Справа № 807/731/18
Суддя: Іванчулинець Д.В.
Дата ухвалення: 2018-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

23 жовтня 2018 рокум. Ужгород№ 807/731/18

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді - Іванчулинця Д.В.

при секретарі судового засідання Костелей І.Ф.

за участю:

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовною заявою Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (вул. Барабаша, буд. 42, с. Косонь, Берегівський район, Закарпатська область, 90223, РНОКПП - НОМЕР_1) до Управління Держпраці у Закарпатській області (вул. Минайська, буд. 16, м. Ужгород, Закарпатська область, 88000, код ЄДРПОУ - 39795035) про визнання протиправною та скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:

У відповідності до ч. 3 ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 23 жовтня 2018 року проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Рішення в повному обсязі складено 26 жовтня 2018 року.

Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 (далі позивач) звернулася до Закарпатського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Управління Держпраці у Закарпатській області (далі - відповідач), якою просить суд визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами № ЗК/214/214/АВ/П/ПТ-ТД-ФС-96 від 21 червня 2018 року, винесену першим заступником начальника Управління Держпраці у Закарпатській області ОСОБА_4.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 20 липня 2018 року було відкрито загальне позовне провадження в даній адміністративній справі.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 01 червня 2018 року за результатом проведення інспекційного відвідування ОСОБА_3 встановлено, що остання у період з 23 травня 2018 року по 31 травня 2018 року залучала до роботи в кафе-магазині «АВС ШОШ» по вул. Барабаша, 42 в с. Косонь Берегівського району Закарпатської області в якості продавця-бармена громадянку ОСОБА_5 без укладення з такою трудового договору або договору цивільно-правового характеру. За результатом складено акт, на підставі якого складено протокол про адміністративне правопорушення, винесено припис про усунення виявлених порушень, яким зобовязано ОСОБА_3 усунути виявлені порушення до 15 червня 2018 року. Також винесено постанову про накладення штрафу у розмірі 111690,00 грн. ОСОБА_3 вважає дану постанову протиправною та такою, що підлягає скасуванню, виходячи з наступного. В оскаржуваній постанові зазначено, що ОСОБА_3 у період з 23 травня 2018 року по 31 травня 2018 року залучала до роботи в кафе-магазині «АВС ШОШ» по вул. Барабаша, 42 в с. Косонь Берегівського району Закарпатської області в якості продавця-бармена громадянку ОСОБА_5 без укладення з такою трудового договору або договору цивільно-правового характеру, що нібито підтверджується поясненнями ОСОБА_3 та ОСОБА_5 Однак, зазначене не відповідає дійсності, оскільки державні інспектори, які проводили інспекційне відвідування, надали ОСОБА_3 та ОСОБА_5 вже надруковані тексти пояснень, які останні повинні були переписати вручну. А зробили вони це лише тому, що їх запевнили, що у такому разі не буде ніяких штрафів. Також ОСОБА_3 у достатній мірі не володіє українською мовою, є угоркою за національністю, навчалася в угорськомовній школі. Твердження про те, що ОСОБА_5 фактично перебувала з ОСОБА_3Ш, у трудових правовідносинах, була їй підпорядкована, позивачка виплачувала їй заробітну плату і забезпечувала умови праці, необхідні для виконання роботи, - також не відповідають дійсності, оскільки 23 травня 2018 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 було укладено цивільно-правовий договір про надання послуг № 1. Відповідно до умов цього договору ОСОБА_5 у період з 23 травня 2018 року по 31 червня 2018 року зобовязалася за плату надавати перераховані послуги. Зазначений договір був предявлений відповідачу, а останній запевнив позивачку, що приєднає цей договір до матеріалів справи. На думку позивачки, такий договір є договором підряду, оскільки має ознаки, притаманні цивільно-правовим відносинам, і не може вважатися підміною трудового договору. Також за своїм змістом правовідносини між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 відповідають змісту договору доручення. Таким чином, укладений між ОСОБА_3 є та ОСОБА_5 договір з змішаним договором підряду та договором доручення. Процедура здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю визначена Порядком здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 295 від 26 квітня 2017 року. У даному випадку, на думку позивачки, ні один із документів, на підставі яких можуть бути накладено штрафи, не складався, перевірка субєкта господарювання не проводилась, акт про виявлення під час перевірки порушення не складався, тому у відповідача не було підстав для накладення штрафу. На підставі вищенаведеного просить позов задовольнити.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги з підстав, що наведені у позовній заяві. Додатково зазначив, що згідно з довідкою Косонської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів з угорською мовою навчання № 305 від 27 червня 2018 року ОСОБА_3 дійсно з 1978 по 1989 роки навчалася у даній школі і не вивчала українську мову. Також звернув увагу, що акт інспекційного відвідування складено 01 червня 2018 року, натомість, зазначено, що порушення допущено у період від 23 до 31 травня 2018 року, на підставі чого незрозумілим є, яким чином зафіксовано порушення у зазначений період без відвідування кафе-магазину, яке було здійснено тільки 01 червня 2016 року. На підставі вищенаведеного просив позов задовольнити.

Відповідач надав суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого просить відмовити у задоволенні позову в зв'язку з тим, що перевірку ОСОБА_3 здійснено у відповідності до вимог Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 295 від 26 квітня 2017 року. Також відповідач у своїй діяльності керується ратифікованою Україною Конвенцією МОП № 81 1947 року про інспекцію праці у промисловості й торгівлі. Саме керуючись вимогами вищенаведених Порядку та Конвенції, управління Держпраці у Закарпатській області і провело інспекційне відвідування ОСОБА_3 за місцем здійснення нею підприємницької діяльності. В результаті даного відвідування було встановлено, що остання у період з 23 травня 2018 року по 31 травня 2018 року залучала до роботи в кафе-магазині «АВС ШОШ» по вул. Барабаша, 42 в с. Косонь Берегівського району Закарпатської області в якості продавця-бармена громадянку ОСОБА_5 без укладення з такою трудового договору або договору цивільно-правового характеру. Зазначені пояснення підтверджені ОСОБА_3 та ОСОБА_5 особисто, такі ними підписано, зазначено, що перекладачів вони не потребують, а також у кінці пояснень зазначено: «з моїх слів записано вірно, доповнень немає». При цьому, ОСОБА_3 використовувала працю ОСОБА_5 без укладання трудового договору. Слід зазначити, що на момент проведення інспекційного відвідування договору про надання послуг № 1 від 23 травня 2018 року не існувало взагалі, про що у своїх поясненнях позивачка, яка вказує тільки на цивільно-правовий договір, укладений з 01 червня 2018 року. Такий договір наявний в матеріалах інспекційного відвідування і суттєво відрізняється від цивільно-правового договору, доданого до позовної заяви. Оскільки цивільно-правовий договір № 1 від 23 травня 2018 року не був наданий позивачкою під час інспекційного відвідування, то такий не міг бути досліджений та врахований на момент винесення результатів такого відвідування, а відтак, не повинен враховуватись під час розгляду справи в суді. Також вважає, що ознаки договору носять трудовий характер, оскільки роботи, прописані у договорі, відповідають основній діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, не зазначено, який саме конкретний результат роботи повинен передавати виконавець замовнику, не зазначено переліку завдань роботи, її обсяги види тощо, не додано акти виконаних робіт та докази сплати відповідних податків. Відтак, постанова про накладення штрафу винесена уповноваженою особою, з урахуванням норм Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, на підставі абзацу 2 ч. 2 ст. 265 Кодексу законів про працю України, є законною, скасуванню не підлягає. На підставі вищенаведеного просить у задоволенні позову відмовити.

У судовому засіданні представник відповідача позовні вимоги не визнала, проти задоволення таких заперечила з мотивів, що викладені у відзиві на позовну заяву, просила суд відмовити у задоволенні позову.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного.

Згідно з пп.5 та 50 п. 4 Положення про Головне управління (Управління) Державної служби України з питань праці в області, що затверджене наказом Міністерства соціальної політики України № 340 від 27 березня 2015 року, Управління Держпраці відповідно до покладених на неї завдань: здійснює державний контроль за дотриманням законодавства про працю юридичними особами, у тому числі їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами, та фізичними особами, які використовують найману працю; накладає у випадках, передбачених законом, штрафи за порушення законодавства, невиконання розпоряджень посадових осіб Управління Держпраці.

Відповідно до пп. 5 та 6 п. 6 Положення Управління Держпраці для виконання покладених на неї завдань має право проводити безперешкодно відповідно до вимог закону без попереднього повідомлення в будь-яку робочу годину доби перевірки виробничих, службових, адміністративних приміщень та обєктів виробництва фізичних та юридичних осіб, які використовують найману працю та працю фізичних осіб, експлуатують машини, механізми, устаткування підвищеної небезпеки, та у разі виявлення фіксувати факти порушення законодавства, нагляд та контроль за дотриманням якого віднесено до повноважень Управління Держпраці; безперешкодно без попереднього повідомлення проходити до будь-яких виробничих, службових, адміністративних приміщень юридичних осіб (включаючи їх структурні та відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами) та фізичних осіб, які використовують найману працю.

Згідно ст. 259 Кодексу законів про працю України державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Цей Порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 295 віл 26 квітня 2017 року, визначає процедуру здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (включаючи їх структурні та відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю (далі - обєкт відвідування).

Державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань інспекторами праці, зокрема, Держпраці та її територіальних органів.

Відповідно до пп. 1 та 3 п. 11 Порядку інспектори праці за наявності службового посвідчення безперешкодно, без попереднього повідомлення мають право: під час проведення інспекційних відвідувань з питань виявлення неоформлених трудових відносин за наявності підстав, визначених пунктом 5 цього Порядку, самостійно і в будь-яку годину доби з урахуванням вимог законодавства про охорону праці проходити до будь-яких виробничих, службових, адміністративних приміщень обєкта відвідування, в яких використовується наймана праця; наодинці або у присутності свідків ставити керівнику та/або працівникам обєкта відвідування запитання, що стосуються законодавства про працю, отримувати із зазначених питань усні та/або письмові пояснення.

Згідно пп. 3 п. 5 Порядку інспекційні відвідування проводяться за рішенням керівника органу контролю про проведення інспекційних відвідувань з питань виявлення неоформлених трудових відносин, прийнятим за результатами аналізу інформації, отриманої із засобів масової інформації, інших джерел, доступ до яких не обмежений законодавством, та джерел, зазначених у підпунктах 1, 2, 4-7 цього пункту.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що на підставі доповідної записки начальника відділу Управління Держпраці у Закарпатській області ОСОБА_6 від 21 травня 2018 року, ним 18 травня 2018 року проведено профілактичне відвідування різних фізичних осіб-підприємців, у тому числі, і ОСОБА_3, в ході якого проведено інформаційно-розяснювальну роботу з питань трудового законодавства. Вищезазначений захід оформлено відповідними довідками і в ході такого заходу зясовано, що ОСОБА_3 може використовувати найманого працівника без оформлення трудового договору, зокрема, залучає до роботи продавцем громадянку ОСОБА_7, яка так себе ідентифікувала під час профілактичних заходів.

Відповідно до наказу Управління Держпраці у Закарпатській області № 88 від 29 травня 2018 року, згідно якого начальнику відділу Управління Держпраці у Закарпатській області ОСОБА_6 доручено організувати проведення інспекційних відвідувань субєктів господарювання згідно переліку, в тому числі, і фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 по вул. Барабаша, 42 в с. Косонь Берегівського району Закарпатської області, направлення на проведення інспекційного відвідування № 531 від 31 травня 2018 року було проведено інспекційне відвідування ОСОБА_3 по вул. Барабаша, 42 в с. Косонь Берегівського району Закарпатської області.

З акту інспекційного відвідування (невиїзного інспектування) юридичної особи (фізичної особи), яка використовує найману працю, № /ЗК213/214/АВ від 01 червня 2018 року встановлено, що фізична особа-підприємець ОСОБА_3 за місцем здійснення діяльності в кафе-магазині «АВС ШОШ» використовувала працю ОСОБА_5 без укладення трудового договору, чим порушила вимоги ч. 1 та ч. 3 ст. 24 Кодексу законів про працю України. Зазначений акт отримано ОСОБА_3, про що свідчить підпис останньої.

Згідно пояснення ОСОБА_3 від 01 червня 2018 року, що наявне в матеріалах справи, вона працює приватним підприємцем в магазині-кафе по вул. Барабаш, 42 в с. Косонь Берегівського району і в якості навчання їй допомагає ОСОБА_5, яка займається реалізацією товару та обслуговуванням відвідувачів. 3 01 червня 2018 року нею укладено з ОСОБА_5 договір цивільно-правового характеру, копія якого додається, а за період з 23 травня 2018 року з ОСОБА_5 трудовий договір або договір цивільно-правового характеру не укладався.

Згідно пояснення ОСОБА_5 від 01 червня 2018 року, що наявне в матеріалах справи, вона займається реалізацією товару та обслуговуванням відвідувачів у кафе-магазині «АВС ШОШ» по вул. Барабаш, 42 в с. Косонь Берегівського району. 3 01 червня 2018 року з нею укладено договір цивільно-правового характеру, а за період з 23 травня по 31 травня 2018 року з ОСОБА_5 трудовий договір або договір цивільно-правового характеру не укладався.

У відповідних поясненнях ОСОБА_3 та ОСОБА_5 зазначено: «з моїх слів записано вірно, доповнень немає» і такі підписані ОСОБА_3 та ОСОБА_5

Відповідно до вимог чинного законодавства під час дачі пояснень особу кожної з жінок було встановлено, їм роз'яснені їх права відповідно до статті 63 Конституції України, вони підтвердили своїми особистими підписами, що перекладачів не потребують.

Однак, зі змісту позовної заяви вбачається, що державні інспектори, які проводили інспекційне відвідування, надали ОСОБА_3 та ОСОБА_5 вже надруковані тексти пояснень, які останні повинні були переписати вручну. А зробили вони це лише тому, що їх запевнили, що у такому разі не буде ніяких штрафів. Також ОСОБА_3 у достатній мірі не володіє українською мовою, є угоркою за національністю, навчалася в угорськомовній школі.

Проте, зазначені твердження спростовуються наявними в матеріалах справи письмовими доказами, а саме, у письмових поясненнях зазначено ОСОБА_3 та ОСОБА_5 «з моїх слів записано вірно, доповнень немає», а також особистими підписами ОСОБА_3 та ОСОБА_5 про те, що перекладача вони не потребують, а тому суд розцінює такі твердження способом уникнути відповідальності.

Також суд критично ставиться до тверджень про те, що позивачка не володіє українською мовою, що підтверджується довідкою Косонської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів з угорською мовою навчання № 305 від 27 червня 2018 року, оскільки зі змісту такої довідки, що міститься в матеріалах справи, вбачається, що ОСОБА_3 дійсно з 1978 по 1989 роки навчалася у даній школі і вона дійсно не навчала курси української мови та літератури. Із зазначеної довідки суд не в змозі дійти висновку, що ОСОБА_3 не володіє українською мовою, натомість, із такої можна зробити висновок про те, що ОСОБА_3 не викладала курси української мови та літератури.

Суд, даючи оцінку постанові Берегівського районного суду Закарпатської області від 06 серпня 2018 року, якою провадження по справ про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 закрито у звязку із відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення, - констатує, що предметом розгляду даної справи є оскарження постанови відповідача, а не протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3

Крім того, по справі встановлено, що між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 01 червня 2018 року укладено цивільно-правовий договір, що міститься у матеріалах справи, і такий цивільно-правовий договір складено українською мовою, підписано ОСОБА_3 особисто.

При цьому, суд не бере до уваги твердження позивачки про те, що 23 травня 2018 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 було укладено цивільно-правовий договір про надання послуг № 1, відповідно до умов якого ОСОБА_5 у період з 23 травня 2018 року по 31 червня 2018 року зобовязалася за плату надавати перераховані у договорі послуги, - з огляду на цивільно-правовий договір між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 від 01 червня 2018 року та письмові пояснення ОСОБА_3 та ОСОБА_5, згідно яких за період з 23 травня по 31 травня 2018 року з ОСОБА_5 трудовий договір або договір цивільно-правового характеру не укладався.

Суд погоджується із думкою представника відповідача про те, що оскільки цивільно-правовий договір № 1 від 23 травня 2018 року не був наданий позивачкою під час інспекційного відвідування, то такий не міг бути досліджений та врахований на момент винесення результатів такого відвідування.

Суд також вважає, що ознаки вищезазначеного договору носять трудовий характер, оскільки основною ознакою, що відрізняє цивільні відносини від трудових, є те, що трудовим законодавством регулюється процес організації трудової діяльності, в той час як за цивільно-правовим договором процес організації трудової діяльності залишається за його межами, а метою договору є отримання певного матеріального результату. Натомість, роботи, прописані у договорі, відповідають основній діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, не зазначено, який саме конкретний результат роботи повинен передавати виконавець замовнику, не зазначено переліку завдань роботи, її обсяги види тощо, не додано акти виконаних робіт та докази сплати відповідних податків.

Згідно ч. 7, 8 ст. 7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» за результатами здійснення перевірки, в ході якої виявлено порушення вимог законодавства, - складається припис, який є обов'язковим для виконання у визначені строки.

За результатами проведеної перевірки державним інспектором Хлантою І.Ю. було внесено припис про усунення виявлених порушень № /ЗК214/214/АВП від 01 червня 2018 року та складено протокол про адміністративне правопорушення № /ЗК214/214/АВ/П/ПТ від 01 червня 2018 року.

Оскільки, в ході проведення перевірки фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 виявлено порушення законодавства про працю - внесення припису на їх усунення є обґрунтованим.

Як вбачається з листа відповідача на адресу ОСОБА_3 № 07-02/1965 від 12 червня 2018 року, на підставі інспекційного відвідування, акту № ЗК213/214/АВ від 01 червня 2018 року, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 509 від 17 липня 2013 року із змінами, якою затверджено «Порядок накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення», ОСОБА_3 повідомлено, що розгляд справи відбудеться 21 червня 2018 року о 11 год. 30 хв. за адресою: м. Ужгород, вул. Минайська, 16. Зазначене повідомлення передано телефонограмою на номер ОСОБА_3 14 червня 2018 року о 09 год. 53 хв. і таке ОСОБА_3 отримано. Також зазначений лист 12 червня 2018 року направлено на адресу ОСОБА_3 поштою, про що свідчить копія чеку ПАТ «Укрпошта», наявна в матеріалах справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

У зв'язку з вищенаведеним, суд вважає оспорювану постанову про накладення штрафу законною, прийнятою у відповідності до чинного законодавства України та повноважень, наданих відповідачу, та такою, що скасуванню не підлягає.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суд вважає, що Управлінням Держпраці у Закарпатській області доведено правомірність та правильність оскарженої постанови, вимоги фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 не відповідають вимогам закону та обставинам справи, що підтверджується належними та допустимими доказами, в зв'язку з чим в задоволенні позову слід відмовити.

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (вул. Барабаша, буд. 42, с. Косонь, Берегівський район, Закарпатська область, 90223, РНОКПП - НОМЕР_1) до Управління Держпраці у Закарпатській області (вул. Минайська, буд. 16, м. Ужгород, Закарпатська область, 88000, код ЄДРПОУ - 39795035) про визнання протиправною та скасування постанови відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (з урахуванням особливостей, що встановлені пп. 15.5 п. 15 Розділу VII КАС України).

СуддяОСОБА_8