Справа № 804/843/16
Суддя: Ільков Василь Васильович
Дата ухвалення: 2018-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 жовтня 2018 року Справа № 804/843/16
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіОСОБА_1,
при секретаріОСОБА_2,
представника відповідача-1,2: ОСОБА_3,
розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_4 до відповідача 1: Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області, відповідача 2: Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про скасування наказу,-
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до відповідача 1: Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області (далі - ГУ МВС України в Дніпропетровській області), відповідача 2: Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області (далі ГУ НП в Дніпропетровській області) в якому просив, з урахуванням заяви від 28.09.2018 р.:
- визнати протиправним та скасувати наказ начальника Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області № 485 о/с від 06.11.2015 року в частині звільнення старшого сержанта міліції ОСОБА_4 з 06 листопада 2015 року з посади інспектора патрульної служби групи патрульної служби Марганецького міського відділу Головного управління МВС України в Дніпропетровській області у запас Збройних Сил за пунктом 63 з Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ (через скорочення штатів);
- поновити ОСОБА_4 на посаді інспектора патрульної служби групи патрульної служби Марганецького міського відділу Головного управління МВС України в Дніпропетровській області з 06 листопада 2015 року;
- зобовязати Ліквідаційну комісію ГУ МВС України в Дніпропетровській області розглянути рапорт поданий 04.11.2015 року ОСОБА_4 про 04.11.2015 про звільнення з органів внутрішніх справ України у звязку з переходом у встановленому порядку на роботу (службу) до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області з 06 листопада 2015 року, у звязку із виявленням бажання проходити службу в поліції негайно;
- зобовязати Головне управління Національної поліції в Дніпропетровській області розглянути кандидатуру ОСОБА_4 для зайняття посади у відповідності до пункту 9 Розділу ХІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України Про Національну поліцію, у Головному управлінні Національної поліції в Дніпропетровській області та видати відповідний наказ з цього приводу негайно.;
- допустити ОСОБА_4 до виконання рішення в частині поновлення позивача на посаді інспектора патрульної служби групи патрульної служби Марганецького міського відділу Головного управління МВС України в Дніпропетровській області з 06.11.2015 року негайно.
В обґрунтування позовної заяви позивач зазначив, що написав рапорт про призначення його на службу в Головному управлінні Національної поліції в Дніпропетровській області на посаду інспектора поліції, однак жодного рішення щодо прийняття позивача на службу до Національної поліції України на підставі поданого наказу відповідачем прийнято не було. 16.11.2015 року позивач дізнався, що 06.11.2015 його звільнено з органів внутрішніх справ за пунктом 63 з через скорочення штатів - при відсутності можливості подальшого використання на службі. Позивач зазначив, що вважає його звільнення з органів внутрішніх справ незаконним.
Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 березня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 14 липня 2016 року, позовні вимоги задоволено частково: зобов'язано ГУ НП в Дніпропетровській області розглянути питання щодо прийняття ОСОБА_4 на службу до поліції у відповідності до пункту 9 Розділу ХІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України Про Національну поліцію. У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.
Постановою Верховного Суду від 20.06.2018 року постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 березня 2016 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 14 липня 2016 року скасовано та направлено справу на новий розгляд до суду першої інстанції, оскільки суди попередніх інстанцій не встановили, та не дослідили чим зумовлена неможливість подальшого використання позивача на службі.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.08.2018 року справу №804/843/16 прийнято до провадження та призначено до розгляду у підготовчому судовому засіданні на 10.09.2018 року та витребувано від відповідача:
- наказ начальника ГУ МВС України в Дніпропетровській області № 485 о/с від 06.11.2015 року в частині звільнення позивача з посади інспектора патрульної служби групи патрульної служби Марганецького міського відділу ГУ МВС України в Дніпропетровській області у запас Збройних Сил за пунктом 63 з Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ (через скорочення штатів);
- рапорт позивача від 04.11.2015 року про звільнення з органів внутрішніх справ України у звязку з переходом у встановленому порядку на роботу до ГУ НП в Дніпропетровській області з 06 листопада 2015 року, у звязку із виявленням бажання проходити службу в поліції, а також всі необхідні матеріали щодо суті цього спору, з урахуванням постанови Верховного Суду від 20.06.2018 року.
У судове засідання позивач не зявився, свого уповноваженого представника не направив, про дату, час та місце розгляду адміністративної справи повідомлений належним чином, докази чого наявні в матеріалах справи.
Представник відповідача-1,2 подав до суду клопотання про відкладення розгляду справи.
Розгляд справи відкладено на 20.09.2018 року.
18.09.2018 року від представника Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області надійшов відзив, в якому відповідач-2 просив суд відмовити в задоволенні адміністративного позову, посилаючись на те, що, Закон України «Про Національну поліцію» прийнятий 02.07.2015 та опублікований 06.08.2015 в газеті «Голос України». Пунктом 5 Розділу ХІ Прикінцевих та перехідних положень вказаний закон передбачає втрату чинності Закону України «Про міліцію» та відповідно до пункту 7 Розділу ХІ Прикінцевих та перехідних положень доручено Кабінету ОСОБА_5 України забезпечити створення центрального органу виконавчої влади поліції України та його територіальних органів. Постановою Кабінету ОСОБА_5 України «Про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідацію територіальних органів Міністерства внутрішніх справ» від 16.09.2015 № 730 Кабінетом ОСОБА_5 України зазначено про ліквідацію територіальних органів Міністерства внутрішніх справ, в тому числі Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області та не визначено правонаступників. Зазначає, що у цьому випадку Кабінетом ОСОБА_5 України було прийнято рішення не про реорганізацію, а про повну ліквідацію органів внутрішніх справ. ОСОБА_4 до ГУНП в Дніпропетровській області щодо прийому на службу із заявою не звертався, в звязку з чим відповідно до норм пунктів 8,10 Розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Національну поліцію» позивача було звільнено зі служби в органах внутрішніх справ, оскільки, як зазначалось вище, останні ліквідуються.
Також, 18.09.2018 року від представника ліквідаційної комісії ГУ МВС до суду надійшов відзив на позивну заяву, я якому відповідач-1 позовні вимоги не визнає, просить суд відмовити в задоволенні позову, оскільки наказом МВС України «Про організаційні штатні питання» від 06.11.2015 року №1388 скорочені всі штати ГУМВС, тому вважаємо, що оскільки посада, з якої було звільнено позивача скорочена, орган, з якого було звільнено позивача-ліквідовано, на думку відповідача-1, у суду є підстави для відмови в задоволенні позову.
20.09.2018 року, позивач в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляд справи, повідомлений належним чином, докази чого наявні в матеріалах справи.
У звязку з неявкою позивача, розгляд справи відкладено на 16.10.2018 року.
16.10.2018 року, у судове засідання позивач не зявився, 28.09.2018 року подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, та просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
Представник відповідача-1,2 просив суд у задоволенні позову відмовити.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача-1,2, дослідивши подані до суду докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та обєктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи, суд встановив таке.
ОСОБА_4, старший сержант міліції, перебував на посаді інспектора патрульної служби групи патрульної служби Марганецького міського відділу з 01.11.2011 року.
4 листопада 2015 року позивач подавав до ГУ МВС України у Дніпропетровській області рапорт про звільнення його з органів внутрішніх справ у зв'язку з переходом у встановленому порядку на службу до ГУ НП України в Дніпропетровській області з 06.11.2015 року.
Наказом заступника ОСОБА_5 внутрішніх справ України «Про організаційно-штатні питання» від 06 листопада 2015 року № 1388 скорочено всі штатні посади органів МВС України, в тому числі і в Дніпропетровській області.
Наказом Головного управління МВС України у Дніпропетровській області від 06.11.2015 року № 485 о/с позивача звільнено з органів внутрішніх справ в запас Збройних Сил України за п.63 з Положення по проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ, відповідно до пунктів 10 та 11 розділу XI Закону України Про Національну поліцію.
Не погоджуючись із зазначений наказом, позивач звернулась до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає, про таке.
При направленні на новий розгляд справи №804/843/16 Постановою Верховного Суду від 20.06.2018 року зазначено, що колегія суддів вважає необґрунтованим та передчасним висновок судів попередніх інстанцій щодо правомірності оскаржуваного наказу відповідача в частині звільнення ОСОБА_4 з посади інспектора патрульної служби групи патрульної служби Марганецького міського відділу ГУ МВС України в Дніпропетровській області, з огляду на наявність у вищеозначеному рапорті, окрім виявленого бажання про проходження подальшої служби в органах Національної поліції, прохання позивача звільнити його з органів внутрішніх справ.
Так, зі змісту вищеозначеного рапорту вбачається, що позивач просив звільнити його з органів внутрішніх справ за пунктом «к» Положення, у зв'язку з переходом у встановленому порядку на роботу (службу) в інші міністерства, центральні органи виконавчої влади, установи, організації, що свідчить про чітко виражене бажання позивача продовжити проходження служби в новоутвореній установі, - ГУ НП в Дніпропетровській області. У той же час, оскаржуваний наказ був прийнятий на підставі пункту «з» вказаного Положення, у зв'язку із скороченням штатів, за відсутності можливості подальшого використання на службі.
При цьому суди попередніх інстанцій не встановили та не дослідили чим зумовлена неможливість подальшого використання позивача на службі, з огляду на що колегія суддів вважає висновки судів про те, що звільнення позивача відбулось в межах та у спосіб визначений законом передчасними та такими, що зроблені без належного дослідження зібраних у справі доказів.
Перевіряючи правомірність зазначеного наказу суд звертає увагу на такі обставини справи та положення чинного законодавства України.
За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Порядок проходження служби особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, їх права і обов'язки регулюється Законом України від 20 грудня 1990 року № 565-XII "Про міліцію", в редакції чинній на момент виникнення правовідносин.
Так, відповідно до статті 18 цього Закону, порядок та умови проходження служби в міліції регламентується Положенням № 114. Згідно з пунктом 8 Положення №114 дострокове звільнення зі служби осіб середнього, старшого і вищого начальницького складу, які не досягли граничного віку перебування на службі в органах внутрішніх справ, провадиться, зокрема у зв'язку зі скороченням штатів - у разі відсутності можливості використання на службі.
Згідно з пунктом 64 "г" Положення № 114 особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік) через скорочення штатів - при відсутності можливості подальшого використання на службі.
7 листопада 2015 року Закон України від 20 грудня 1990 року № 565-ХІІ "Про міліцію" втратив чинність та набрав чинності Закон України від 02 липня 2015 року № 580-VІІІ "Про Національну поліцію".
Відповідно до пункту 1 Розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Національну поліцію", цей Закон набирає чинності через три місяці з дня наступного за днем його опублікування, крім: 1) пунктів 1, 2, 3, 7 - 13, 15, 17 - 18 розділу XI "Прикінцеві та Перехідні положення" цього Закону, які набирають чинності з дня, наступного за днем його опублікування; 2) частини сьомої статті 15 та частини п'ятої статті 21 цього Закону, які набирають чинності з 1 січня 2017 року.
Таким чином, пункти 1, 2, 3, 7 - 13, 15, 17- 18 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону набрали чинності з 07 серпня 2015 року.
Згідно з пунктом 8 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Національну поліцію" з дня опублікування цього Закону всі працівники міліції (особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ), а також інші працівники Міністерства внутрішніх справ України, його територіальних органів, закладів та установ вважаються такими, що попереджені у визначеному порядку про можливе майбутнє звільнення через скорочення штатів.
Відповідно до пункту 9 Розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Національну поліцію" працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, за умови відповідності вимогам до поліцейських, визначеним цим Законом, упродовж трьох місяців з дня опублікування цього Закону можуть бути прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою чи проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції.
Пунктом 10 Розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Національну поліцію" обумовлено, що працівники міліції, які відмовилися від проходження служби в поліції та/або не прийняті на службу до поліції в тримісячний термін з моменту попередження про наступне вивільнення, звільняються зі служби в органах внутрішніх справ через скорочення штатів.
Позивач ОСОБА_4 проходив службу в органах внутрішніх справ (остання займана посада інспектор патрульної служби групи патрульної служби Марганецького міського відділу Головного управління МВС України в Дніпропетровській області, спеціальне звання старший сержант міліції).
Наказом заступника ОСОБА_5 внутрішніх справ України "Про організаційно-штатні питання" від 06 листопада 2015 року № 1388 скорочено всі штатні посади органів МВС України, в тому числі і в Дніпропетровській області.
Таким чином, звільнення позивача відбулось у зв'язку зі скороченням штатів.
Позивач наполягає на тому, що жодних відмов від проходження служби в поліції він не писав. Натомість, ним подано рапорт про звільнення його з органів внутрішніх справ у зв'язку з переходом у встановленому порядку на службу до ГУ НП України в Дніпропетровській області з 06.11.2015 року.
Досліджуючи докази по справі, суд встановив, що ОСОБА_4, шляхом подання рапорту, в якому просив звільнити його з органів внутрішніх справ за пунктом «к» Положення, у звязку з переходом у встановленому порядку на роботу (службу) в новоствореній установі ГУ НП в Дніпропетровській області, у встановлений термін виявлено згоду на проходження подальшої служби в органах Національної поліції, що відповідно до пункту 9 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №580-VIІI та є підставою для прийняття його на службу до поліції, за умови, що він відповідає передбаченим цим Законом вимогам.
Крім того, відсутність відмови від проходження служби в поліції є достатньою підставою вважати, що позивач висловив бажання проходити службу в поліції.
Суд звертає увагу, що відповідач не надав суду доказів, які б підтверджували, що позивачу пропонувались будь-які посади в новостворених органах поліції та що він не може бути прийнятий на службу до поліції, зокрема, через невідповідність вимогам, що ставляться до поліцейського.
Наведене вказує, що відповідачі не довели відсутність можливості подальшого використання позивача на службі, та, відповідно, наявності підстав для звільнення на підставі підпункту "г" пункту 64 Положення про проходження служби.
Відповідач у справі, УМВС України в Дніпропетровській області, як суб'єкт владних повноважень, не надало суду доказів на спростування вказаної обставини, тому суд приходить до висновку, що позивач у встановлений законом спосіб виявив бажання проходити службу в поліції.
Відповідач також не надав суду доказів, що ним були дотримані гарантії позивача при звільненні у зв'язку зі скороченням штатів, передбачені Кодексом законів про працю України, зокрема щодо переведення на іншу посаду.
Разом з тим, Верховний Суд України в постановах від 04 березня 2014 року (справа № 21-8а14), від 27 травня 2014 року (справа № 21-108а14), від 28 жовтня 2014 року (справа №21-484а14) сформулював правову позицію, згідно з якою ліквідація юридичної особи публічного права має місце у випадку, якщо в розпорядчому акті органу державної влади або органу місцевого самоврядування наведено обґрунтування доцільності відмови держави від виконання завдань та функцій такої відмови. У разі ж покладення виконання завдань і функцій ліквідованого органу на інший орган, мова йде фактично про реорганізацію. Таким чином, встановлена законодавством можливість ліквідації державної установи (організації) з одночасним створенням іншої, яка буде виконувати повноваження (завдання) особи, що ліквідується, не виключає, а включає зобов'язання роботодавця (держави) по працевлаштуванню працівників ліквідованої установи.
Враховуючи викладене, суд вважає звільнення позивача неналезним та приходить до висновку про скасування наказу начальника ГУ МВС України в Дніпропетровській області № 485 о/с від 06.11.2015 в частині звільнення його з посади інспектора патрульної служби групи патрульної служби Марганецького міського відділу ГУ МВС України в Дніпропетровській області у запас Збройних Сил за пунктом 63 з Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ (через скорочення штатів), і про задоволення позовних вимог у цій частині.
У частині позовних вимог про поновлення позивача в органах внутрішніх справ на рівнозначній посаді, суд звертає увагу на таке.
Як визначає пункт 24 Положення про проходження служби, у разі незаконного звільнення або переведення на іншу посаду особи рядового, начальницького складу органів внутрішніх справ підлягають поновленню на попередній посаді з виплатою грошового забезпечення за час вимушеного прогулу або різниці в грошовому забезпеченні за час виконання службових обов'язків, але не більш як за один рік.
Як вбачається зі спірного наказу, позивача звільнено з 06.11.2015 року.
За таких обставин та з урахуванням приписів пункту 24 Положення, позивач підлягає поновленню на тій посаді та у тому органі, з якого він був протиправно звільнений з 06.11.2015 року.
Вище встановлено, що постановою Кабінету ОСОБА_5 України від 16 вересня 2015 року №730 "Про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідацію територіальних органів Міністерства внутрішніх справ" ліквідовано як юридичну особу публічного права Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області.
Проте, на час розгляду вирішення справи запис в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань про припинення Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області відсутній, що є підставою для поновлення позивача на попередній посаді.
Стосовно позовних вимог про зобовязання відповідача-1 розглянути рапорт та про зобовязання Головне управління Національної поліції в Дніпропетровській області розглянути кандидатуру ОСОБА_4 для зайняття посади у Головному управлінні Національної поліції в Дніпропетровській області, суд зазначає про таке.
Позивач у встановлений термін виявив згоду на проходження подальшої служби в органах Національної поліції, що відповідно до пункту 9 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №580-VIІI, що є підставою для прийняття його на службу до поліції, за умови, що він відповідає передбаченим цим Законом вимогам.
Тобто, вказаний рапорт позивача підтверджує відсутність його відмови від проходження служби в поліції, тоді як доказів відмови позивача від проходження служби в поліції, як того вимагає стаття 72 КАС України (в редакції, чинній на час вирішення справи судами першої та апеляційної інстанцій), відповідачами надано не було.
Оскільки судом встановлено, що рапорт позивачем було подано, однак відповідачем-1 рішення за наслідками його розгляду не приймалось та кандидатура ОСОБА_4 не розглядалась на предмет подальшої його служби в у Головному управлінні Національної поліції в Дніпропетровській області, то вимоги про зобов'язання Ліквідаційну комісію ГУ МВС України в Дніпропетровській області розглянути рапорт поданий 04.11.2015 року ОСОБА_4 про звільнення з органів внутрішніх справ України у звязку з переходом у встановленому порядку на роботу (службу) до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області з 06 листопада 2015 року, у звязку із виявленням бажання проходити службу в поліції та розглянути кандидатуру ОСОБА_4 для зайняття посади у відповідності до пункту 9 Розділу ХІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України Про Національну поліцію, у Головному управлінні Національної поліції в Дніпропетровській області підлягають задоволенню.
Щодо вимоги про зобовязання Головне управління Національної поліції в Дніпропетровській області видати відповідний наказ з приводу розгляду кандидатури ОСОБА_4 для зайняття посади у Головному управлінні Національної поліції в Дніпропетровській області, то за своєю правовою природою, відповідно до норм чинного законодавства, повноваження відповідача щодо винесення наказу з приводу розгляду кандидатури позивача, є дискреційним повноваженням та виключною компетенцією уповноваженого органу.
Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов'язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених проектом нормативно-правового акта.
Отже, дискреційне право органу виконавчої влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування обумовлене певною свободою (тобто вільним, або адміністративним, розсудом) в оцінюванні та діях, у виборі одного з варіантів рішень та правових наслідків.
Наділивши державні органи та осіб, уповноважених на виконання функцій держави дискреційними повноваженнями, законодавець надав відповідному органу держави та особам уповноважених на виконання функцій держави певну свободу розсуду при прийнятті управлінського рішення.
Згідно Рекомендацій Комітету ОСОБА_5 Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом ОСОБА_5 11.03.1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.
Також суд зауважує, що постановою Вищого адміністративного суду України № П-278/10 від 21.10.2010 встановлено, що з огляду на положення Кодексу адміністративного судочинства України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.
Аналіз норм Кодексу адміністративного судочинства України свідчить про те, що завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень, оскільки ключовим його завданням є здійснення правосуддя.
Отже, враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги про зобовязання Головне управління Національної поліції в Дніпропетровській області видати відповідний наказ з приводу розгляду кандидатури ОСОБА_4 для зайняття посади у відповідності до пункту 9 Розділу ХІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України Про Національну поліцію, у Головному управлінні Національної поліції в Дніпропетровській області, з огляду на втручання в дискреційні повноваження відповідача, виходять за межі завдань адміністративного судочинства, а тому задоволенню не підлягають.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною першою статті 9 КАС України встановлено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Частиною третьою статті 2 КАС України передбачено, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно з ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Підсумовуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги позивача в частині:
- визнати протиправним та скасувати наказ начальника Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області № 485 о/с від 06.11.2015 року в частині звільнення старшого сержанта міліції ОСОБА_4 з 06 листопада 2015 року з посади інспектора патрульної служби групи патрульної служби Марганецького міського відділу Головного управління МВС України в Дніпропетровській області у запас Збройних Сил за пунктом 63 з Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ (через скорочення штатів);
- поновити ОСОБА_4 на посаді інспектора патрульної служби групи патрульної служби Марганецького міського відділу Головного управління МВС України в Дніпропетровській області з 06 листопада 2015 року;
- зобовязати Ліквідаційну комісію ГУ МВС України в Дніпропетровській області розглянути рапорт поданий 04.11.2015 року ОСОБА_4 про 04.11.2015 про звільнення з органів внутрішніх справ України у звязку з переходом у встановленому порядку на роботу (службу) до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області з 06 листопада 2015 року, у звязку із виявленням бажання проходити службу в поліції;
- зобовязати Головне управління Національної поліції в Дніпропетровській області розглянути кандидатуру ОСОБА_4 для зайняття посади у Головному управлінні Національної поліції в Дніпропетровській області у відповідності до пункту 9 Розділу ХІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України Про Національну поліцію, підлягають задоволенню.
Відповідно до ч.1 ст. 371 КАС України, негайно виконуються рішення суду, зокрема, про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць; поновлення на посаді у відносинах публічної служби.
Таким чином, рішення суду у частині поновлення позивача на посаді підлягає негайному виконанню.
На підставі викладеного вище, керуючись ст.ст.9, 139, 243-246 КАС України, суд,-

Адміністративний позов ОСОБА_4 до відповідача 1: Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області, відповідача 2: Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про скасування наказу задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати наказ начальника Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області № 485 о/с від 06.11.2015 року в частині звільнення старшого сержанта міліції ОСОБА_4 з 06 листопада 2015 року з посади інспектора патрульної служби групи патрульної служби Марганецького міського відділу Головного управління МВС України в Дніпропетровській області у запас Збройних Сил за пунктом 63 з Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ (через скорочення штатів).
Поновити ОСОБА_4 на посаді інспектора патрульної служби групи патрульної служби Марганецького міського відділу Головного управління МВС України в Дніпропетровській області з 06 листопада 2015 року.
Зобовязати Ліквідаційну комісію ГУ МВС України в Дніпропетровській області розглянути рапорт поданий 04.11.2015 року ОСОБА_4 про 04.11.2015 про звільнення з органів внутрішніх справ України у звязку з переходом у встановленому порядку на роботу (службу) до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області з 06 листопада 2015 року, у звязку із виявленням бажання проходити службу в поліції.
Зобовязати Головне управління Національної поліції в Дніпропетровській області розглянути кандидатуру ОСОБА_4 для зайняття посади у Головному управлінні Національної поліції в Дніпропетровській області у відповідності до пункту 9 Розділу ХІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України Про Національну поліцію.
Допустити до негайного виконання рішення суду в частині:
поновлення ОСОБА_4 на посаді інспектора патрульної служби групи патрульної служби Марганецького міського відділу Головного управління МВС України в Дніпропетровській обалсті з 06 листопада 2015 року.
У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.
Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до пп.15.5 п.15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення суду складений 19 жовтня 2018 року.

Суддя В.В ОСОБА_1