Справа № 1140/2257/18
Суддя: Т.М. Кармазина
Дата ухвалення: 2018-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2018 року м. Кропивницький Справа № 1140/2257/18

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі судді Кармазиної Т.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (письмового провадження) справу за позовною заявою фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Кіровоградській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Кіровоградській області від 04.05.2018 №0, яким до нього застосовано штрафні санкції у розмірі 6800 грн., за порушення п.2 ч.1 ст.15-3 Закону України від 19.12.1995 №481/95-ВР.

Ухвалою судді від 17.08.2018 року відкрито провадження у справі та справу призначено до розгляду у судовому засіданні на 18.09.2018 р. (а.с.1).

18.09.2018 року в зв'язку з неявкою позивача розгляд справи відкладено на 04.10.2018 року (а.с.58-59).

04.10.2018 року сторони в судове засідання не з'явилися, подавши заяви про розгляд справи без їх участі (а.с.65, 71).

З урахуванням приписів ч.3 ст.194, ч.9 ст.205 КАС України, суд вирішив здійснювати подальший розгляд справи в порядку письмового провадження.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що за продаж алкогольних напоїв 26.02.2016 р. особі, яка не досягла 18 років, 12.03.2016 р. стосовно нього, працівниками Новомиргородського ВП Маловисківського ВП ГУНП в Кіровоградській області складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.156 КУпАП. В подальшому, постановою №2 від 27.04.2016 р. адміністративною комісією при виконавчому комітеті Новомиргородської міської ради Кіровоградської області розглянуто справу про адміністративне правопорушення (ч.2 ст.156 КУпАП), вчинене ним та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510,00 грн., який 18.05.2016 р. ним добровільно сплачено. Разом з тим, 30.08.2017 р. Ухвалою Новомиргородського районного суду закрито провадження у справі за позовом заступника керівника Знам'янської місцевої прокуратури Кіровоградської області в інтересах держави до виконавчого комітету Новомиргородської міської ради, треті особи ГУ ДФС у Кіровоградській області, ФОП ОСОБА_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії у зв'язку з тим, що відповідач повідомив ГУ ДФС у Кіровоградській області про порушення у сфері виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, оформлене матеріалами по притягненню ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.156 КУпАП за продаж алкогольних напоїв 22.03.2016 р. особі, яка не досягла 18 років для вжиття заходів відповідно норм чинного законодавства. Позивач вказує, що на його адресу податковим органом направлено податкове повідомлення-рішення від 04.05.2018 р. №0 щодо сплати суми штрафних санкцій у розмірі 6800,00 грн. за порушення п.2 ч.1 ст.15-3 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" (далі - Закону) винесеного на підставі протоколу про адміністративне правопорушення від 12.03.2016 р. та абз.10 ч.2 ст.17 вказаного Закону. Позивач вважає, що податкове повідомлення-рішення прийнято відповідачем не у спосіб, передбачений нормами ПК України. Оскільки, відповідачем акт перевірки про порушення вимог ст.15-3 Закону не складався, відповідна перевірка контролюючим органом не проводилась, а застосування до нього фінансових санкцій на підставі протоколу про адміністративне правопорушення суперечить положенням ПК України.

Крім того, позивачем зазначено, що відповідно до 5. Постанови Кабінету Міністрів України від 2 червня 2003 р. №790 Про затвердження Порядку застосування фінансових санкцій, передбачених статтею 17 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" (далі - Порядок №790) підставою для прийняття рішення про застосування фінансових санкцій є, зокрема, матеріали правоохоронних, податкових та інших органів виконавчої влади щодо недотримання суб'єктами господарювання вимог законодавчих та інших нормативно-правових актів про виробництво та обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів. Також, позивач вважає, що Новомиргородська міська рада не являється ні правоохоронним, ні податковим чи іншим органом виконавчої влади, а тому ГУ ДФС у Кіровоградській області не мало законних підстав на винесення податкового повідомлення-рішення за матеріалами направленими Новомиргородською міською радою та посилатися в рішенні на протокол про вчинення адміністративного правопорушення стосовно нього, складеним Новомиргородським ВП Маловисківського ВП ГУНП в Кіровоградській області, так як він направлений не уповноваженим для цього органом. Крім того, посилається на статтю 61 Конституції України, якою передбачено, що ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Юридична відповідальність особи має індивідуальний характер. Проте, на думку позивача, ГУ ДФС у Кіровоградській області, в порушення вищенаведеної норми Конституції України, з метою повторного притягнення позивача до відповідальності, за одне й те ж саме правопорушення, не проводячи самостійно перевірки, склали податкове повідомлення-рішення. Також позивачем подана відповідь на відзив (а.с.56-57).

Відповідачем до суду подано відзив на позов, відповідно до змісту якого, позов ним не визнається у повному обсязі оскільки, на адресу ГУ ДФС у Кіровоградській області надійшов лист від Новомиргородської міської ради від 13.04.2018 р. №652 для розгляду надійшли копії матеріалів адміністративної справи за фактом порушення вимог частини 2 статті 156 КУпАП відносно ФОП ОСОБА_1, який здійснює діяльність у кафе-барі "Новий". На підставі матеріалів адміністративної справи відповідачем, відповідно до абз.10 ч.2 ст.17 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів", за порушення позивачем вимог статті 153 даного Закону, прийнято спірне податкове повідомлення-рішення №0 від 04.05.2018 р. Таким чином, відповідач вважає, що податкове повідомлення-рішення винесено обґрунтовано, в межах наданих законом повноважень та на підставі матеріалів правоохоронного органу, тому позовні вимоги є такими, що задоволенню не підлягають (а.с.50-53). Також відповідачем подані заперечення на відповідь на відзив (а.с.68-70).

Дослідивши подані позивачем та відповідачем документи і матеріали, пояснення, викладені у заявах по суті справи, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, з таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрований 25.10.2005 як фізична особа-підприємець, про що свідчить копія свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця (а.с.15).

12 березня 2016 року посадовими особами Новомиргородського ВП Маловисківського ВП ГУНП в Кіровоградській області складено протокол про адміністративне правопорушення серія КД №009874 про те, що 26 лютого 2016 року близько 22 години гр. ОСОБА_1, перебуваючи в кафе-барі "Новий", за адресою АДРЕСА_1, в якому він здійснює господарську діяльність продав особі, яка не досягла 18-річного віку одну пляшку горілки "Хлібний Дар" об'ємом 0,5 л, чим вчинив правопорушення, передбачене ч.2 ст.156 КУпАП (а.с.38).

Вищезазначений протокол направлено для розгляду до адміністративної комісії при виконавчому комітеті Новомиргородської міської ради, яка 27.04.2016 винесла постанову у справі про адміністративне правопорушення №2 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в сумі 510,00 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.156 КУпАП (а.с.47).

Судом встановлено, що даний штраф в розмірі 510,00 грн. ОСОБА_1 сплачений 18.05.2016 р., про що свідчить довідка від 10.05.2018 р. №773, а також підтверджено самим позивачем (а.с.27).

Новомиргородською міською радою Кіровоградської області 02.08.2017 р. в рамках виконання п.7 Порядку застосування фінансових санкцій, передбачених ст.17 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" направлено повідомлення до Головного управління ДФС у Кіровоградській області про те, що ФОП ОСОБА_1 здійснив реалізацію алкогольного виробу (горілки 0,5 л) неповнолітній особі. За вказане правопорушення ФОП ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності (а.с.19).

При цьому, матеріали перевірки, зокрема протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1, були направлені Новомиргородською міською радою до ГУ ДФС в області 13.04.2018 (а.с.37).

За результатами матеріалів перевірки ГУ ДФС у Кіровоградській області прийнято податкове повідомлення-рішення №0 від 04.05.2018 р., яким на підставі пп.54.3.3 п.54.3 ст.54 Податкового кодексу України, абз.10 ч.2 ст.17 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів", до ФОП ОСОБА_1 застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) в розмірі 6800,00 грн. за порушення п.2 ч.1 ст.153 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" (а.с.13-14).

Не погодившись з даним податковим повідомленням-рішенням позивач подав скаргу до Державної фіскальної служби України. Рішенням ДФС про результати розгляду скарги від 16.07.2018 р. залишено без змін податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у Кіровоградській області від 04.05.2018 р. №0, а скаргу без задоволення (а.с.22-24).

Не погодившись з податковим повідомленням-рішенням, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, забезпечення їх високої якості та захисту здоров'я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв і тютюнових виробів на території України визначає Закон України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" від 19 грудня 1995 року №481/95-ВР (далі - Закон № 481/95-ВР).

Згідно до п.2 ч.1 ст. 153 Закону №481/95-ВР, забороняється продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових та тютюнових виробів особам, які не досягли 18 років.

Відповідно до абз.10 ч.2 ст.17 Закону №481/95-ВР, до суб'єктів господарювання у разі порушення ними вимог статті 153 даного Закону застосовуються фінансові санкції в сумі 6800 гривень.

Частиною 4 статті 17 Закону №481/95-ВР визначено компетенцію органів, уповноважених застосовувати штрафні санкції за порушення норм цього Закону. Рішення про стягнення штрафів, передбачених частиною другою цієї статті, приймаються органами доходів і зборів та/або органом, який видав ліцензію на право виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями і тютюновими виробами, та іншими органами виконавчої влади у межах їх компетенції визначеної законами України.

Приписи статті 17 Закону №481/95-ВР не встановлюють форми та вимог до рішень про застосування санкцій за порушення законодавства, яке регулює обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів.

Такі норми містить Порядок застосування фінансових санкцій, передбачених статтею 17 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів", затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 02.06.2003 №790 (далі Порядок №790). Зокрема, додатком до цього Порядку визначено форму рішення про застосування фінансових санкцій, яке виноситься в разі виявлення порушення вимог законодавства, що регулює обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів (пункт 8 Порядку).

При цьому, відповідно до пункту 10 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України (Перехідні положення) нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України, Державної податкової адміністрації України та інших центральних органів виконавчої влади, прийняті до набрання чинності цим Кодексом на виконання законів з питань оподаткування, та нормативно-правові акти, які використовуються при застосуванні норм законів про оподаткування (в тому числі акти законодавства СРСР), застосовуються в частині, що не суперечить цьому Кодексу, до прийняття відповідних актів згідно з вимогами цього Кодексу.

Відтак, будь-які норми, що прийняті до набрання чинності Податковим кодексом України або одночасно з ним, можуть застосовуватися лише в частині, що не суперечить нормам цього Кодексу.

Згідно з п.п.54.3.3 п.54.3 ст.54 Податкового кодексу України контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо, зокрема, згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов'язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.

Наведена норма зобов'язує контролюючий орган визначити суму грошових зобов'язань за штрафними санкціями платникові податку в тому разі, якщо таким платником порушено норми законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на відповідний орган.

До того ж, статтею 113 Податкового кодексу України передбачено, що штрафні (фінансові) санкції (штрафи) за порушення норм законів з питань оподаткування або іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, застосовуються у порядку та у розмірах, встановлених цим Кодексом та іншими законами України.

Таким чином, обов'язком контролюючих органів у розумінні Податкового кодексу України є визначення суми штрафних санкцій за порушення норм іншого, крім податкового, законодавства, якщо контроль за дотриманням відповідних норм покладений на контролюючі органи.

Зазначене також поширюється і на санкції за порушення норм законодавства, що регулює обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, оскільки контроль за дотриманням відповідних норм покладено на податкові органи України.

При цьому, відповідно до п.п.14.1.39 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України, грошове зобов'язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

З наведеного визначення випливає, що поняття грошового зобов'язання охоплює всі суми коштів, які підлягають сплаті як штрафні санкції за порушення вимог законодавства, дотримання якого контролюють контролюючі органи. Не є винятком і штрафні санкції за порушення законодавства, яке регулює обіг спирту етилового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів.

Відповідно до пункту 58.1 статті 58 Податкового кодексу України у разі, коли сума грошового зобов'язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян) або якщо за результатами перевірки контролюючим органом встановлено факт невідповідності суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації або завищення розміру задекларованого від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість, розрахованої платником податків відповідно до розділу V цього Кодексу, такий контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення.

Зазначена норма встановлює, що в разі, коли контролюючий орган діє на підставі статті 54 цього Кодексу (тобто коли він зобов'язаний визначити, зокрема, суму штрафу за порушення вимог законодавства, дотримання якого ним контролюється), такий орган приймає податковеповідомлення-рішення.

При цьому в п.58.1 ст.58 Податкового кодексу України безпосередньо зазначено, що податкове повідомлення-рішення приймається в разі визначення суми грошового зобов'язання у тому числі за порушення норм іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на відповідні органи.

Таким чином, контролюючий орган у разі виявлення порушення вимог законодавства, яке регулює обіг спирту етилового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів зобов'язаний прийняти податкове повідомлення-рішення, якщо таке порушення тягне за собою визначення грошових зобов'язань у вигляді штрафних санкцій.

При цьому, суд зазначає, що форма рішення про застосування фінансових санкцій, яке виноситься в разі виявлення порушення вимог законодавства, що регулює обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, затверджена Порядком №790 суперечить вимогам Податкового кодексу України, яким, в свою чергу, встановлено, що в разі, коли контролюючий орган діє на підставі статті 54 цього Кодексу (тобто коли він зобов'язаний визначити, зокрема, суму штрафу за порушення вимог законодавства, дотримання якого ним контролюється), такий орган приймає податкове повідомлення-рішення (пункту 58.1 статті 58 ПК). Тому, з огляду на пріоритет норм Податкового кодексу України над положеннями підзаконних нормативно-правових актів, відповідачем правомірно прийнято податкове повідомлення-рішення.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 27 лютого 2018 року по справі №808/3146/16.

Відповідач в наданому запереченні на відповідь на відзив стверджує, що позивач неправильно тлумачить норми та поняття, якими регулюються порядок складання та направлення матеріалів про вчинення правопорушення, а саме підставу для прийняття рішення про застосування фінансових санкцій, якою в даному випадку є протокол про адміністративне правопорушення від 12.03.2016 р. серія КД №009874 та те, ким повинен бути направлений даний протокол до контролюючих органів.

Механізм застосування фінансових санкцій, передбачених статтею 17 Закону №481/95-ВР, регламентований спеціальним Порядком, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України №790 від 02.06.2003 року.

Відповідно до п.5 Порядку №790 підставою для прийняття рішення про застосування фінансових санкцій є, зокрема матеріали правоохоронних, податкових та інших органів виконавчої влади щодо недотримання суб'єктами підприємницької діяльності вимог законодавчих та інших нормативно-правових актів про виробництво та обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів.

Відтак, притягнення суб'єкта господарювання до відповідальності шляхом накладення відповідним рішенням штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) є одним із способів здійснення контролюючим органом заходів, спрямованих на запобігання порушень законодавства у сфері виробництва та обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів.

Так, відповідно до ст.255 КУпАП, право складати протокол про адміністративне правопорушення за ч.2 ст.156 КУпАП покладено на органи внутрішніх справ (Національну поліцію).

Відповідно до ст.257 КУпАП встановлено, що протокол надсилається органу (посадовій особі), уповноваженому розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Статтею 218 КУпАП визначено, що адміністративні комісії при виконавчих органах міських рад розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема передбачені ч.2 ст.156 КУпАП.

Водночас, слід зазначити, що відповідно до п.7 Порядку №790 органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування у разі виявлення порушень у сфері виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів зобов'язані повідомити про ці порушення орган, який видав ліцензію на провадження зазначеного виду діяльності.

На підставі вищевикладених норм законодавства суд дійшов висновку, що протокол, який складений органами внутрішніх справ (поліцією) повинен бути направлений саме до органу уповноваженого розглядати справу про адміністративне правопорушення, яким в даному випадку є адміністративна комісія при виконавчому комітеті Новомиргородської міської ради Кіровоградської області, яка в свою чергу, як орган місцевого самоврядування, зобов'язана повідомити контролюючі органи про виявленні порушення у сфері виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів.

Таким чином, законодавством як підставу для прийняття податковими органами рішення про застосування фінансових санкцій, визначає саме матеріали правоохоронних, податкових та інших органів виконавчої влади щодо недотримання суб'єктами господарювання вимог законодавчих та інших нормативно-правових актів про виробництво та обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, в даному випадку протокол про адміністративне правопорушення, та не передбачає, що вищезазначені матеріали повинні бути направленні саме органом, що склав протокол про адміністративне правопорушення. Більш того, як вже було зазначено раніше, відповідно до Порядку №790, саме органи місцевого самоврядування зобов'язані повідомляти контролюючі органи про виявлені порушення у сфері виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів.

Таким чином, Новомиргородська міська рада Кіровоградської області повідомила ГУ ДФС у Кіровоградській області про вчинене адміністративне правопорушення громадянином ОСОБА_1, направивши відповідні матеріали, зокрема і протокол про адміністративне правопорушення, на підставі якого й було винесене оскаржуване податкове повідомлення-рішення у відповідності норм чинного законодавства.

Крім того, позивач, вказуючи на незаконність податкового повідомлення-рішення, також посилається на те, що норма закону про адміністративну відповідальність у вигляді накладення штрафу в сумі 6800 грн. прямо суперечить Конституції України, адже за те саме порушення передбачена адміністративна відповідальність у вигляді штрафу в сумі 510,00 грн. згідно до ч.2 ст.156 КУпАП, відтак, на думку позивача, має місце подвійне застосування до нього юридичної відповідальності за одне й те ж саме правопорушення.

Суд не погоджується з цим з наступних підстав.

Як вже зазначалося вище, Закон № 481/95-ВР визначає основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, забезпечення їх високої якості та захисту здоров'я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв і тютюнових виробів на території України.

Статтею 16 Закону № 481/95-ВР передбачено, що контроль за дотриманням норм цього Закону здійснюють органи, які видають ліцензії, а також інші органи в межах компетенції, визначеної законами України.

Згідно до ч.1 ст.15-3 Закону №481/95-ВР забороняється продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових та тютюнових виробів особам, які не досягли 18 років.

Частина 1 статті 17 Закону №481/95-ВР вказує, що за порушення норм цього Закону посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством.

Суд зазначає, що адміністративна відповідальність фізичної особи за продаж алкогольних напоїв неповнолітньому встановлена також Кодексом про адміністративні правопорушення України.

Частиною 2 статті 156 КУпАП передбачено, що порушення працівником підприємства (організації) торгівлі або громадського харчування правил торгівлі пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями і тютюновими виробами, а саме: торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями або тютюновими виробами в приміщеннях або на територіях, заборонених законом, або в інших місцях, визначених рішенням відповідного органу місцевого самоврядування, як таких, де роздрібна торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями або тютюновими виробами заборонена, а так само торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями або тютюновими виробами через торгові автомати чи неповнолітніми особами, а також продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв або тютюнових виробів особі, яка не досягла 18 років, або продаж тютюнових виробів в упаковках, що містять менш як 20 сигарет або цигарок, чи поштучно (крім сигар), тягне за собою накладення штрафу від тридцяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно довідки №773 від 10.05.2018 року штраф у розмірі 510,00 грн. сплачено позивачем добровільно (а.с.27).

Сам факт порушення позивачем ч.2 ст.156 КУпАП та реалізації алкогольного виробу особі, якій не виповнилося 18-ти років не заперечувався.

Отже, вчинення позивачем вказаного адміністративного правопорушення доведено у визначеному законом порядку. Відтак, слід вважати встановленим і факт наявності порушення вимог ч.1 ст.15-3 Закону № 481/95-ВР щодо заборони продажу алкогольного виробу неповнолітній особі, який мав місце у кафе-барі «Новий», в якому позивач здійснював господарську діяльність і стосується реалізації, особисто позивачем, алкогольного напою неповнолітній особі.

При цьому суд зазначає, що в даному випадку позивача притягнуто до адміністративної відповідальності, згідно із постановою за справою про адміністративне правопорушення №2 від 27.04.2016 р. у вигляді штрафу в сумі 510 грн. (а.с.47), як особу, що безпосередньо порушила передбачені чинним законодавством України правила торгівлі алкогольними виробами та здійснила його продаж, неповнолітньому.

Натомість, як зазначалось судом, поряд з адміністративною відповідальністю фізичної особи (продавця) законом також встановлено адміністративно-господарську відповідальність і суб'єктів господарювання (фізичних осіб-підприємців), у зв'язку з діяльністю яких і допущено порушення вимог ч.1 ст.15-3 Закону № 481/95-ВР.

Так, згідно з абз.10 ч.2 ст.17 Закону № 481/95-ВР у разі порушення вимог статті 15-3 цього Закону до суб'єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів в розмірі 6800 грн.

З 01.01.2011 року набув чинності Податковий кодексу України, який встановлює перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до п.41.1 ст. 41 Податкового кодексу України контролюючими органами є центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову, державну митну політику, державну політику з адміністрування єдиного внеску, державну політику у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового та митного законодавства, законодавства з питань сплати єдиного внеску та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючий орган (далі - центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику), його територіальні органи.

Згідно з пп.14.1.265 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України штрафна санкція (фінансова санкція, штраф) - плата у вигляді фіксованої суми та/або відсотків, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи, а також штрафні санкції за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Відтак, притягнення суб'єкта господарювання до відповідальності шляхом накладення відповідним рішенням штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) є одним із способів здійснення контролюючим органом заходів, спрямованих на запобігання порушень законодавства у сфері виробництва та обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів.

Підпунктом 20.1.19 п.20.1 ст.20 Податкового кодексу України передбачено, що контролюючі органи уповноважено застосовувати до платників податків передбачені законом фінансові (штрафні) санкції (штрафи) за порушення податкового чи іншого законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи.

Водночас, згідно з п.3 Порядку №790 до суб'єктів господарювання, винних у вчиненні порушень, застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у розмірах, передбачених Законом.

Відповідно до п.4 Порядку №790 посадові особи і громадяни, які не є суб'єктами господарювання, за порушення норм Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами несуть відповідальність згідно із законодавством.

Крім того, статтею 111 Податкового кодексу України встановлено, що за порушення законів з питань оподаткування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, застосовуються такі види юридичної відповідальності: фінансова; адміністративна; кримінальна.

Фінансова відповідальність за порушення законів з питань оподаткування та іншого законодавства встановлюється та застосовується згідно з цим Кодексом та іншими законами. Фінансова відповідальність застосовується у вигляді штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) та/або пені.

Стаття 112 Податкового кодексу України встановлює загальні умови притягнення до фінансової відповідальності. Так, притягнення до фінансової відповідальності платників податків за порушення законів з питань оподаткування, іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, не звільняє їх посадових осіб за наявності відповідних підстав від притягнення до адміністративної або кримінальної відповідальності.

Отже, змістовний аналіз вищезазначених норм чинного законодавства дає підстави для висновку, що окрім покладення адміністративної відповідальності за правопорушення на фізичну особу, яка здійснила продаж алкогольного напою неповнолітній особі, також встановлена відповідальність і суб'єкта господарювання, який допустив порушення вимог статті 15-3 Закону №481/95-ВР у вигляді фінансових санкцій в розмірі 6800 грн.. Тобто обмеження можливості одночасного застосування яких законом не встановлена. Тим самим, не свідчить про недотримання положень, закріплених у ст.61 Конституції України щодо заборони подвійної відповідальності за одне й те саме порушення.

Відтак, у даному випадку, порушення конституційного принципу про неможливість притягнення особи до відповідальності за одне і теж саме діяння двічі у відношенні позивача допущено не було.

Відповідно до ст.68 Конституції України кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Таким чином, оскільки позивач продав горілку особі, яка не досягла 18 років, що в свою чергу не заперечується, він підлягає адміністративній відповідальності за ч.2 ст.156 КУпАП, як фізична особа, яка здійснила продаж алкогольного напою неповнолітньому, а також і несе відповідальність згідно абз.10 ч.2 ст.17 Закону № 481/95-ВР, оскільки також являється суб'єктом господарювання, який допустив незаконний продаж алкоголю неповнолітній особі.

При цьому, визначальною умовою відповідальності, передбаченої абз.10 ч.2 ст.17 Закону №481/95-ВР, є сам факт продажу суб'єктом господарювання алкогольних напоїв чи тютюнових виробів особам, які не досягли 18 років.

Згідно з пп.14.1.202 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України продаж (реалізація) товарів - будь-які операції, що здійснюються згідно з договорами купівлі-продажу, міни, поставки та іншими господарськими, цивільно-правовими договорами, які передбачають передачу прав власності на такі товари за плату або компенсацію незалежно від строків її надання, а також операції з безоплатного надання товарів.

Тому, в момент вчинення правопорушення (продажу алкогольного напою неповнолітньому) позивач діяв одночасно як продавець та суб'єкт господарювання, а відтак допущене порушення вимог статті 15-3 Закону № 481/95-ВР мало місце з його вини.

При вирішенні даного спору судом також враховується правова позиція Верховного Суду України, висвітлена у постанові від 26.03.2013 року по справі №21-48а13, яка відповідно до ч.5 ст.242 КАС України, повинна бути врахована судом. У вказаній постанові Верховний Суд України зазначив, що Законом №481/95-ВР в імперативній формі запроваджено заборону на продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових та тютюнових виробів особам, які не досягли 18-ти років.

При цьому, частиною 4 статті 15-3 цього Закону продавця наділено правом отримати у покупця, який купує пиво (крім безалкогольного), алкогольні, слабоалкогольні напої, вина столові або тютюнові вироби, документи, які підтверджують вік такого покупця. Отже, ця вимога має спонукати суб'єкта господарювання дотримуватися відповідного рівня обачності, який би унеможливлював порушення чітко визначеної заборони продавати неповнолітній особі зазначену продукцію.

Відсутність у продавця сумніву щодо віку покупця та продаж йому у зв'язку з цим забороненого товару (в даному випадку алкогольного напою) неповнолітній особі не може бути підставою для звільнення суб'єкта господарювання від відповідальності.

Згідно до ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу.

При цьому, за приписами частини другої статті 77 цього Кодексу в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач, як суб'єкт владних повноважень, виконав покладений на нього обов'язок щодо доказування правомірності прийнятого оскаржуваного податкового повідомлення-рішення від 04.05.2018 року №0.

Таким, чином, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб'єкта владних повноважень на підтвердження правомірності свого рішення про застосування фінансових санкцій, а також докази, надані позивачем, суд дійшов висновку, що у задоволенні позовної заяви належить відмовити.

Керуючись ст.ст.139, 243, 245, 246, 255, 257-258, 262, 293, 295-297 КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовної заяви фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (26000, АДРЕСА_2, РНОКПП НОМЕР_1) до Головного управління Державної фіскальної служби у Кіровоградській області (25006, м. Кропивницький, вул. Велика Перспективна, 55, ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення за правилами, встановленими ст.ст.293, 295 - 297 КАС України.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду Т.М. Кармазина