Справа № 260/1107/18
Суддя: Шешеня О.М.
Дата ухвалення: 2018-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову у вжитті заходів забезпечення адміністративного позову

24 жовтня 2018 рокум. Ужгород№ 260/1107/18

Суддя Закарпатського окружного адміністративного суду Шешеня О.М., розглянувши у порядку письмового провадження клопотання про забезпечення позову в адміністративній справі за позовною заявою Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Управління Держпраці у Закарпатській області про визнання протиправною та скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі позивач) звернулася до Закарпатського окружного адміністративного суду із позовом до Управління Держпраці у Закарпатській області (далі відповідач) про визнання протиправною та скасування постанови від 16.08.2018 року за № ЗК334/216/АВ/П/ПТ/-ТД-ФС-154 про накладення штрафу в розмірі 111690,00 грн.

Разом з позовною заявою, позивачем, було подано клопотання про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, відповідно до якого просить суд вжити заходи забезпечення позову у адміністративній справі шляхом зупинення дії постанови Управління Держпраці у Закарпатській області про накладання штрафу від 16.08.2018 року за № ЗК334/216/АВ/П/ПТ/-ТД-ФС-154 до набрання законної сили судовим рішенням в даній адміністративній справі.

Клопотання мотивовано тим, що позивачем оскаржується постанова про накладення штрафу і в даний час існує реальна можливість початку державним виконавцем примусового виконання постанови відповідача, оскарження якої, згідно з чинним законодавством, не зупиняє її виконання. Оскільки може бути винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання постанови, наведене свідчить про наявність очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 154 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України): заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Розглянувши клопотання про забезпечення позову, дослідивши необхідні для розгляду заяви матеріали адміністративної справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви, виходячи з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 150 КАС України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 150 КАС України: забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності субєкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Тобто, згідно з вимогами зазначеної статті підставою для вжиття заходів забезпечення позову можуть стати виключно такі обставини: неможливість чи складність захисту прав, свобод та інтересів позивача після набрання законної сили рішенням в адміністративній справі без вжиття таких заходів, очевидність ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

При цьому, суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити чи наявна хоча б одна з названих обставин та і оцінити чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди ніж та, якій можна запобігти.

Стаття 151 КАС України визначає виключний перелік видів забезпечення позову, а саме:

1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

3) встановленням обов'язку відповідача вчинити певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;

5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Аналіз наведених норм дозволяє дійти висновку, що забезпечення адміністративного позову це вжиття адміністративним судом, в провадженні якого знаходиться справа, певних процесуально-правових заходів щодо охорони прав, свобод та інтересів позивача, які б гарантували виконання рішення суду, у разі задоволення позову; для задоволення судом поданої позивачем заяви про забезпечення адміністративного позову останній має обґрунтувати необхідність задоволення такого клопотання та довести, що незадоволення заяви призведе хоча б до одного із наслідків, передбачених ч. 2 ст. 150 КАС України.

Розглядаючи клопотання про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, суд, з огляду на докази, надані стороною по справі для підтвердження своїх вимог, має пересвідчитись зокрема у тому, що клопотання не є надуманим, спір поміж сторонами існує, існує також дійсна і реальна загроза невиконання рішення суду чи суттєва перешкода у такому виконанні, позов слід забезпечити саме у такий спосіб, про який просить позивач, а не якимось менш обмежувальним у правах способом для відповідачів, такий спосіб є співмірним обсягу позовних вимог, даним про особу та характер дій відповідачів, позивач має легітимну мету забезпечити саме захист своїх прав та інтересів від неправомірних дій відповідачів, а не завдати шкоди правам та інтересам відповідачів.

Вирішуючи клопотання про забезпечення позову, суд зважає на необхідний баланс процесуальних прав та обовязків сторін.

Забезпечення позову по суті це обмеження суб'єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов'язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя у разі задоволення вимог позивача (заявника).

Тобто, прийняття такого рішення доцільне та можливе лише в разі наявності достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття таких заходів може в майбутньому ускладнити виконання судового рішення чи призвести до потреби докласти значні зусилля для відновлення прав позивача у разі задоволення позову.

У даному випадку, позивач у своєму клопотанні про забезпечення позову просить суд зупинити дію постанови Управління Держпраці у Закарпатській області про накладання штрафу від 16.08.2018 року за № ЗК334/216/АВ/П/ПТ/-ТД-ФС-154, вимога про скасування якої є предметом спору у даній справі.

Зупинення дії постанови управління Держпраці у Закарпатській області від 16.08.2018 року за № ЗК334/216/АВ/П/ПТ/-ТД-ФС-154, яка є предметом оскарження у адміністративному позові, який був поданий одночасно з клопотанням про забезпечення позову, за своїм характером вирішить даний спір по суті, оскільки таким чином буде відновлено становище осіб, а саме до моменту вирішення спору по суті, суд позбавить відповідача можливості здійснювати свої владні, управлінські функції відповідно до чинного законодавства та Конституції України, що на думку суду в даному конкретному випадку є неприпустимим та не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову.

Суд зазначає, що саме подання адміністративного позову, предметом якого, є визнання протиправною та скасування постанови субєкта владних повноважень не є доказом того, що така постанова є протиправною, адже розгляд адміністративної справи по суті і має на меті встановлення правомірності чи протиправності прийняття субєктом владних повноважень оскаржуваної постанови.

Проаналізувавши мотиви, якими заявник обґрунтовує дане клопотання, суд дійшов висновку про відсутність об'єктивних доказів, які б свідчили про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам та інтересам заявника до ухвалення рішення в адміністративній справі, неможливості захисту цих прав та інтересів без вжиття таких заходів.

Посилання заявника на те, що існує реальна можливість початку державним виконавцем примусового виконання постанови, суд вважає взагалі безпідставними, оскільки суд не вправі вживати заходи забезпечення позову щодо рішень субєктів владних повноважень, які взагалі ще не існують в принципі, тобто рішення по яких ще не прийнято.

Крім того, орган державної виконавчої служби не є ані стороною, ані навіть третьою особою у даній справі.

Тобто, на даному етапі суд позбавлений можливості встановити наявність очевидних ознак протиправності оскаржуваної постанови.

Крім того, позивачем до клопотання про забезпечення позову не додано жодних доказів на підтвердження факту, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити подальше виконання рішення суду або ефективний захист й поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

На переконання суду, подання адміністративного позову предметом якого є визнання протиправним та скасування постанови не є єдиним та беззаперечним доказом очевидної ознаки протиправності таких дій чи рішень субєкта владних повноважень.

Суд вказує, що вжиття заходів забезпечення позову у запропонований позивачем спосіб є неможливим, оскільки при цьому фактично ухвалюється рішення без розгляду справи по суті, що не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову.

Постановою Верховного Суду від 19.06.2018 року (справа №826/9263/17, адміністративне провадження № К/9901/44796/18) передбачено, що при розгляді заяв про забезпечення позову суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх доводів, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Отже, заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути співмірними з позовними вимогами, що в даному випадку не дотримано.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України: завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Суд зазначає, що на стадії розгляду клопотання про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову ним не дається правова оцінка законності та правомірності прийняття оскаржуваного рішення.

Враховуючи зазначене, здійснивши оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову та мотивів, наведених на його обґрунтування, суд дійшов висновку про його необґрунтованість та не вбачає підстав для задоволення клопотання про вжиття заходів забезпечення позову.

На підставі наведеного та керуючись статями 150-151, 154, 243, 248 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову в адміністративній справі за позовною заявою Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Управління Держпраці у Закарпатській області про визнання протиправною та скасування постанови відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Восьмого апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга подається у відповідності до вимог п. 15.5 Розділу VII «Перехідні положення» КАС України (у редакції Закону України № 2147-VIII від 03.10.2017р.).

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення за формою і змістом, передбаченими ст. 296 КАС України. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження, а у разі, якщо ухвалу було оскаржено та не скасовано судом апеляційної інстанції, така ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення судом апеляційної інстанції.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання та не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя ОСОБА_2