Справа № П/811/197/16
Суддя: Юрченко В.П.
Дата ухвалення: 2018-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

24 жовтня 2018 року

Київ

справа №П/811/197/16

адміністративне провадження №К/9901/31368/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача - Юрченко В.П., суддів - Васильєвої І.А., Пасічник С.С., розглянувши у порядку письмового провадження
касаційну скаргуОСОБА_2
на постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 06 липня 2016 року (колегія у складі суддів: В.А. Шальєва, С.В. Білак, Н.А. Олефіренко)
у справі№П/811/197/16
за позовомОСОБА_2
доКіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Кіровоградській області
провизнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом, у якому просив визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Кіровоградській області № 5858-17 від 26 серпня 2015 року, яким ОСОБА_2 визначено грошове зобов'язання з транспортного податку в розмірі 25000 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що вказане рішення прийнято відповідачем незаконно, оскільки правила визначення податкового зобов'язання стосовно транспортного податку за легкові автомобілі, які використовувалися до 5 років і мають об'єм циліндрів двигуна понад 3000 куб.см, встановлені ст. 267 Податкового кодексу України (з урахуванням приписів підпункту 12.3.4 пункту 12.3 статті 12 та підпункту 4.1.9 пункту 4.1 статті 4 цього Кодексу, далі - ПК України) не можуть застосовуватися раніше 2016 року. Додаткового відзначено, що на час винесення податкового повідомлення-рішення позивач фактично не володів об'єктом оподаткування, оскільки з 12 липня 2015 року по 13 липня 2015 року невідома особа незаконно заволоділа транспортним засобом, у зв'язку з чим до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13 липня 2015 року зареєстровано кримінальне провадження №0006404 за ознаками кримінального провадження, передбаченого ч. 2 ст. 289 Кримінального кодексу України.

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 28 квітня 2016 року позов задоволено частково, скасовано податкове повідомлення-рішення Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Кіровоградській області від 26 серпня 2015 року №5858-17, яким ОСОБА_2 визначено грошове зобов'язання з транспортного податку в розмірі 25000 грн., в частині визначення грошового зобов'язання ОСОБА_2 у розмірі 10416,67 грн.

Постанова мотивована тим, що відповідно до пп. 267.6.8 п. 267.6 ст. 267 Податкового кодексу України автомобіль позивача не є об'єктом оподаткування з часу викрадення транспортного засобу, тобто з серпня 2015 року.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 06 липня 2016 року у даній справі скасовано постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 28 квітня 2016 року та прийнято нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Суд апеляційної інстанції при прийнятті рішення виходив з того, що оскільки Податковий кодекс України в редакції, яка діяла до 01 січня 2016 року, тобто на час виникнення спірних правовідносин, не містив приписів щодо зменшення податкового зобов'язання із транспортного податку у разі незаконного заволодіння третьою особою легковим автомобілем, відсутні правові підстави для зменшення податкового зобов'язання з транспортного податку саме з підстави підтвердження викрадення транспортного засобу.

Не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції, позивач подав касаційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким залишити в силі рішення суду першої інстанції, оскільки вважає, що постанову було прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права. Доводи касаційної скарги є аналогічними обґрунтуванням його позову.

У письмових запереченнях на касаційну скаргу відповідач, посилаючись на те, що вимоги касаційної скарги є необґрунтовані та не можуть бути задоволені, просить в задоволенні касаційної скарги відмовити, а рішення суду апеляційної інстанції залишити без змін. А також просив в силу положень ст. 55 Кодексу адміністративного судочинства України допустити заміну відповідача у справі на його правонаступника - Кропивницьку об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління Державної фіскальної служби у Кіровоградській області.

З урахуванням відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю, згідно пункту 1 частини першої статті 345 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), розгляд справи буде проводитись в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Переглянувши судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевіривши повноту встановлення судовими інстанціями фактичних обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального та процесуального права, Верховний Суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення касаційної скарги, з таких підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що ОСОБА_2 на праві власності належить транспортний засіб марки Toyota Highlander, 2012 року випуску, з об'ємом циліндрів двигуна 3456 см3, реєстраційний номер НОМЕР_1, дата реєстрації транспортного засобу - 15 жовтня 2014 року, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу.

26 серпня 2015 року відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення №5858-17, яким позивачу визначено грошове зобов'язання з транспортного податку з фізичних осіб у сумі 25000,00 грн.

Судами також встановлено та підтверджено матеріалами справи, що в період з 21:00 год. 12 липня 2015 року по 09:00 год. 13 липня 2015 року автомобіль позивача викрадено невідомою особою, у зв'язку з чим відкрито кримінальне провадження. Згідно з відповіддю начальника Кіровоградського відділу поліції Головного управління національної поліції в Кіровоградській області станом на 04 квітня 2016 року місцезнаходження зазначеного транспортного засобу не встановлено.

Законом України від 28 грудня 2014 року № 71-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» (далі - Закон №71-VIII) запроваджено новий місцевий податок, а саме податок на майно, який складається з трьох різновидів: транспортний податок, податок на майно, відмінне від земельної ділянки та плата за землю.

Згідно із пунктом 10.2 статті 10 Податкового кодексу України, в редакції Закону №71-VIII, місцеві ради обов'язково установлюють єдиний податок та податок на майно (в частині транспортного податку та плати за землю).

Відповідно до пункту 12.3 статті 12 Податкового кодексу України сільські, селищні, міські ради та ради об'єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, в межах своїх повноважень приймають рішення про встановлення місцевих податків та зборів.

Зважаючи на зміст наведених законодавчих норм, встановлення податку на майно, зокрема в частині транспортного податку, є безумовним обов'язком місцевої ради, який повинен бути виконаний шляхом прийняття відповідного рішення.

Одночасно підпунктом 12.3.4 пункту 12.3 статті 12 Податкового кодексу України визначено порядок опублікування та застосування рішень місцевої ради про встановлення місцевих податків. Рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом

Якщо таке рішення не буде опубліковано до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому підлягає застосуванню відповідний податок, таке рішення застосовується з початку наступного бюджетного періоду за тим, у якому планувалося запровадити відповідний податок.

В даному випадку із запровадженням транспортного податку на 2015 рік відповідні норми Закону №71-VIII набрали чинності з 01 січня 2015 року. Отже, лише в 2015 році місцеві ради отримали повноваження і одночасно набули обов'язку щодо встановлення транспортного податку. Відповідно, лише після цієї дати місцеві ради мали юридичні підстави для прийняття рішення про встановлення транспортного податку.

При цьому, виходячи з неможливості збігу між періодом опублікування рішення та плановим періодом, в 2015 році не можна було визначити плановим періодом 2015 рік.

Таким чином транспортний податок міг справлятися не раніше 2016 року.

Виходячи з вищезазначеного, підстави для справляння транспортного податку у 2015 році відсутні. Законодавчою перешкодою для цього є приписи підпункту 12.3.4 пункту 12.3 статті 12 Податкового кодексу України.

Зазначене підтверджується також і тією обставиною, що запроваджуючи змінений транспортний податок у 2016 році законодавець обмежив дію підпункту 12.3.4 пункту 12.3 статті 12 Податкового кодексу України, передбачивши, що ця норма не поширюється на рішення місцевих рад про встановлення місцевих податків на 2016 рік.

В такий спосіб Верховною Радою України змінено правове регулювання питання запровадження місцевих податків, і зокрема, транспортного податку. Відповідно, усі передбачені підпунктом 12.3.4 пункту 12.3 статті 12 ПК України наслідки, в тому числі послідовність дій місцевих рад щодо прийняття та опублікування рішень про встановлення місцевих податків, не застосовуються.

Підсумовуючи викладене, Суд вважає неправильними висновки судів попередніх інстанцій про те, що у відповідача були правові підстави для винесення оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, оскільки запроваджені Законом №71-VIII зобов'язання щодо сплати транспортного податку з фізичних осіб виникають у платників податків лише після 01 січня 2016 року.

Відповідно до частини третьої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до положень пункту 3 частини першої статті 349, статті 351 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій повністю або частково і ухвалити нове рішення, не передаючи справи на новий розгляд. Підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення або зміни рішення у відповідній частині є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

За таких обставин, рішення судів першої та апеляційної інстанцій підлягають скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позову.

З огляду на реорганізацію відповідача у справі касаційний суд вважає за необхідне замінити Кіровоградську об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління Державної фіскальної служби у Кіровоградській області його правонаступником - Кропивницькою об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Державної фіскальної служби у Кіровоградській області.

Керуючись статтями 52, 341, 345, 349, 353, 355 Кодексу адміністративного судочинства України,

ПОСТАНОВИВ:

Допустити заміну відповідача (Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Кіровоградській області) його правонаступником - Кропивницькою об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Державної фіскальної служби у Кіровоградській області.

Касаційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 28 квітня 2016 року та постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 06 липня 2016 року у справі № П/811/197/16 скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким адміністративний позов ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Кіровоградській області від 26 серпня 2015 року №5858-17, яким ОСОБА_2 визнано суму грошового зобов'язання з транспортного податку в розмірі 25000 грн.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

В.П.Юрченко
І.А.Васильєва
С.С.Пасічник
Судді Верховного Суду