10.2018р. відповідач надав до канцелярії суду письмовий відзив на позов, у якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог посилаючись на те, що відповідач здійснював примусове виконання виконавчого провадження №54663600 з виконання виконавчого листа №804/4611/16 від 06.04.2017р., виданого Дніпропетровським окружним адміністративним судом щодо зобов'язання позивача прийняти рішення про надання дозволу ТОВ «Агросистем» на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по фактичному розміщенню будівель та споруд по вулиці Дніпросталівській (вул. Винокурова), 30Б, орієнтовною площею 1,3500 га. та прийняти рішення про надання дозволу ТОВ «Агросистем» на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для завершення будівництва комплексу автосалонів з передпродажною підготовкою та технічним обслуговуванням автомобілів по вулиці Дніпросталівська (вул. Винокурова), 30Б, орієнтовною площею 1,6500 га. Вказане судове рішення є обов'язковим для виконання за ст.ст. 124, 129-1 Конституції України, проте, незважаючи на те, що позивача двічі було оштрафовано за невиконання вказаного рішення суду за ст.75 Закону №1404, позивач судового рішення не виконав, жодних документів щодо підстав невиконання вимог виконавчого документа не надав, у зв'язку з чим 28.08.2018р. складено повідомлення про вчинення кримінального правопорушення, винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, а також постанову про стягнення виконавчого збору згідно до вимог ст.ст. 27, 40 Закону №1404, оскільки виконавчий збір у процесі виконання рішення не був стягнутий та після закінчення виконавчого провадження за п.11 ч.1 ст.39 Закону №1404 передбачено обов'язок прийняття державним виконавцем постанови про стягнення виконавчого збору на підставі ч.3 ст.40 Закону №1404 (а.с.45-50).

Відповідач свого представника в судове засідання не направив, проте, 25.10.2018р. представник відповідача подала до канцелярії суду клопотання, у якому просила відкласти розгляд справи на іншу дату у зв'язку із здійсненням нею заздалегідь запланованих виконавчих дій (а.с. 71-72).

Розглянувши вищевказане клопотання відповідача щодо відкладення судового розгляду справи на іншу дату з підстав здійснення представником відповідача заздалегідь запланованих виконавчих дій, з'ясувавши думку представників позивача з приводу заявленого клопотання, з огляду на те, що в обґрунтування заявленого клопотання представником відповідача жодних доказів суду не надано, ст.287 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено десятиденний строк розгляду даної справи, а також враховуючи надання відповідачем відзиву на позов та витребуваних судом доказів, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання відповідача щодо відкладення розгляду справи.

Третя особа в судове засідання не з'явилася, проте, 26.10.2018р. представник третьої особи надіслав засобами електронного зв'язку на адресу суду клопотання, у якому просив про розгляд справи без участі третьої особи за наявними у справі матеріалами (а.с.75).

У відповідності до вимог ч.3 ст. 268 Кодексу адміністративного судочинства України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не є перешкодою розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанції.

Згідно до вимог ч.3 ст.194 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, зокрема, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Враховуючи наведене, надіслане представником третьої особи клопотання про розгляд справи без участі третьої особи, належне повідомлення відповідача про дату, час та місце розгляду даної справи, строки розгляду справи, встановлені ст. 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за можливе розглянути дану справу за відсутності представників відповідача та третьої особи відповідно до ч.3 ст. 268 Кодексу адміністративного судочинства України та з урахуванням поданого відповідачем відзиву на позов та доданих до нього доказів.

У ході судового розгляду справи судом встановлені наступні обставини у справі.

Постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області від 11.09.2017р. було відкрито виконавче провадження ВП №54663600 за виконавчим листом №804/4611/16 від 06.04.2017р., яким зобов'язано Дніпровську міську раду прийняти рішення про надання дозволу ТОВ «Агросистем» () на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по фактичному розміщенню будівель та споруд по вулиці Дніпросталівській (вул. Винокурова), 30Б, орієнтовною площею 1,3500 га. та прийняти рішення про надання дозволу ТОВ «Агросистем» () на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для завершення будівництва комплексу автосалонів з передпродажною підготовкою та технічним обслуговуванням автомобілів по вулиці Дніпросталівська (вул. Винокурова), 30Б, орієнтовною площею 1,6500 га., встановлено десятиденний строк для виконання боржником рішення суду та у п.3 вказаної постанови зазначено про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 12800,00 грн. що підтверджується змістом копії вказаної постанови (а.с. 9,52-53).

Представником позивача була подана державному виконавцю заява, згідно якої останній повідомив відповідача, що проект рішення міської ради «Про надання дозволу ТОВ «Агросистем», , дозволу щодо відведення земельної ділянки для завершення будівництва комплексу автосалонів з передпродажною підготовкою та технічним обслуговуванням автомобілів по вулиці Дніпросталівській (вул. Винокурова), 30Б (Індустріальний район)» було винесено для повторного розгляду на засідання чергової сесії міської ради, яка відбулася 25.04.2018р. та вказаний проект рішення було повернуто як такий, що не був прийнятий, що підтверджується змістом копії вказаного листа (а.с.18-20).

Постановою державного виконавця ВП №54663600 від 30.07.2018р., у зв'язку із встановленням не виконання рішення суду зобов'язального характеру у встановлений строк без поважних причин, на позивача накладено штраф у розмірі 5100,00 грн., у п.2 якої встановлено десятиденний строк для виконання рішення та попереджено боржника про кримінальну відповідальність за умисне невиконання рішення (а.с.56-57).

28.08.2018р. постановою державного виконавця ВП №54663600 було закінчено виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №804/4611/16, виданого 06.04.2017р. Дніпропетровським окружним адміністративним судом на підставі п.11 ч.1 ст.39, ст.40 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с.65-66).

Також, 28.08.2018р. державним виконавцем було винесено оспорювану постанову про стягнення з Дніпровської міської ради виконавчого збору у розмірі 12800,00 грн. з підстав закінчення виконавчого провадження та того, що у процесі виконання рішення виконавчий збір стягнутий не був на підставі ст.ст. 3, 27, 40 Закону України «Про виконавче провадження», що підтверджується змістом копії відповідної постанови (а.с. 25-26,62-63).

Позивач просить скасувати постанову державного виконавця про стягнення виконавчого збору №54663600 від 28.08.2018р. посилаючись на те, що положення Закону України «Про виконавче провадження», що визначають порядок виконання рішень немайнового характеру, які не можуть бути виконані без участі боржника, не передбачають вчинення державним виконавцем заходів примусового виконання рішення та, як наслідок, стягнення з боржника виконавчого збору.

Заслухавши представників позивача, які брали участь у судовому засіданні, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши обставини справи, перевіривши доводи та давши їм належну правову оцінку, проаналізувавши норми чинного законодавства України, оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку про відсутність обґрунтованих правових підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VIII від 02.06.2016р. (далі - Закон №1404) встановлено, що примусовому виконанню підлягають рішення на підставі, зокрема, виконавчих листів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень.

У відповідності до п.1 ч.1 ст.26 Закону №1404 встановлено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Згідно до ч.5 ст.26 Закону №1404 визначено, що виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов'язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Згідно до ч.1 ст.27 Закону №1404 виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи (ч.3 ст.27 Закону №1404).

Частиною 3 ст.40 Закону №1404 встановлено, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев'ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Аналіз зазначених норм у сукупності дає підстави для висновку, що державний виконавець наділений повноваженнями приймати постанови про стягнення виконавчого збору, при цьому, підставою для прийняття постанови про стягнення виконавчого збору є, зокрема, закінчення виконавчого провадження за пунктом 11 частини першої статті 39 Закону №1404, за умови, що такий виконавчий збір не був стягнутий у процесі примусового виконання виконавчого документу.

Також і за нормами ч.3 ст.27 Закону №1404 встановлено обов'язок боржника сплатити виконавчий збір, у тому числі і при примусовому виконанні рішення немайнового характеру.

Зазначеної правової позиції дотримується Верховний Суд у своїй постанові від 07.03.2018р. по справі №750/7624/17, що є обов'язковою для застосування адміністративним судом згідно до вимог ч.5 ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України.

Так, як вбачається зі змісту оспорюваної постанови про стягнення виконавчого збору вона була прийнята державним виконавцем 28.08.2018р. у зв'язку із закінченням виконавчого провадження ВП №54663600 на підставі п.11 ч.1 ст.39, ст.40 Закону №1404, що відповідає вимогам ст.ст. 3, 27, 40 Закону №1404.

Таким чином, суд приходить до висновку, що оспорювана постанова про стягнення виконавчого збору від 28.08.2018р. є такою, що відповідає вимогам ст.ст. 27, 40 Закону №1404.

При цьому, судом враховується і те, що ч.5 ст.27 Закону №1404 визначений вичерпний перелік підстав за яким не стягується виконавчий збір, змістом якої не передбачено, що у даному конкретному випадку виконавчий збір не стягується.

Відповідно до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Частина 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

В той же час, і ч.1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України покладено обов'язок на позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги та заперечення.

Проте, представниками позивача не було надано суду жодних належних та допустимих доказів, які б свідчили про протиправність оспорюваної постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору, з урахуванням вищенаведених норм законодавства, встановлених судом обставин у справі та вищенаведеної правової позиції Верховного Суду.

Також позивачем і не надано доказів про те, що у даному конкретному випадку виконавчий збір не стягується за ч.5 ст.27 Закону №1404.

При цьому, судом не можуть бути прийняті до уваги та покладені в основу цього рішення посилання позивача на те, що у разі винесення постанови про закінчення виконавчого провадження з підстав надсилання органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення державний виконавець не вчиняє жодних заходів з примусового виконання рішення, а тому, у даному випадку, відсутні підстави для стягнення з боржника виконавчого збору, оскільки вказані твердження спростовуються нормами ч.3 ст.27 Закону №1404, яка передбачає обов`язок боржника сплатити виконавчий збір і при примусовому виконанні рішення немайнового характеру за умови не стягнення виконавчого збору у ході примусового виконання рішення та за умови закінчення виконавчого провадження.

Є безпідставними доводи представників позивача про те, що норми ст.63 Закону №1404 не передбачають вжиття заходів відповідачем примусового виконання рішення після надсилання органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення, а державний виконавець повинен винести постанову про закінчення виконавчого провадження, з огляду на те, що з аналізу змісту наданих відповідачем документів, судом встановлено, що відповідачем було дотримано відповідної процедури, зокрема, закінчено виконавче провадження за п.11 ч.1 ст.39 Закону №1404, про що винесено відповідну постанову, при цьому, одночасно було прийнято і постанову про стягнення виконавчого збору, що відповідає вимогам ч.3 ст.40 Закону №1404.

Отже, вчинення державним виконавцем дій, визначених ст.63 Закону №1404, не звільняють позивача від обов'язку сплатити виконавчий збір за приписами ч.5 ст.27, ч.3 ст.40 Закону №1404.

Разом з тим, відповідачем надано суду достатньо доказів, які свідчать про правомірність прийняття оспорюваної постанови про стягнення виконавчого збору з урахуванням вимог ст.ст. 73-77 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З урахуванням вимог ч. 2 ст. 2 вказаного Кодексу, перевіривши дії відповідача щодо прийняття оспорюваної постанови про стягнення виконавчого збору, суд приходить до висновку, що відповідач, при винесенні оспорюваної постанови №54663600 від 28.08.2018р. про стягнення з боржника - Дніпровської міської ради виконавчого збору, діяв у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України, обґрунтовано та з врахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідачем при прийнятті оспорюваної постанови не були порушені права та інтереси позивача.

За викладених обставин, у адміністративного суду відсутні обґрунтовані правові підстав для задоволення даного адміністративного позову у зв'язку з чим у його задоволенні позивачеві слід відмовити.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить із того, що судові витрати понесені позивачем, підлягають стягненню з бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень лише при задоволенні позову позивача, який не є суб'єктом владних повноважень згідно до вимог ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Проте, враховуючи, що суд не знайшов підстав для задоволення даного адміністративного позову, судові витрати понесені позивачем по сплаті судового збору покладаються на позивача за нормами ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.ст. 2-10, 11, 12, 47, 72-77, 94, 122, 132, 139, 193, 241-246, 250, 251, 257-262, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову Дніпровської міської ради до Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю "Агросистем" про скасування постанови про стягнення виконавчого збору №54663600 від 28.08.2018р. - відмовити повністю.

Судові витрати покладаються на позивача згідно до вимог ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги до суду першої інстанції протягом десяти днів з дня проголошення рішення відповідно до вимог статті 295, 287 Кодексу адміністративного судочинства України та у порядку, встановленому п.п.15.1 п.15 Розділу VІІ Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду набирає законної сили у строки, визначені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.О. Конєва