Справа № 2а-774/09/0970
Суддя: Бившева Л.І.
Дата ухвалення: 2018-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

23 жовтня 2018 року

Київ

справа №2а-774/09/0970

касаційне провадження №К/9901/656/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Бившевої Л.І.,

суддів: Гончарової І.А., Хохуляка В.В.,

розглянув у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Державної податкової інспекції в місті Івано-Франківську (далі - Інспекція) на постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 30.07.2009 (суддя - Лучко О.О.) та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 22.03.2011 (головуючий суддя - Онишкевич Т.В., судді - Сапіга В.П., Попко Я.С.) у справі за позовом Універсальної аграрної промислової товарної біржі (далі - Біржа) до Державної податкової інспекції в місті Івано-Франківську про визнання нечинними рішень,

УСТАНОВИВ:

У березні 2009 року Біржа звернулась до суду із позовом до Інспекції, у якому просила визнати нечинними: податкових повідомлень-рішень від 06.02.2009 та № /0, рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій від 06.02.2009 № , податкової вимоги від 24.02.2009 № 31/513/5010/10/24-150/1506.

На обґрунтування зазначених позовних вимог Товариство послалося на те, що: біржа не виплачує доход продавцям рухомого майна, тобто податок з доходів фізичних осібне утримує, з огляду на що під визначення податкового агента не підпадає; приватні нотаріуси є самостійними суб'єктами господарювання, які сплачують податки; членський внесок, перерахований Кваліфікаційно-дисциплінарній комісії адвокатури, не є доходом, з якого справляється податок з доходів фізичних осіб; готівкові кошти, видані під звіт працівникам Біржі, склали дохід таких фізичних осіб, з огляду на що стягувати з Біржі зазначену суму немає правих підстав; кошти, перераховані в рахунок оплати вартості послуг з обслуговування комп'ютера, були виплачені на користь фізичної особи - суб'єкта підприємницької діяльності; на дату прийняття податкової вимоги податкове зобов'язання, визначене Біржі згідно податкового повідомлення-рішення від 06.02.2009 № /0, не було узгодженим.

Івано-Франківський окружний адміністративний суд постановою від 30.07.2009, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 22.03.2011, позов задовольнив частково: визнав незаконним податкове повідомлення-рішення від 06.02.2009 № /0 в частині нарахування податкового зобов'язання ( з урахуванням штрафних (фінансових) санкцій) у сумі 23665,28 грн. - за основним платежем та у сумі 47310,56 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями; у задоволенні решти позовних вимог відмовив.

Ухвалюючи рішення в частині задоволення позовних вимог, суди виходили з того, що: Біржа не є податковим агентом при засвідченні договорів купівлі-продажу рухомого майна і, відповідно, підстав для покладення на Біржу як на податкового агента відповідальності за порушення вимог Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» немає; Біржа не є податковим агентом стосовно нарахування, утримання та сплати податку з доходів фізичних осіб стосовно доходів, отриманих приватними нотаріусами, оскільки діяльність приватних нотаріусів відноситься до незалежної професійної діяльності згідно з пунктом 1.9 статті 1 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб»; членський внесок, перерахований Кваліфікаційно-дисциплінарній комісії адвокатури, не є доходом, з якого справляється податок з доходів фізичних осіб; на дату прийняття податкової вимоги податкове зобов'язання, визначене Біржі згідно податкового повідомлення-рішення від 06.02.2009 №/0, не набуло статусу узгодженого.

Інспекція оскаржила рішення судів першої та апеляційної інстанцій в частині задоволених позовних вимог до Вищого адміністративного суду України, який ухвалою від 20.02.2011 відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою Інспекції.

В обґрунтування вимог касаційної скарги скаржник вказує на те, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій ухвалені з порушенням норм матеріального права, а саме - пункту 1.15 статті 1, пункту 12.3 статті 12, пункту 17.2 статті 17 Закону України Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб», статті 7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», оскільки при укладенні на товарній біржі угод про продаж рухомого майна податковим агентом фізичної особи щодо оподаткування доходів, одержаних ним від такого продажу, є товарна біржа, з урахуванням того, що оподаткування операцій з продажу або міни рухомого майна здійснюється виходячи з ціни, зазначеної в договорі купівлі-продажу (міни), але не нижче оціночної вартості об'єкта рухомого майна, визначеної в порядку, передбаченому Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні». Доводів щодо решти задоволених позовних вимог касаційна скарга не містить.

Біржа не скористалась своїм процесуальним правом на подання відзиву на касаційну скаргу.

Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду ухвалою від 17.04.2018 прийняв касаційну скаргу Інспекції до провадження та витребував матеріали справи із суду першої інстанції, яка до Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду не надійшла.

Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду ухвалою від 04.05.2018 витребував матеріали справи із суду апеляційної інстанції, яка до Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду не надійшла у зв'язку з тим, що матеріали вказаної справи є втраченими (лист від 13.06.2018 за вих. № 05-06/1828/18).

Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду ухвалою від 20.06.2018 ініціював питання про відновлення Івано-Франківським окружним адміністративним судом втраченого судового провадження № 2а-774/09/0970.

Івано-Франківський окружний адміністративний суд ухвалою від 30.08.2018 відновив втречене судове провадження в адміністративній справі № 2а-774/09/0970 і направив матеріали справи на розгляд до ерховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду.

25.09.2018 справа № 2а-774/09/0970 надійшла до Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду.

Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду ухвалою від 19.10.2018 визнав за можливе проведення попереднього розгляду справи та призначив попередній розгляд справи на 23.10.2018.

Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду перевірив наведені у касаційній скарзі доводи та дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Суди встановили, що Інспекція провела планову виїзну перевірку Біржі з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства, результати якої оформлені актом № 932/23-1-32077865 від 26.01.2009, за висновками якого Біржею були порушені вимоги пункту 7.1 статті 7, пунктів 12.1, 12.3 статті 12 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб», які полягали у невиконанні обов'язку податкового агента щодо нарахування та перерахування до бюджету податку з доходів фізичних осіб - продавців автомобілів за біржовими угодами, зареєстрованими Біржею у 2006 - 2007 роках, що призвело до заниження податку з доходів фізичних осіб на загальну суму 23166,88 грн.

На підставі вказаного акту перевірки Інспекцією були прийняв оспорювані податкові повідомлення-рішення та рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій. Також Інспекцією була прийнята податкова вимога.

За визначенням, наведеним у абзаці 1 пункту 1.15 статті 1 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), податковий агент - це юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ) або фізична особа чи представництво нерезидента - юридичної особи, які незалежно від їх організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками зобов'язані нараховувати, утримувати та сплачувати цей податок до бюджету від імені та за рахунок платника податку, вести податковий облік та подавати податкову звітність податковим органам відповідно до закону, а також нести відповідальність за порушення норм цього Закону.

За приписами підпункту 8.1.1 пункту 8.1 статті 8 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) податковий агент, який нараховує (виплачує) оподатковуваний дохід на користь платника податку, утримує податок від суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену у відповідних пунктах статті 7 цього Закону.

Стаття 12 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначає порядок оподаткування операцій з продажу або обміну об'єкта рухомого майна, відповідно до пункту 12.3 якої у разі, якщо об'єкт рухомого майна продається за посередництвом юридичної особи (її філії, відділення, іншого відокремленого підрозділу) або представництва нерезидента, то така особа вважається податковим агентом платника податку стосовно оподаткування доходів, отриманих таким платником податку від такого продажу.

При цьому, абзацом 1 пункту 12.5 статті 12 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що податковим агентом при здійсненні операцій з відчуження об'єктів рухомого майна в порядку, передбаченому в статті 12 цього Закону, є нотаріус, який посвідчує відповідний договір або дійсність підписів сторін угоди за наявності документа про сплату податку сторонами договору.

За змістом статей 1, 4 Закону України «Про товарну біржу» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) метою діяльності біржі є надання послуг в укладенні біржових угод, виявлення товарних цін, попиту і пропозицій на товари, вивчення, упорядкування і полегшення товарообігу і пов'язаних з ним торговельних операцій та забезпечення, зокрема, умов для проведення біржової торгівлі, надання членам і відвідувачам біржі організаційних та інших послуг без права здійснювати біржові операції, оскільки таке право мають лише її члени або брокери, які зобов'язані провадити розрахунки за своїми угодами відповідно до правил біржової торгівлі.

Відповідно до частини сьомої статті 279 Господарського кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) та частин третьої, четвертої статті 1 Закону України «Про товарну біржу» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) товарна біржа не займається посередництвом і не має на меті одержання прибутку, а її діяльність здійснюється згідно з цим Законом та чинним законодавством України, статутом біржі, правилами біржової торгівлі та біржового арбітражу.

Виходячи з аналізу наведених вище правових норм, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли правомірного висновку про те, що Біржа не нараховує (не виплачує) оподаткований дохід на користь платника податку, не здійснює посередницьких функцій при продажу об'єкта рухомого майна, а також не є нотаріусом, який при здійсненні операцій з продажу або обміну об'єкта рухомого майна, визначених статтею 12 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), є податковим агентом.

Отже, висновок судів попередніх інстанцій про те, що Біржа не є податковим агентом при засвідченні договорів купівлі-продажу рухомого майна і, відповідно, підстав для покладення на Біржу як на податкового агента відповідальності за порушення вимог Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) немає.

Таким чином, доводи Інспекції, викладені в касаційній скарзі, не спростовують висновків, наведених у постанові Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 30.07.2009 та ухвалі Львівського апеляційного адміністративного суду від 22.03.2011, оскільки суди попередніх інстанцій правильно застосували норми матеріального права до встановлених у справі правовідносин, а тому у задоволенні її касаційної скарги слід відмовити, з урахуванням того, що в силу положень частини першої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції, чинній від 15.12.2017) суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги.

Згідно з частиною третьою статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції, чинній з 15.12.2017) провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції, чинній з 15.12.2017) суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Враховуючи зазначене, касаційна скарга Інспекції підлягає залишенню без задоволення, а постанова Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 30.07.2009 та ухвала Львівського апеляційного адміністративного суду від 22.03.2011 - без змін.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 349, ст. 350, ч.ч. 1, 5 ст. 355, ст.ст. 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції в місті Івано-Франківську залишити без задоволення, а постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 30.07.2009 та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 22.03.2011 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді Верховного Суду Л.І. Бившева

І.А. Гончарова

В.В. Хохуляк