Справа № 824/217/18-а
Суддя: Гонтарук В. М.
Дата ухвалення: 2018-10-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 824/217/18-а

Головуючий у 1-й інстанції: Левицький В.К.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

26 жовтня 2018 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гонтарука В. М.

суддів: Білої Л.М. Граб Л.С.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області на ухвалу Чернівецького окружного адміністративного суду від 25 травня 2018 року (ухвалена в м. Чернівці) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області про стягнення грошових коштів,

В С Т А Н О В И В :

в лютому 2018 року позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області про стягнення грошових коштів.

Ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду від 25 травня 2018 року адміністративний позов залишено без розгляду.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просив її скасувати та прийняти постанову, якою закрити провадження у справі.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм процесуального права, що на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.

25 липня 2018 року позивачем надано відзив на апеляційну скаргу, в якому він зазначає, про необгрунтованість вимог апеляційної скарги.

Також, 09 серпня 2018 року на адресу суду надійшло клопотання від позивача про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу.

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 18 жовтня 2018 року, з урахуванням ст. 296, ч.1 ст. 311 КАС України, розгляд апеляційної скарги було призначено в порядку письмового провадження.

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, ухвалу суду першої інстанції скасувати, а справу повернути на розгляд до суду першої інстанції.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду справи неоспорені факти про те, що ОСОБА_2 звернувся до Чернівецького окружного адміністративного суду із вказаним позовом, в якому, просив:

- стягнути з Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області на його користь середній заробіток за затримку виконання рішення суду в розмірі 47850,00 грн;

- стягнути з Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області на його користь компенсацію втрати частини невиплаченої вчасно середньої плати в розмірі 1844,37 грн.

25.05.2018 року під час розгляду справи в суді першої інстанції представник позивача подав заяву про залишення адміністративного позову без розгляду.

Ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду від 25 травня 2018 року заяву позивача було задоволено та адміністративний позов залишено без розгляду.

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, що положення норми ст. 240 КАС України, відповідно до принципу диспозитивності, передбачає право позивача на порушення провадження в суді та право розпорядження своїми вимогами на свій розсуд. Оскільки, підстави для відмови у задоволенні заяви про залишення позову без розгляду КАС України не передбачені, тому суд першої інстанції прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції, з таких підстав.

Аналізуючи доводи апелянта щодо відсутності в суда повноважень залишати адміністративний позов без розгляду після того, як розпочато розгляд справи по суті колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з ч. 3 ст.3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, якщо надійшла заява позивача про залишення позову без розгляду.

Положеннями ч.2 вказаної статті КАС України визначено, що заява про залишення позову без розгляду може бути подана лише до початку розгляду справи по суті.

Перевіряючи правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права при постановленні оскаржуваної ухвали, колегія суддів виходить з наступного.

З матеріалів справи слідує, що ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду від 13 березня 2018 року відкрито провадження у даній справі та призначено справу за правилами спрощеного позовного проваження до розгляду на 12 квітня 2018 року о 14.00 год.

Як свідчать протоколи судових засдінь від 15.05.2018 року, 24.05.2018 року, 25.05.2018 року Чернівецького окружного адміністративного суду сторонами у даній справі в судових засіданнях було надано пояснення по суті адміністративного позову, судом розглядалися копотання та проводились інші процесуальні дії, що свідчить про те, що судом першої інстанції було розпочато розгляд справи по суті.

Більше того, факт того, що судом першої інстанції було розпочато розгляд справи по суті підтверджує протокол судового засідання від 15 травня 2018 року зі змітсту якого встановлено, що у вказаний день в судовому засіданні було оголошено перерву.

Статею 223 КАС України визначено,що якщо спір, розгляд якого по суті розпочато, не може бути вирішено в даному судовому засіданні, судом може бути оголошено перерву в межах встановлених цим Кодексом строків розгляду справи, тривалість якої визначається відповідно до обставин, що її викликали, з наступною вказівкою про це в рішенні або ухвалі.

Колегія суддів не заперечує аргументацію суду першої інстанції стосовно того, що положення норми ст. 240 КАС України, відповідно до принципу диспозитивності, передбачає право позивача на порушення провадження в суді та право розпорядження своїми вимогами на свій розсуд.

Водночас, колегія суддів зазначає, що при цьому суд першої інстанції не врахував та не надав оціну полеженням ч.2 ст. 240 КАС України, за яких прийняття ухвали про залишення адміністративного позову без розгляду можливе лише до початку розгляду справи по суті, у зв'язку з чим Чернівецьким окружним адміністративним судом було порушено норми процесуального права, в зв'язку з чим ухвала про залишення адміністративного позову без розгляду підлягає скасуванню.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до ч. 3 ст. 312 КАС України суд апеляціної інстанції у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі, про повернення позовної заяви, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

Таким чином, враховуючи вимоги вищезазначеної статті, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга відповідача в частині вимог щодо закриття провадження у справі не підлягає задоволенню, оскільки вона суперечить вимогам вищезазначеної статті КАС України.

Згідно статті 242 КАС України рішення суду повинно грунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що допущені судом першої інстанції порушення норм процесуального права є такими, що призвели до неправильного вирішення заяви та є підставою для скасування ухвали суду і передічі на розгляд суду першої інстанції.

Щодо клопотання позивача про стягнення з відповідача судових витрат на правничу допомогу, колегія суддів зазначає наступне.

Статтею 139 КАС України визначено порядок розподілу судових витрат.

Так відповідно до ч.1 вказаної статті при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Частиною 6 ст. 139 КАС України передбачено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Тобто, аналізуючи положення вищезазначеної статтті КАС України, колегія суддів приходить до висновку, що відшкодування витрат на правничу допомогу можливо лише виключно після вирішення справи по суті.

Враховуючи те, що в даному випадку спір по суті не вирішено, а справу передано на розгляд до суду першої інстанції колегія суддів вважає, що клопотання позивача не підлягає задоволенню.

Разом з тим, суд зазначає про те, що питання розподілу витрат на правничу допомогу буде вирішено судом, який прийме остаточне рішення по справі.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 320, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області задовольнити.

Ухвалу Чернівецького окружного адміністративного суду від 25 травня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області про стягнення грошових коштів скасувати.

Справу передати на розгляд до Чернівецького окружного адміністративного суду.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_3 ОСОБА_4