Справа № 480/3935/18
Суддя: С.В. Воловик
Дата ухвалення: 2018-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

23 жовтня 2018 р. Справа № 480/3935/18

Сумський окружний адміністративний суд у складі судді Воловика С.В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Відділу у Охтирському районі Головного управління Держгеокадастру у Сумській області, Відділу державної реєстрації Охтирської міської ради Сумської області про визнання недійсними відомостей та скасування реєстрації права власності,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою до Відділу у Охтирському районі Головного управління Держгеокадастру у Сумській області, Відділу державної реєстрації Охтирської міської ради Сумської області, в якій просить суд:

- визнати недійсними і незаконними та виключити з Державного земельного кадастру відомості про формування земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_2 площею 2,8266 за адресою: Сумська область, Охтирський район, Гнилицька сільська рада, власник ОСОБА_1, РНОКПП НОМЕР_1;

- скасувати реєстрацію права власності ОСОБА_1, РНОКПП НОМЕР_1 на земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_2 площею 2,8266 за адресою: Сумська область, Охтирський район, Гнилицька сільська рада у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Дослідивши матеріали позовної заяви та оцінивши наявні документи в їх сукупності, суд вважає за необхідне відмовити у відкритті провадження у справі з наступних підстав.

Як убачається зі змісту позовної заяви, предметом спору є визнання недійсними відомостей щодо земельної ділянки, які містяться в Державному земельному кадастрі та скасування права власності на цю земельну ділянку.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Аналіз цього положення у взаємозв'язку з положеннями ч. 1, 2 статті 55 Конституції України дає підстави дійти висновку, що судам підвідомчі будь-які звернення фізичної особи щодо захисту своїх прав і свобод. Тому суд не може відмовити у правосудді, якщо, зокрема, громадянин України вважає, що його права і свободи порушено чи порушуються, або створено чи створюються перешкоди для їх реалізації, або має місце інше ущемлення прав і свобод.

Конституція України, закріпивши право людини і громадянина на судовий захист своїх прав і свобод, гарантує кожному право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом:

1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень;

2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень;

3) визнання дій суб'єкта владних повноважень протиправними та зобов'язання утриматися від вчинення певних дій;

4) визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії;

5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень;

6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1 - 4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб'єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Згідно з ч. 1 ст. 19 Кодексу адміністративного судочинства України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, у спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Європейський суд з прав людини у справі «Zand v. Austria» від 12 жовтня 1978 року вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з «…» питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів «…». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, вирішує спір, що підлягає розгляду судом іншої юрисдикції.

Отже, системний аналіз вказаних приписів дає підстави для висновків, що адміністративні суди повноважні розглядати справи у сфері публічно-правових відносин, зокрема, за позовами до суб'єктів владних повноважень про визнання їх рішень дій чи бездіяльності протиправними.

Таким чином, з огляду на визначений позивачем предмет спору (визнання недійсними відомостей та скасування реєстрації права власності), суд вважає позовну заяву ОСОБА_1 такою, що не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Натомість, відповідно до ч. 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства..

Беручи до уваги цивільно-правовий характер спірних правовідносин (дійснінсть чи недійсність відомостей щодо земельних ділянок, наявність чи відсутність права власності на земельну ділянку), на переконання суду цей спір має вирішуватись в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 170 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відмову у відкритті провадження у справі. Одночасно, суд роз'яснює позивачу, що даній спір підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства відповідно до вимог Цивільного процесуального кодексу України.

Керуючись ст. ст. 170, 171, 248, 295 Кодексу адміністратвиного судочинства України, суд -

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Відділу у Охтирському районі Головного управління Держгеокадастру у Сумській області, Відділу державної реєстрації Охтирської міської ради Сумської області про визнання недійсними відомостей та зобов'язання вчинити дії.

Роз'яснити позивачу, що розгляд його заяви віднесено до юрисдикції місцевого загального суду за правилами Цивільного процесуального кодексу України.

Ухвалу може бути оскаржено до Харківського апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом п'ятнадцяти днів з дня складання ухвали.

Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя С.В. Воловик