Справа № 201/8006/18
Суддя: Федоріщев С. С.
Дата ухвалення: 2018-08-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
справа № 201/8006/18
провадження № 2-а/201/193/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 серпня 2018 року місто Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Федоріщева С.С,

при секретарі Кияшко Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом адвоката ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до Інспектора патрульної поліції 1 батальйону 3 роти Управління патрульної поліції в м. Дніпрі лейтенанта поліції ОСОБА_3 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

Адвокат ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 23 липня 2018 року звернувся до суду з позовом до ІІнспектора патрульної поліції 1 батальйону 3 роти Управління патрульної поліції в м. Дніпрі лейтенанта поліції ОСОБА_3 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення. Просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративного правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАА № 192726 від 24.10.2017 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності.

В обґрунтування доводів позову адвокат, зазначає, що постанова є незаконною та необґрунтованою, винесена з порушенням норм процесуального та матеріального права, не відповідає фактичним обставинам справи. Зазначає, що в постанові не зазначено, конкретний пункт ПДР України, який нібито порушено. Також вказує на те, що відповідачем всупереч положень КУпАП України, не проведено жодних дій по розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбачених приписами ст.ст.278, 279 КУпАП. Також вказує на те, що в даному випадку доказів на підтвердження правомірності складання оскарженої постанови з приводу нібито порушення вимог ПДР України у відповідача взагалі не було та станом на сьогоднішній день не має.

Адвокат позивача надав до суду заяву, в якій просить розглядати справу без їх участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Від відповідача було надано письмове клопотання, в якому остання просить відмовити в задоволенні позову ОСОБА_2, та розгляд справи проводити без участі представника управління патрульної поліції.

Суд, вивчивши матеріали провадження, вважає, що адміністративний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається заявником пропущений 10 денний строк оскарження, однак враховуючи позицію адвоката яка зводиться до його відсутності під час розгляду справи та копія постанови своєчасно йому не направлялась, з метою дотримання принципу доступу до правосуддя приходжу до висновку про поважність причини пропуску ОСОБА_2 строку на оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення та, вважаю за необхідним задовольнити клопотання, поновити строк на оскарження постанови та розглянути поданий адміністративний позов по суті.

Як вбачається із оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАА № 192726 від 24 жовтня 2017 року, ОСОБА_2 керуючи транспортним засобом PORSCHE CAYENNE д.н. НОМЕР_1, 24.10.2017 року о 10:18 годині в м.Дніпро, Запорізьке Шосе, 53, на перехресті вул. Аеропортівська та шосе Запорільке, проїхав з крайньої лівої смуги для руху лише ліворуч у не дозволений напрямок порушивши вимоги дорожнього знаку 5.18, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Главою 22КУпАП встановлено порядок розгляду справ про адміністративне правопорушення.

Згідно з абз. 2 ст.258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Абзацом 4 ст.258КУпАП визначено, що у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Положеннями ст.279КУпАП встановлено, що розгляд справи розпочинається з представлення посадової особи, яка розглядає дану справу. Посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов'язки. На засіданні заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.

Частинами 2, 3 статті 283КУпАП встановлено, що постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акту, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Відповідно до приписів ч. 1ст.72КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1статті 73КАС України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування (ч. 4ст. 73 КАС України).

Відповідно до ч. 2ст.77КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Положеннями ч.2 ст.77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин. Докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов'язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255цього Кодексу.

Відповідальність за частиною 1 статті 122 КУпАП настає зокрема у разі порушення вимог Доржнього знаку 5.18 ПДР.

У даній справі ОСОБА_2 органом поліції у постанові не зазначено, яке само порушення правил дорожнього руху інкриміноване останньому.

Відповідно до ст. 283 КУпАП постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, імя та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, імя та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акту, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Однак на підтвердження вчинення ОСОБА_2 інкримінованому йому правопорушення, суб'єктом владних повноважень, суду не надано жодних доказів вчинення останнім порушень ПДР України.

Відповідно до п.1 ст. 247 КУпАП обов'язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Так, керуючись ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доходячи до такого висновку, суд також враховує наступне.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних

приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

В порушення вищезазначених норм права Відповідачем здійснено розгляд справи на місці, без підготовки та надання позивачу часу для звернення за правовою допомогою, подання заперечення на постанову, документів, які мене характеризують, інших доказів по справі, чим порушені мої права, передбачені ст. 268 КУпАП, якими вона не мала можливості скористатись. За таких обставин процесуальні права позивача при такому «розгляді» справи грубо порушено.

Слід зазначити, що у рішенні ЄСПЛ «Михайлова проти України» від 6 березня 2018 (заява № 10644/08) 69. Суд уже визнав порушення прав заявників згідно з пунктами 1 та 3 (b) статті 6 в справах про адміністративно-правопорушення, коли, як у цій справі, період між складанням звітів про адміністративні правопорушення та розгляд адміністративних справ заявників не перевищував кількох годин (див. рішення у справі "Корнєв та Карпенко проти України", № 17444/04, §§ 67 та 68, 21 жовтня 2010 р. та "Вієренц проти України", № 20372/11 , §§ 76 і 77, 11 квітня 2013 року). Розглянувши всі матеріали, що розглядалися в ньому, Суд не знайшов жодного аргументу, здатного переконати його досягти іншого висновку в цій справі. Навіть визнаючи, що справа заявника не була особливо складною, Суд не переконаний, що обставини, в яких проводився судовий розгляд заявника, були такими, що дозволяли їй належним чином ознайомитися та адекватно оцінювати обвинувачення та докази проти неї та розробити життєздатну оборонну стратегію.

Відповідно було порушення пункту 1 статті 6 та пункту 3 (b) статті 6 Конвенції, в якому заявникові не надано достатній час для підготовки її захисту.

Частиною 2 ст. 71 КАС визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З наведеного випливає висновок про неналежне виконання обов'язку суб'єкта владних повноважень щодо доказування правомірності свого рішення.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року передбачено, що при розгляді справ суд застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України» доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпції, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом. Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та допустимих відомостях, визнаних доказами, або відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.

Згідно ст. 62 Конституції України вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

З огляду на викладене, враховуючи встановлені обставини, вимоги статті 62 Конституції України, суд приходить до висновку про необхідність скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення щодо позивача.

Відповідно до ст. 247КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, якщо буде встановлено відсутність події і складу адміністративного правопорушення; у разі скасування акту, який встановлює адміністративну відповідальність.

Таким чином, провадження в справі про адміністративне правопорушення щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1ст.122КУпАП на підставі підлягає закриттю.

Суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення, отже на момент розгляду справи право суду на закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення передбачено нормою КАС України.

Таким чином, позов підлягає задоволенню.

Доходячи до такого висновку, суд звертає увагу на практику Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Суд вважає, що позовні вимоги в частині визнання оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не автоматичному режимі серії ЕАА № 192726 від 24.10.2017 року протиправною та її скасування є обґрунтованими на досліджених доказах і підлягають задоволенню, оскільки на спростування доводів позивача відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, суду не надано жодних доказів вчинення ОСОБА_2 порушень ПДР України, що є обов'язком відповідача згідно вимог ст. 77 КАС України.

На підставі наведеного суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та можливість їх задоволення в повному обсязі.

Керуючись ст. ст.9,14,73,74,77,90,242-246, 286 КАС України, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги адвоката ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до Інспектора патрульної поліції 1 батальйону 3 роти Управління патрульної поліції в м. Дніпрі лейтенанта поліції ОСОБА_3 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення- задовольнити.

Постанову серії ЕАА № 192726 від 24.10.2018 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1ст.122 КУпАП, та накладення адміністративного стягнення у розмірі 255 гривень скасувати, а провадження по справі про адміністративне правопорушення закрити за відсутністю в діях ОСОБА_2 - складу адміністративного правопорушення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Рішення суду може бути оскаржене протягом десяти днів шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду.

Суддя С.С. Федоріщев