Справа № 804/1230/17
Суддя: Сіпака Андрій Васильович
Дата ухвалення: 2018-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ПРО ЗАЛИШЕННЯ ПОЗОВНОЇ ЗАЯВИ БЕЗ РУХУ

24 жовтня 2018 року Справа № 804/1230/17 провадження №ЗП/280/201/18 м.Запоріжжя

Суддя Запорізького окружного адміністративного суду Сіпака А.В., розглянувши матеріали адміністративного позову

Громадської організації "Дніпропетровський незалежний правозахисний центр" в інтересах члена своєї громадської організації ОСОБА_1

до Дніпропетровського окружного адміністративного суду

про визнання бездіяльності протиправною,

ВСТАНОВИВ:

19 жовтня 2018 року з Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла адміністративна справа №804/1230/17 (провадження ЗП/280/201/18) за позовом Громадської організації "Дніпропетровський незалежний правозахисний центр" в інтересах члена своєї громадської організації ОСОБА_1 (далі - позивач) до Дніпропетровського окружного адміністративного суду (далі - відповідач), в якому позивач просить суд:

визнати порушення розпорядником інформації, суб'єктом владних повноважень Дніпропетровським окружним адміністративним судом щодо ОСОБА_1 ч.1 ст.10 Європейської Конвенції про захист прав людини та основних свобод 1950 року;

визнати неправомірною бездіяльність суб'єкта владних повноважень Дніпропетровського окружного адміністративного суду щодо несвоєчасного надання інформації у відповідності до вимог ч.1 ст.20 Закону України "Про доступ до публічної інформації" на інформаційний запит ОСОБА_1 від 22 жовтня 2016 року, зареєстрованого розпорядником інформації 25 жовтня 2016 року за вхідним №48071.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.02.2017 позовна заява повернута позивачу разом з усіма доданими до неї документами.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 17.05.2017 апеляційну скаргу Громадської організації "Дніпропетровський незалежний правозахисний центр" в інтересах члена своєї громадської організації ОСОБА_1 на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.02.2017 повернуто апелянту.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 08.06.2018 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Громадської організації "Дніпропетровський незалежний правозахисний центр" в інтересах члена своєї громадської організації ОСОБА_1.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 06.07.2017 ухвала Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.02.2017 у справі №804/1230/17 скасована.

Постановою Верховного суду від 30.05.2018 ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 17.05.2017 залишено без змін.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.09.2018 справу №804/1230/17 направлено до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду для визначення підсудності.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 24.09.2018 справа №804/1230/17 передана до Запорізького окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

19.10.2018 матеріали вищезазначеної справи надійшли до Запорізького окружного адміністративного суду.

В зв'язку з тим, що провадження у справі відкрито не було суд вирішує питання щодо відкриття провадження у справі.

На підставі пункту 12 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, в редакції чинній від 15.12.2017, заяви і скарги, подані до набрання чинності цією редакцією Кодексу, провадження за якими не відкрито на момент набрання ним чинності, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Такі заяви чи скарги не можуть бути залишені без руху, повернуті або передані за підсудністю, щодо них не може бути прийнято рішення про відмову у прийнятті чи відмову у відкритті провадження за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу, якщо вони подані з додержанням відповідних вимог процесуального закону, які діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно ст. 107 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України в редакції чинній до 15.12.2017 року), суддя після одержання позовної заяви, зокрема, з'ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим ст. 106 КАС України.

Позовна заява подана без додержання вимог, встановлених ст. 106 КАС України (в редакції до 15.12.2017 року), з огляду на наступне.

Згідно із ч.3 ст.106 КАС України (в редакції чинній до 15.12.2017 року) до позовної заяви додаються її копії та копії всіх документів, що приєднуються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб, крім випадків подання адміністративного позову суб'єктом владних повноважень.

У зв'язку з поверненням позовної заяви з додатками позивачу, в матеріалах справи відсутня копія позовної заяви для відповідача, а також належним чином засвідчені копії документів (згідно з додатком), які позивач додавав до позову для суду та для відповідача.

Відповідно до ч. 3 ст. 106 КАС України (в редакції чинній до 15.12.2017 року) до позовної заяви додається також документ про сплату судового збору, крім випадків, коли його не належить сплачувати.

Частиною 1 ст. 3 Закону України "Про судовий збір" від 08.07.2011 № 3674-VІ (у редакції, чинній з 01.01.2017, далі - Закон № 3674-VІ) передбачено, що судовий збір справляється, зокрема, за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

За приписами ч. 1 ст. 4 Закону № 3674-VІ судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно із з ч.2 ст.4 Закону № 3674-VІ ставки судового збору встановлюються у таких розмірах: за подання до адміністративного суду позову немайнового характеру фізичною особою 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2017 рік" №1801-VIII від 21.12.2016 встановлено розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб: з 1 січня 2017 року - 1600 гривень.

Частиною 3 ст.6 Закону № 3674-VІ передбачено, що у разі коли в позовній заяві об'єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Зі змісту прохальної частини вбачається, що позивачем заявлено 2 позовні вимоги немайнового характеру, а саме, позивач просить суд:

1. визнати порушення розпорядником інформації, суб'єктом владних повноважень Дніпропетровським окружним адміністративним судом щодо ОСОБА_1 ч.1 ст.10 Європейської Конвенції про захист прав людини та основних свобод 1950 року;

2. визнати неправомірною бездіяльність суб'єкта владних повноважень Дніпропетровського окружного адміністративного суду щодо несвоєчасного надання інформації у відповідності до вимог ч.1 ст.20 Закону України "Про доступ до публічної інформації" на інформаційний запит ОСОБА_1 від 22 жовтня 2016 року, зареєстрованого розпорядником інформації 25 жовтня 2016 року за вхідним №48071.

Оскільки в адміністративному позові заявлено 2 вимоги немайнового характеру, то розмір судового збору, який повинен сплачуватися позивачем при зверненні до адміністративного суду із даним позовом, становить 1280,00 грн.

Разом із цим, доказів сплати судового збору у визначеному розмірі позивачем суду надано не було.

В позовній заяві позивач заявляє про звільнення від сплати судового збору. В обґрунтування зазначає, що позивач що громадська організація є неприбутковою, не є юридичною особою, не має ідентифікаційного коду ЄДРПОУ юридичної особи, МФО, власних коштів, власного майна, розрахункових рахунків в Банках, заробітну плату не нараховує, не має бухгалтера, касира, не знаходиться на обліку в органах статистики, доходів і зборів, державної фіскальної служби, Пенсійного фонду, що свідчить про неможливість сплати судового збору.

Суд вважає, що зазначене клопотання задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до положень частини першої статті 88 КАС України (в редакції чинній до 15.12.2017 року) суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Аналогічні положення містить стаття 8 Закону України "Про судовий збір".

Пунктом 1 ч.3 ст.129 Конституції України, який кореспондується з п.3 ч.1 ст.7 КАС України, визначено, що однією із засад судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Тому, звільнення окремих суб'єктів від сплати судового збору може розцінюватися як надання окремим учасникам судового процесу процесуальних переваг перед іншими.

Посилання позивача на те, що громадська організація не є юридичною особою та не знаходиться на обліку в органах статистики, доходів і зборів, державної фіскальної служби, Пенсійного фонду, суд вважає необґрунтованими, оскільки судовий збір за своєю правовою природою є різновидом судових витрат, порядок справляння якого визначено Законом України "Про судовий збір" і жодним чином не відноситься до загальнообов'язкових податків, зборів та платежів, питання щодо сплати яких регулюється іншими нормативно-правовими актами, а тому відсутність реєстрації заявника апеляційної скарги у відповідних органах не є підставою звільнення від сплати судового збору.

Так, у постанові Верховного суду від 30.05.2018 року по справі №804/1230/17 зазначено, що за правилами статті 1 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Статтею 5 цього Закону визначено перелік осіб, які звільняються від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях, при цьому громадські організації у цьому переліку з 1 вересня 2015 року відсутні.

Статтею 8 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше, ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або позивачами є: військовослужбовці; батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; члени малозабезпеченої чи багатодітної сім'ї; особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров'ю. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Отже, як вбачається зі змісту наведеної норми, позивач (Громадська організація) не є суб'єктом, якому вищезазначеним Законом надано право звертатись із клопотанням про звільнення від сплати судового збору.

Посилання позивача на те, що позивачем у справі є громадська організація, яка не є прибутковою та не має власних коштів та майна, а тому має бути звільнена від сплати судового збору, є необґрунтованими, оскільки, як слідує із матеріалів справи, дана громадська організація діє в інтересах фізичної особи - ОСОБА_1, а не у власних інтересах, а тому підстав для застосування статті 8 Закону "Про судовий збір" - немає.

Щодо посилань позивача на практику Європейського суду з прав людини та рішення Конституційного Суд України від 28 листопада 2013 року №12-рп/2013, суд зазначає наступне.

Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 28 листопада 2013 року №12-рп/2013 у справі за конституційним зверненням асоціації "Дім авторів музики в Україні" щодо офіційного тлумачення положень пункту 7 частини першої статті 5 Закону України "Про судовий збір" у взаємозв'язку з положеннями пункту "г" частини першої статті 49 Закону України "Про авторське право і суміжні права" надав тлумачення редакції пункту 7 частини першої статті 5 Закону України "Про судовий збір", яка діяла до 1 вересня 2015 року.

Разом з тим, у новій редакції цього Закону, чинній на момент звернення позивача до суду, громадські організації не включено до переліку осіб, на яких розповсюджуються пільги щодо сплати судового збору.

Крім того, у даному рішення Конституційний Суд України дійшов висновку, що організації колективного управління майновими правами суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав, утворені відповідно до частини другої статті 47 Закону України "Про авторське право і суміжні права", не належать до тих платників судового збору, які звільняються від його сплати у разі звернення до суду із заявами щодо захисту прав та інтересів інших осіб у випадках, передбачених законодавством.

Посилання позивача на рішення Європейського суду з прав людини від 16.12.1997 року у справі "Католицька церква Ла Кане проти Греції" суд вважає необґрунтованими, оскільки дане рішення стосувалось вирішення питання правоздатності церкви як організації, що не має статусу юридичної особи, звертатися до суду з позовом щодо захисту права власності.

Таким чином, враховуючи вище наведене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для звільнення позивача від сплати судового збору.

Відповідно до ст. 108 КАС України (в редакції чинній до 15.12.2017 року), суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених ст. 106 КАС України (в редакції чинній до 15.12.2017 року), постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, у якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб їх усунення і встановлюється строк, достатній для усунення недоліків.

За таких обставин позовна заява підлягає залишенню без руху з наданням позивачу строку для усунення недоліків.

Недоліки позовної заяви можуть бути усунені шляхом подання до суду: оригіналу платіжного документу на підтвердження сплати судового збору в розмірі, встановленому Законом України "Про судовий збір" (сплатити 1280 грн.); оригіналу позовної заяви з належним чином завіреними документами, згідно переліку додатків та копії позовної заяви з доданими до неї документами для направлення відповідачу.

Керуючись ст.ст. 106, 108, 160, 165 КАС України (в редакції чинній до 15.12.2017 року), суддя

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Громадської організації "Дніпропетровський незалежний правозахисний центр" в інтересах члена своєї громадської організації ОСОБА_1 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду про визнання неправомірною бездіяльності - залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви строком 10 днів від дня одержання ухвали суду про залишення позовної заяви без руху.

Роз'яснити позивачу, що недоліки позовної заяви можуть бути усунені шляхом надання суду: оригіналу платіжного документу на підтвердження сплати судового збору в розмірі, встановленому Законом України "Про судовий збір" (сплатити 1280 грн.) на р/р 4010, отримувач коштів УК у Дніпровському районі м. Запоріжжя/Дніпр./22030101, банк - Казначейство України (ЕАП), МФО 899998, ; оригіналу позовної заяви з належним чином завіреними документами, згідно переліку додатків та копії позовної заяви з доданими до неї документами для направлення відповідачу.

Копію ухвали надіслати позивачу.

Роз'яснити позивачу, що відповідно до п.1 ч.4 ст.169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Ухвала набирає законної сили у порядку встановленому статтею 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя А.В.Сіпака