Справа № 826/18368/16
Суддя: Олендер І.Я.
Дата ухвалення: 2018-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

23 жовтня 2018 року

Київ

справа №826/18368/16

адміністративне провадження №К/9901/38349/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Олендера І.Я.,

суддів: Гончарової І.А., Ханової Р.Ф.,

розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 листопада 2016 року (суддя А.В. Літвінова) та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 23 жовтня 2017 року (судді: Ю.А. Ісаєнко (головуючий), Л.В. Губська, І.В. Федотов) у справі № 826/18368/16 за позовом ОСОБА_2 до Національного банку України про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити дії,

УСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

1. ОСОБА_2 (далі - позивач, ОСОБА_2) звернувся до суду з позовом до Національного банку України (далі - відповідач, НБУ) про визнання протиправною бездіяльності Національного банку України щодо нездійснення постійного нагляду за дотримання Комерційним банком «Українська фінансова група» - товариство з обмеженою відповідальністю банківського законодавства, нормативно-правових актів Національного банку України та економічних нормативів, на підставі чого відшкодувати позивачу за рахунок Державного бюджету України матеріальну шкоду в грошовій формі у розмірі 309 400,22 грн.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

2. Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 листопада 2016 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 23 жовтня 2017 року, адміністративний позов ОСОБА_2 залишено без розгляду на підставі частини першої статті 100 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції Закону, що діяв на момент прийняття рішення судом першої інстанції).

3. Рішення судів першої та апеляційної інстанцій мотивовані тим, що позивач звернувся до суду з позовом із пропуском встановленого статтею 99 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції Закону, що діяв на момент прийняття рішення судом першої інстанції) строку звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

4. Не погодившись із судовими рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій позивач подав касаційну скаргу, де посилаючись на порушення судами норм процесуального права, просить скасувати ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 листопада 2016 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 23 жовтня 2017 року, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

5. У касаційній скарзі позивач посилається на необґрунтованість спірних судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій, необ'єктивний аналіз судами першої та апеляційної інстанцій обставин справи та оцінку поданих доказів, а також на те, що судами першої та апеляційної інстанцій при винесенні рішення не було враховано та зазначено у судових рішеннях, за яких обставин позивач міг дізнатися про незаконну (протиправну) бездіяльність відповідача у період з 2 квітня 2009 року по 21 жовтня 2016 року, а тому суди першої та апеляційної інстанцій дійшли необґрунтованих висновків та прийняли рішення з порушенням норм процесуального права.

6. Відповідачем було надіслало заперечення на касаційну скаргу, в якому відповідач вказує на правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права та просить залишити скаргу без задоволення, а рішення судів першої та апеляційної інстанцій без змін.

7. Касаційний розгляд справи проведено в порядку письмового провадження, відповідно до пункту 3 частини першої статті 345 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції Закону від 3 жовтня 2017 року № 2147-VІІІ, що діє з 15 грудня 2017 року).

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

8. Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що між позивачем та Комерційним банком «Українська фінансова група» - товариство з обмеженою відповідальністю 13 травня 2008 року було укладено Договір банківського рахунку №ПРФП-4116 про здійснення розрахунково-касового обслуговування. 22 квітня 2009 року позивач звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом про усунення перешкод у праві розпорядження грошовими коштами шляхом спонукання боржника виконати умови договору. За даним позовом Господарський суд міста Києва 25 червня 2009 року задовольнив позовні вимоги позивача та зобов'язав своїм рішенням перерахувати на рахунок позивача грошові кошти у розмірі 293 137,00 грн та 10 483,00 грн. Крім того, 30 липня 2009 року було відкрито виконавче провадження ВП № 14059237 про зобов'язання банку виконати платіжні доручення на суму 293 137,00 грн та 5 серпня 2009 року було відкрито виконавче провадження ВП № 14077280 про стягнення з банку на користь позивача грошових коштів у розмірі 10 398,00 грн.

Судами попередніх інстанцій також встановлено, що на підставі постанови Правління Національного банку України від 10.09.2009 № 545 «Про призначення тимчасової адміністрації в Комерційному банку «Українська фінансова група» - товаристві з обмеженою відповідальністю» призначено тимчасову адміністрацію строком на один рік. Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 28.12.2009 № 784 було прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію з 5 січня 2010 року Комерційного банку «Українська фінансова група» - товариство з обмеженою відповідальністю. Інформація про призначення тимчасової адміністрації в Комерційному банку «Українська фінансова група» - товаристві з обмеженою відповідальністю та про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію з 5 січня 2010 року вказаного банку була розміщена у загальному доступі: опублікована на офіційних сайтах Національного банку України, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та офіційних виданнях.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

9. Кодекс адміністративного судочинства України (у редакції Закону, що діяв на момент прийняття рішення судами першої та апеляційної інстанцій):

9.1. Частини перша, друга статті 99.

Адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

9.2. Стаття 100.

Адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

9.3. Частина перша статті 102.

Пропущений з поважних причин процесуальний строк, встановлений законом, може бути поновлений, а процесуальний строк, встановлений судом, - продовжений судом за клопотанням особи, яка бере участь у справі.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

10. Приписи частини першої статті 100 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції Закону, що діяв на момент прийняття рішення судом першої інстанції) є імперативними та зобов'язують суд, у разі якщо позовну заяву буде подано особою з пропущенням встановленого законом строку звернення до адміністративного суду і суд не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, залишити таку позовну заяву без розгляду.

Оцінка доводів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанції

11. Доводи позивача щодо того, що ним не було пропущено строку на звернення до адміністративного суду за захистом своїх прав, свобод та інтересів встановленого статтею 99 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції Закону, що діяв на момент прийняття рішення судом першої інстанції), враховуючи те, що позивач дізнався про порушення його права лише 21 жовтня 2016 року під час перегляду телевізійної трансляції з виступу заступника голови НБУ на каналі 3S.tv у програмі Шустер LIVE, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки, як обґрунтовано зазначили суди попередніх інстанцій з 2009 року у позивача існували спірні правовідносини із Комерційним банком «Українська фінансова група» - товариство з обмеженою відповідальністю та з цього ж періоду позивачеві було відомо про запровадження тимчасової адміністрації у вказаному банку, про відкликання банківської ліцензії та його ліквідацію. Інформація про призначення тимчасової адміністрації в Комерційному банку «Українська фінансова група» - товаристві з обмеженою відповідальністю та про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію з 5 січня 2010 року вказаного банку була розміщена у загальному доступі, а тому позивач не був позбавлений можливості звернутися до адміністративного суду з відповідним позовом та оскаржити, на його думку, бездіяльність Національного банку України щодо здійснення банківського нагляду за діяльністю Комерційного банку «Українська фінансова група» - товариства з обмеженою відповідальністю та стягнення відповідних сум.

12. Крім того, колегія суддів зазначає, що позивачем був пропущений значний строк на звернення до адміністративного суду за захистом своїх порушених прав, свобод та інтересів з дня виникнення спірних правовідносин у 2009 році та до моменту звернення з адміністративним позовом до Національного банку України 21 листопада 2016 року. Також колегія суддів зазначає, що позивачем до судів першої та апеляційної інстанції не було подано відповідних заяв/клопотань та не було надано жодних належних доказів щодо поважності причин пропуску строку звернення до суду встановленого статтею 99 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції Закону, що діяв на момент прийняття рішення судом першої інстанції).

13. Таким чином, колегія суддів вважає, що суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку, що позивачем було пропущено строк на звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів встановлений статтею 99 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції Закону, що діяв на момент прийняття рішення судом першої інстанції).

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

14. Враховуючи положення частини першої статті 100 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції Закону, що діяв на момент прийняття рішення судом першої інстанції) колегія суддів приходить до висновку, що при ухваленні оскаржуваних судових рішень, суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм процесуального права, які могли б бути підставою для скасування судового рішення, а тому касаційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 листопада 2016 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 23 жовтня 2017 року слід залишити без задоволення.

15. Відповідно до пункту 1 частини першої статі 349 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій без змін, а скаргу без задоволення.

16. Суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій (частина перша статі 350 Кодексу адміністративного судочинства України).

Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359, пунктом 4 частини першої Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 залишити без задоволення, а ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 листопада 2016 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 23 жовтня 2017 року у справі № 826/18368/16 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

І.Я.Олендер

І.А. Гончарова

Р.Ф. Ханова ,

Судді Верховного Суду