Справа № 0540/9347/18-а
Суддя: Михайлик А.С.
Дата ухвалення: 2018-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 жовтня 2018 р. Справа№0540/9347/18-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі судді Михайлик А.С. розглянув в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження в приміщенні Донецького окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області про визнання протиправною бездіяльності, зобовязання вчинити певні дії, -

ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ ОСОБА_2

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області про визнання протиправною бездіяльності щодо невиплати пенсії з 01.03.2016, визнання протиправним та скасування рішення, зобовязання відновити виплату пенсії з моменту припинення та утриматися від подальшого зупинення пенсійних виплат.

Згідно викладеного в позові припинення виплати пенсії відповідачем є порушенням гарантованого Конституцією України права на соціальний захист, яке включає, зокрема, право на забезпечення у разі повної, часткової або тимчасової працездатності, а також в старості та в інших випадках, передбачених законом. Позивач вважає, що до правовідносин стосовно виплати пенсії не можуть застосуватися положення підзаконних нормативно-правових актів, яким врегульовано особливості виплати пенсії внутрішньо-переміщеним особам, оскільки вони значно звужують та обмежують права громадянина, що не відповідає засадам пенсійного законодавства та Конституції України. Позивач зазначив, що виплату їй пенсії має бути поновлено, оскільки таку виплату припинено з підстав, що не передбачені статтею 49 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

У позові позивачем викладені клопотання про розгляд справи за правилами спрощеного провадження та негайне виконання судового рішення у межах виплати пенсії за один місяць.

У відповіді на відзив позивач додатково зауважила на неможливості припинення виплати пенсії з підстав, що не передбачені статтею 49 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

У наданому до суду відзиві на позов відповідач зазначив про відсутність підстав для задоволення заявлених позивачем вимог. За змістом відзиву позивач є внутрішньо переміщеною особою, перебуває на обліку відповідача. З витягу з протоколу № 141 від 07.11.2017 відповідачу стало відомо про прийняття Комісією з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, утвореними виконавчими органами місцевих рад. У відзиві відповідач зазначив про те, що на підставі наведеного рішення ним прийнято рішення про припинення виплати пенсії позивачу. Відповідач зазначив, що для поновлення виплати пенсії позивач мала звернутися до управління пенсійного фонду та надати документи, що підтверджують її особу, підтвердити своє проживання на підконтрольній українській владі території, втім, станом на 08.10.2018 позивач із вимогою про поновлення виплати пенсії до відповідача не зверталася.

Стосовно безпідставності заявленої позивачем вимоги про виплату заборгованості за весь період невиплати пенсії, відповідач послався на пункт 15 постанови № 365 від 08.06.2016 «Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» та зазначив, що соціальні виплати за минулі періоди виплачуються в Порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. На сьогоднішній день такий порядок відсутній, через що наведену вимогу позивача задовольнити неможливо.

ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ

Ухвалами від 26.09.2018 відстрочено сплату судового збору за подання позову до ухвалення рішення у справі та відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін.

ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ОБСТАВИНИ

Позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт серії ВК 021998, є пенсіонером, отримує пенсію як внутрішньо переміщена особа. Згідно довідки № НОМЕР_1 від 23.10.2017 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи адресою реєстрації позивача є Донецька обл., м. Торез, м-н 4АДРЕСА_1 фактичним місцем проживання позивача є: АДРЕСА_2.

25.10.2017 позивач звернулася до Управлінні Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області (відповідача) із заявою про запит пенсійної справи з Управління Пенсійного фонду України у м. Селидове Донецької області, де до цього часу перебувала на обліку позивач.

Згідно розпорядження № 11245 від 13.03.2018 позивача прийнято на облік в Управлінні пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області.

Згідно наданої позивачем довідки від 05.10.2018 позивачу не виплачується пенсія з березня 2016 року, пенсія не нараховується з квітня 2018 року.

В матеріалах справи наявний витяг з протоколу засідання комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам №141 від 07.11.2017, за змістом якого комісією відмовлено у призначенні (відновленні) пенсії на підставі акту обстеження матеріально-побутових умов сімї.

Рішення відповідача про зупинення виплати пенсії позивачу відповідачем не надано.

Дана справа є типовою, оскільки відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи № 805/402/18 (№ Пз/9901/20/18), що набрало законної сили 04 вересня 2018 року. Згідно частині 3 статті 291 Кодексу адміністративного судочинства України при ухваленні рішення у типовій справі, яка відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи, суд має враховувати правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи.

ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ ОСОБА_3

Частиною першою статті 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг передбачено Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-VI ( далі за текстом ЗУ № 1058).

Відповідно статті 5 ЗУ № 1058 цей Закон регулює відносини, що виникають між суб'єктами системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються, зокрема, умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат, порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов'язковим державним пенсійним страхуванням.

Згідно статті 85 Закону України «Про пенсійне забезпечення» пенсії виплачуються за місцем проживання пенсіонера, незалежно від реєстрації місця проживання.

22.11.2014 набрав чинності Закон України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20.10.2014 № 1706-VII, який згідно його преамбули відповідно до Конституції та законів України, міжнародних договорів України, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, встановлює гарантії дотримання прав, свобод та законних інтересів внутрішньо переміщених осіб.

Відповідно до статті 7 цього Закону для взятої на облік внутрішньо переміщеної особи реалізація прав на пенсійне забезпечення, на отримання соціальних послуг здійснюється відповідно до законодавства України. Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розв'язання проблем, пов'язаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам. Громадянин пенсійного віку, особа з інвалідністю, дитина-інвалід та інша особа, яка перебуває у складних життєвих обставинах, яких зареєстровано внутрішньо переміщеними особами, мають право на отримання соціальних послуг відповідно до законодавства України за місцем реєстрації фактичного місця проживання такої внутрішньо переміщеної особи.

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 № 637 «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» встановлено, що призначення та продовження виплати пенсій внутрішньо переміщеним особам здійснюються за місцем перебування таких осіб на обліку, що підтверджується довідкою, виданою згідно з Порядком оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 р. N 509 (Офіційний вісник України, 2014 р., N 81, ст. 2296; 2015 р., N 70, ст. 2312). Виплата (продовження виплати) пенсій (щомісячного довічного грошового утримання, що призначені зазначеним особам, проводиться через рахунки та мережу установ і пристроїв публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" з можливістю отримання готівкових коштів і проведення безготівкових операцій через мережу установ і пристроїв будь-яких банків тільки на території, де органи державної влади здійснюють свої повноваження.

Згідно з пунктом 6 Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 509 від 01.10.2014 (в редакції Постанови КМУ № 352 від 08.06.2016) (далі Порядок № 509), довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" та абзацом шостим цього пункту. Довідка, видана до 20 червня 2016 року, яка не скасована і строк дії якої не закінчився, є дійсною та діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб".

Відповідно до частини першої статті 49 ЗУ № 1058 виплата пенсії припиняється за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду з наступних підстав: - якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; - у разі смерті пенсіонера; - у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; - в інших випадках, передбачених законом. Частиною другою цієї статті передбачено, що поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з'ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати. Виплата пенсії поновлюється в порядку, передбаченому частиною третьою статті 35 та статтею 46 цього Закону. Зазначений перелік підстав для припинення виплати пенсії розширеному тлумаченню не підлягає.

Отже, виходячи з викладеного, умовою призначення (продовження) виплати пенсій внутрішньо переміщеним особам є: знаходження внутрішньо переміщених осіб на обліку в місці перебування, що підтверджується відповідною довідкою; про припинення виплати пенсій відповідним органом пенсійного фонду має прийматися відповідне рішення із визначенням в ньому підстав припинення виплати пенсії.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

На підтвердження правомірності припинення виплати пенсії позивачу відповідач послався на протокол засідання комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам №141 від 07.11.2017, за змістом якого комісією відмовлено позивачу у призначенні (відновленні) пенсії на підставі акту обстеження матеріально-побутових умов сімї. Проте, прийняття наведеною комісією рішення не визначено підставою припинення виплати пенсії статтею 49 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», Постанова Кабінету Міністрів України № 365 не є законом та, із врахуванням вказівки щодо можливості припинення виплати пенсії з інших, передбачених законом підстав, що міститься в статі 49 Закону України № 1058 не може підставою припинення виплати пенсії. З урахуванням викладеного, суд вважає правомірними доводи позивача про допущення відповідачем бездіяльності через невиплату позивачу пенсії починаючи з березня 2016 року.

Враховуючи визнання судом протиправною бездіяльності відповідача щодо невиплати позивачу пенсії з березня 2016, виплату пенсії має бути поновлено з моменту припинення, отже вимоги про зобовязання поновити виплату пенсії з березня 2016 року також підлягають задоволенню.

При вирішенні питання щодо пропуску строків звернення до суду із цим позовом суд виходить із наступного.

Частинами 1 та 2 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна булла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Частиною 2 статті 46 Закону України № 1058, який є спеціальним в даних правовідносинах, передбачено, що нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Наявною в матеріалах справи довідкою відповідача підтверджено здійснення нарахування пенсії до квітня 2018 року, з огляду на що невиплачена відповідачем пенсія до квітня 2018 року підлягає виплаті без обмеження будь-яким строком.

Що стосується вимог позивача стосовно пенсії, невиплаченої з квітня 2018 року, то в цій частині вимог позивач дотримався строків звернення до суду встановлених Кодексом адміністративного судочинства України.

Вимоги позивача про визнання протиправним та скасування рішення відповідача про припинення виплати пенсії задоволенню не підлягають, оскільки судом в ході розгляду справи не було встановлено прийняття відповідачем такого рішення.

Що стосується вимог позивача про зобовязання відповідача утриматися від зупинення виплати пенсії в подальшому, то наведені вимоги не підлягають задоволенню, оскільки чинним Кодексом адміністративного судочинства України не передбачено здійснення судом захисту прав за відсутності факту їх порушення.

Таким чином, заявлені позивачем вимоги підлягають задоволенню частково.

Пунктом 1 частини 1 статті 371 Кодексу адміністративного судочинства України негайно виконуються рішення суду про присудження виплати пенсій - у межах суми стягнення за один місяць, з огляду на що рішення про зобовязання відповідача відновити виплату пенсії та сплатити заборгованість підлягає негайному виконанню в частині виплати пенсії за один місяць.

Відповідно до частини першої статті 143 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні суду. Згідно з частиною першою статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Відповідно до частин першої, третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Частиною 8 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у випадку якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

З огляду на таке, суд вважає за можливе покласти на відповідача витрати, повязані із розглядом цієї справи.

Судом при відкритті провадження у справі відстрочено сплату судового збору до ухвалення судового рішення у справі.

Враховуючи наведене вище, судовий збір підлягає стягненню на користь Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань Управління пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області в сумі 704,80 грн.

З огляду на викладене вище, на підставі положень Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» та керуючись ст.ст. 2, 3, 5, 9, 12, 15, 19, 22, 25, 32, 72, 76, 77, 79, 139, 194, 205, 241-243, 245, 246, 291, 371 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (паспорт серії ВК 021998, адреса реєстрації: Донецька обл., м. Торез, м/н 4АДРЕСА_1, фактична адреса: 84100, АДРЕСА_3) до Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області (ідентифікаційний код 23346787, місцезнаходження: 84302, Донецька обл., місто Краматорськ, площа Поштова, будинок 5) про визнання протиправною бездіяльності, скасування рішення, зобовязання вчинити певні дії та утриматися від вчинення певних дій, - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області щодо невиплати пенсії ОСОБА_1 з березня 2016 року.

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області відновити виплату пенсії ОСОБА_1 з березня 2016 року.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду у межах суми виплати пенсії ОСОБА_1 за один місяць підлягає негайному виконанню.

Стягнути з бюджетних асигнувань Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області судові витрати в розмірі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок на користь Державного бюджету України за наступними реквізитами: стягувач - Державна судова адміністрація України, рахунок - 6001, код ЄДРПОУ - 37993783, код банку 899998, отримувач - ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, код класифікації доходів бюджету 22030106.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо справу було розглянуто в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до пп. 15.5 п. 15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя Михайлик А.С.