Справа № 1640/2826/18
Суддя: Т.С. Канигіна
Дата ухвалення: 2018-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2018 року м. ПолтаваСправа № 1640/2826/18

ОСОБА_1 окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Канигіної Т.С., розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовом

позивача ОСОБА_2
до відповідача ОСОБА_1 об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області
про скасування рішення, зобов'язання вчинити дії

В С Т А Н О В И В:

15.08.2018 ОСОБА_2 (надалі ОСОБА_2, позивач) звернувся до ОСОБА_1 окружного адміністративного суду з позовною заявою до ОСОБА_1 об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області (надалі Полтавське об'єднане УПФУ, відповідач) про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити певні дії, а саме просить:

- визнати протиправними дії та рішення ОСОБА_1 об'єднаного управління Пенсійного фонду України про відмову в перерахуванні та виплаті позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з включенням суми матеріальної допомоги на оздоровлення, яка викладена у рішенні Управління від 21.02.2018 № 98/Л-14;

- скасувати рішення ОСОБА_1 об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області від 21.02.2018 № 98/Л-14 про відмову в перерахуванні та виплаті позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з включенням суми матеріальної допомоги на оздоровлення;

- зобов'язати Полтавське об'єднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області здійснити перерахунок і виплату з урахуванням раніше виплачених сум та виплачувати позивачу в подальшому раніше призначене щомісячне грошове утримання судді у відставці у розмірі 90% заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді з включенням суми матеріальної допомоги на оздоровлення згідно з довідками Апеляційного суду Полтавської області від 23.08.2017 № 06-29/365/17вих. та від 01.02.2018 № 06-12/92/11/18, починаючи з моменту звернення за отриманням щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, тобто з 21.02.2018, без обмеження його граничного розміру.

В обґрунтування позову ОСОБА_2 зазначає, що відповідачем протиправно прийнято рішення № 98/Л-14 від 21.02.2018 про відмову в проведенні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання. За доводами позивача, ОСОБА_2 отримав довідку територіального управління Апеляційного суду Полтавської області від 23.08.2017 № 06-29/365/17 про заробітну плату для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, з якої дізнався, що не було включено допомогу на оздоровлення в сумі 1329,17 грн, яка в загальну суму не врахована та на яку нараховано ЄСВ.

За доводами позивача, відповідно до законодавства матеріальна допомога на оздоровлення належить до компенсаційних виплат та входить до складу фонду оплати праці. Позивач вважає, що відповідачем прийнято оскаржуване рішення не на підставі та не у спосіб, що передбачений Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", Законом України "Про судоустрій та статус суддів", Законом України "Про пенсійне забезпечення".

03.10.2018 до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач зазначає щодо відсутності підстав для проведення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання, оскільки розмір довічного грошового утримання безпосередньо пов'язаний із розміром суддівської винагороди. За доводами відповідача, Законом України "Про судоустрій і статус суддів" не передбачено включення матеріальної допомоги на оздоровлення при наданні щорічної відпустки до складу суддівської винагороди /а.с. 31-33/.

Ухвалою ОСОБА_1 окружного адміністративного суду від 19.09.2018 відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні).

Зважаючи на відсутність перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених статтею 205 Кодексу адміністративного судочинства України, а також відсутність потреби заслухати свідка або експерта, суд ухвалив розглянути справу у порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову з огляду на наступне.

Наказом Ленінського районного суду м. Полтави від 15.09.2016 позивача звільнено з посади судді Апеляційного суду Полтавської області 15.09.2016, у зв'язку з поданням заяви про відставку.

У довідці Апеляційного суду Полтавської області від 23.08.2017 № 06-29/365/17вих., яка видана ОСОБА_2 судді у відставці в тому, що плата працюючого судді Апеляційного суду Полтавської області з 15.09.2016 становить: оклад 15950,00 грн, надбавка за вислугу років (70%) 11165,00 грн, матеріальна допомога на оздоровлення при наданні щорічної відпустки згідно зі статтею 134 Закону України "Про судоустрій та статус судів" від 07.07.2010 № 2453-VI в розмірі посадового окладу 15950,00 грн, що з розрахунку помісячно складає 1329,17 грн /а.с. 13/.

У листі Апеляційного суду Полтавської області від 01.02.2018 № 06-12/92/11/18 зазначено, за час роботи на посаді судді Апеляційного суду Полтавської області при наданні щорічної основної оплачуваної відпустки позивачу виплачувалася матеріальна допомога на оздоровлення відповідно до статті 134 Закону України "Про судоустрій і статус суддів". Матеріальна допомога на оздоровлення включалась до фонду оплати праці. Матеріальна допомога включалася в оподатковуваний дохід, з якого було сплачено страхові внески, зокрема на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування /а.с.12/.

16.08.2018 ОСОБА_2 подав до ОСОБА_1 об'єднаного УПФУ Полтавської області заяву про призначення/перерахунок пенсії, у якій просив здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 90 відсотків з включенням суми 1/12 від розміру матеріальної допомоги на оздоровлення до заробітної плати, яка враховується для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно з довідкою /а.с. 48-49/.

ОСОБА_1 об'єднаного УПФУ Полтавської області від 21.02.2018 № 98/Л-14 позивачу відмовлено у проведенні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання на підставі вказаної довідки від 23.08.2017 № 06-29/365/17вих., у зв'язку з відсутністю правових підстав /а.с. 14/.

Позивач, не погоджуючись із відмовою відповідача у проведенні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання на підставі довідки, звернувся до суду із цим позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Законом України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 № 1402-VIII (надалі Закон № 1402-VIII) (у редакції, чинній на час звернення позивача про призначення довічного грошового утримання) визначено організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд.

Положеннями частини п'ятої статті 48 Закону № 1402-VIII передбачено, зокрема, що незалежність судді забезпечується належним матеріальним та соціальним забезпеченням судді.

Згідно зі статтею 134 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 № 2453-VI (надалі Закон № 2453-VI) (у редакції, чинній на час виходу судді у відставку) суддям надається щорічна оплачувана відпустка тривалістю 30 робочих днів з виплатою, крім суддівської винагороди, допомоги на оздоровлення у розмірі посадового окладу.

Виплату допомоги на оздоровлення у розмірі посадового окладу передбачено і статтею 136 Закону № 1402-VІІІ.

Відповідно до частини третьої статті 141 Закону № 2453-VІ, з урахуванням норм Рішення Конституційного Суду України від 08.06.2016 №4-рп/2016, щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

Учасниками справи не заперечується, що позивач на час виходу у відставку набув право на щомісячне довічне грошового утримання.

Пунктом 1 Розділу ІІ Порядку подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України 25.01.2008 № 3-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України 20.03.2017 № 5-1), зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 12.03.2008 за № 200/14891 (надалі Порядок № 3-1), визначено, що заява про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та довідка про розмір суддівської винагороди подається до органів, що призначають щомісячне довічне утримання.

Відповідно до пункту 3 Розділу ІV Порядку № 3-1 не пізніше 10 днів після надходження заяви з необхідними для призначення щомісячного довічного утримання документами або надання додаткових документів орган, що призначає щомісячне довічне утримання, розглядає подані документи та приймає рішення про призначення щомісячного довічного утримання або відмову в його призначенні відповідно до пункту 5 розділу І цього Порядку.

Як вищезазначено, листом відповідача від 21.02.2018 № 98/Л-14 повідомлено позивача про відмову в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання згідно з заявою позивача /а.с. 14/.

Відповідно до частини третьої статті 142 Закону № 1402-VIII (у редакції, чинній станом на дату звернення позивача із заявою щодо перерахунок довічного грошового утримання) щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Згідно з положеннями частини першої статті 133 Закону № 2453-VI (у редакції, чинній на час виходу судді у відставку) суддівська винагорода регулюється цим Законом, Законом України "Про Конституційний Суд України" та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Частиною другою вказаної статті визначено, що суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за: 1) вислугу років; 2) перебування на адміністративній посаді в суді; 3) науковий ступінь; 4) роботу, що передбачає доступ до державної таємниці.

Спеціальними нормами закону (Закон України "Про судоустрій і статус суддів"), який регулює питання призначення щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, чітко визначено склад суддівської винагороди, який враховується при обчисленні щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, до якого не входить матеріальна допомога на оздоровлення.

Посилання позивача на пункт 2.3.3 Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Держкомстату України від 13.01.2004 № 5, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27.01.2004 за № 114/8713, згідно з яким матеріальна допомога на оздоровлення повинна включатися до складу суддівської винагороди, є безпідставним, оскільки спеціальним законом, яким у даному випадку є Закон України "Про судоустрій і статус суддів", визначено, що суддівська винагорода не може визначатися іншими нормативно-правовими актами, ніж цей Закон.

Також є безпідставним посилання на висновки Верховного Суду України, викладені в постановах від 20.02.2012 № 21-430а11 та від 06.11.2013 № 21-350а13 про те, що матеріальна допомога на оздоровлення входить до системи оплати праці, є складовою заробітної плати, з неї нараховується та сплачується страховий внесок або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, а тому її розмір враховується в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії та щомісячного грошового утримання, оскільки предметом позову у зазначених справах є перерахунок пенсії державних службовців, призначених на підставі статті 37 Закону України "Про державну службу", а в даному випадку предметом позову є перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, при цьому спеціальним законом визначено склад суддівської винагороди, який застосовується при обчисленні розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Посилання позивача на положення статті 66 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та статті 41 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", згідно з якими отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких фактично були нараховані та сплачені страхові внески або збір на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, враховується у заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати, є безпідставним, оскільки застосування цих норм можливе у разі призначення пенсії, а не щомісячного довічного грошового утримання, яке визначено спеціальним законом Законом України "Про судоустрій та статус суддів".

Таким чином, матеріальна допомога на оздоровлення не входить до складу суддівської винагороди, з якої обчислюється щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, що вказує на правомірність дій відповідача та необґрунтованість позовних вимог про зобов'язання відповідача здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді з урахуванням суми матеріальної допомоги на оздоровлення.

Аналогічна правова позиція висловлена, зокрема у постановах Верховного Суду від 20.03.2018 у справі № 749/951/17, від 20.03.2018 у справі № 736/964/17.

Згідно з частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, відповідачем доведено відсутність правових підстав на перерахування та виплату позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з включенням суми матеріальної допомоги на оздоровлення.

Таким чином, відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Враховуючи висновки суду щодо відмови у задоволенні позову, підстави для розподілу судових витрат відповідно до вимог статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України відсутні.

Керуючись статтями 2, 6, 8, 9, 77, 243-246, 250, 255, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, 36039, реєстраційний номер облікової картки платника податків 213605319) до ОСОБА_1 об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області (вул. Дмитра Коряка, 3, м. Полтава, 36003, ідентифікаційний код 40383769) про скасування рішення, зобов'язання вчинити дії відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VIII.

Суддя Т.С. Канигіна