Справа № 263/8719/18
Суддя: Хараджа Н. В.
Дата ухвалення: 2018-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 263/8719/18
Провадження № 2-а/263/337/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 жовтня 2018 року м. Маріуполь

Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області у складі: головуючого судді Хараджі Н.В., при секретарі Петровському Д.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Маріуполя справу за адміністративною позовною заявою ОСОБА_1 до УПП в Донецькій області Департаменту ПП про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом, вказуючи, що 04.06.2018 року відносно нього поліцейським 1 бат. 3 роти капралом УПП в Донецькій області Головко О.Ю. була прийнята постанова про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕАА №429092, яку позивач отримав 19.06.2018 року, та відповідно до якої він 19.05.2018 року о 10.33 годині у м. Маріуполі по вул. Набережна 1, керуючись транспортним засобом HYUNDAI IX 35, д/н НОМЕР_1, проїхав перехрестя на заборонений «червоний» сигнал світлофору, чим порушив п. 8.7.3.е ПДР - порушення проїзду на заборонений сигнал або миготливий або два червоних миготливих сигнали заборянючі рух, в наслідок чого порушено п. 8.7.3.е ПДР України, та скоєно адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП, за що на нього був накладений штраф у розмірі 425,00 грн. Вважає, що зазначена постанова прийнята незаконно та підлягає скасуванню з наступних підстав. Вказує, що 19.05.2018 року о 10.33 годині він рухався з Лівобережного району м. Маріуполя у напрямку Центрального району м. Маріуполя та на регульованому перехресті вул. Набережної з вул. Шмідта, здійснив проїзд перехрестя, після чого продовжив рух по вул. Шмідта, де згодом його транспортний засіб був зупинений посадовими особами патрульної поліції, які повідомили про те, що при здійсненні проїзду на перехресті вул. Набережної на вул. Шмідта він проїхав перехрестя на заборонений «червоний» сигнал світлофору. На його проханням відповідач надав відео, з якого вбачається, що патрульна машина, у якій здійснювалася відео фіксація, рухалась перпендикулярно напрямку позивача, а саме здійснювала поворот праворуч з вул. Шмідта на вул. Набережна та коли патрульна машина почала рух, його транспортний засіб закінчив проїзд регульованого перехрестя, а об'єктивних та допустимих доказів того, що він проїхав перехрестя на заборонений «червоний» сигнал світлофору надано не було. Зауважує, що він виїхав на перехрестя вул. Набережної з вул. Шмідта на зелений сигнал світлофору, а закінчив маневр на жовтий сигнал світлофору, у зв'язку з чим вважає, що в його діях відсутнє порушення п. 8.7.3.е ПДР. На дане твердження представник патрульної поліції зауважив, що оскільки їх транспортний засіб почав рух перпендикулярно напрямку позивача, на зелений сигнал світлофору, що свідчить про те, що останній проїхав перехрестя на заборонений сигнал світлофору. Також позивач попросив реалізувати своє законне право на отримання юридичної допомоги, але у даному проханні йому було відмовлено з огляду на те, що він повинен сам забезпечити себе адвокатом або іншим фахівцем в області права, та йому було відмовлено в задоволенні клопотання про відкладення розгляду його справи, у зв'язку з чим вважає, що відповідачем при прийнятті оскаржуваної постанови були порушені вимоги ст. ст. 251, 268 КУпАП. На підставі викладеного просить визнати противоправною та скасувати вказану постанову серії ЕАА №429092 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 122 ч.2 КУпАП.

Позивач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву з проханням про розгляд справи за його відсутності та задоволенням позовних вимог.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, хоча про день та час розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, при цьому надав суду клопотання про закриття провадження по даній справі, посилаючись на те, що позивачем порушені положення ст. 286 КАС України, при цьому не вбачається обставин, які об'єктивно перешкоджали скаржнику реалізувати своє право на подання належним чином оформленої позовної заяви протягом встановленого терміну чи подати клопотання про поновлення такого строку із зазначенням поважних причин, підтверджених доказами, для поновлення строку.

Дослідивши матеріали справи та наявні докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що постановою поліцейського 1 бат. 3 роти капралом УПП в Донецькій області Головко О.Ю. від 04.06.2018 року відносно ОСОБА_1 було винесено постанову серії ЕАА №429092 у справі про адміністративне правопорушення про притягнення його до відповідальності за правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП, з накладенням стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн., за те, що він 19.05.2018 року о 10.33 годині у м. Маріуполі по вул. Набережна 1, керуючись транспортним засобом HYUNDAI IX 35, д/н НОМЕР_1, проїхав перехрестя на заборонений «червоний» сигнал світлофору, чим порушив п. 8.7.3.е ПДР.

Що стосується клопотання відповідача про закриття провадження по справі, то слід зауважити наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 286 КАС України позовну заяву щодо оскарження рішень суб'єкта владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення(постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Згідно зі ст. 289 КУпАП скаргу на постанову в справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. У разі пропуску зазначеного строку, цей строк за заявою особи щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу.

Частиною 1 ст. 168 КАС України передбачено, що позов пред'являється шляхом подання позовної заяви в суд першої інстанції.

Відповідно до ч.1 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно - правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб. Прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єкта владних повноважень.

З позову та доданих до нього документів, зокрема з оскаржуваної постанови, вбачається, що позивач не був присутній під час розгляду справи про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 122 ч.2 КУпАП, а оскаржувана постанова була ним отримана 19.06.2018 року, в той час як даний позов був поданий до суду 27.06.2018 року. Також з доданих позивачем конверту почтового відправлення та витягу з інтернет сайту «УКРПОШТА» вбачається, що 13.06.2018 року УПП в Донецькій області на адресу ОСОБА_1 було здійснено потове відправлення, яке позивачу було вручено 19.06.2018 року. Таким чином, враховуючи відсутність належних доказів на спростування вказаного, вбачається, що строк для звернення до суду з даним позовом про оскарження постанови відповідача від 04.06.2018 року позивачем пропущений не був, а тому клопотання відповідача про закриття провадження по справі у зв'язку з пропущенням такого строку є безпідставним та необґрунтованим та відповідно таким, що задоволенню не підлягає також з метою захисту прав, свобод та інтересів позивача.

Вирішуючи позов по суті, суд виходить з того, що спірні правовідносини регулюються Кодексом України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), Законом України «Про Національну поліцію», Правилами дорожнього руху, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (далі - ПДР).

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Частиною 2 ст. 122 КУпАП передбачена відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Відповідно до п. 8.7.3.е Правил дорожнього руху України червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигналу забороняють рух.

Пунктом 8.10 ПДР встановлено, що у разі подання світлофором (крім реверсивного) або регулювальником сигналу, що забороняє рух, водії повинні зупинитися перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінія), дорожнім знаком 5.62 «Місце зупинки», якщо їх немає - не ближче 10 м до найближчої рейки перед залізничним переїздом, перед світлофором, пішохідним переходом, а якщо і вони відсутні та в усіх інших випадках - перед перехрещуваною проїзною частиною, не створюючи перешкод для руху пішоходів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами тощо.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ч.1,2 ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

У відповідності до ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч.2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону України "Про Національну поліцію", поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Так, в позові позивач зазначає, що співробітниками УПП здійснювався відеозапис інкримінованого йому правопорушення, проте останній, на обґрунтування правомірності оскаржуваної постанови, відповідачем суду наданий не був.

Таким чином, відповідач як суб'єкт владних повноважень належним чином не виконав свій обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 122 КУпАП, та відповідно не довів наявність у діях останнього складу вказаного адміністративного правопорушення.

Згідно ст. 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення ніхто не може бути підданим заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Разом з тим, відповідно до закріпленого в ст. 62 Конституції України принципу особа вважається невинуватою, доки її вину не буде доведено в законному порядку; ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість; обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У справі Барбера, Мессеге і Жабардо проти Іспанії Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 6 грудня 1988 року зазначив, що докази, покладені в основу висновку суду про винність обвинуваченого, мають відповідати як вимогам достатності, так і переконливості.

Обов'язок дотримання принципу презумпції невинуватості відноситься не тільки до судових органів, але й до інших державних установ, таких як поліція (Рішення ЄСПЛ у справі «Дактарас проти Литви» від 24.11.2000 року).

Також Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Салабіаку проти Франції» від 7 жовтня 1988 року зазначив, що тягар доведення вини покладається на обвинувачення і будь-які сумніви повинні бути на користь обвинуваченого. З метою судового переслідування необхідно приєднати до справи достатньо доказів для засудження обвинуваченого.

Правова природа адміністративної відповідальності за своєю суттю є аналогічною кримінальній, оскільки також є публічною, пов'язана із застосування державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.

У справі «Надточій проти України» Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 15.05.2008 року відзначив, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення(п. 21 рішення).

Крім того, Конституційний Суд України в рішенні від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 дійшов до висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п. 4.1).

В рекомендації № R (91)1 Комітету Ради Європи Державам-членам стосовно адміністративних санкцій від 13 лютого 1991 року рекомендовано урядам держав-членів керуватися у своєму праві та практиці принципом, згідно з яким обов'язок забезпечення доказів покладається на адміністративний орган влади (принцип 7).

Керуючись ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв'язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

За правилами п. 3 п. 3 ст. 286 КУпАП, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст. 293 Кодексу України про адміністративні правопорушення орган при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: залишає постанову без змін, скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд, скасовує постанову і закриває справу, змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення.

У зв'язку з неподання суб'єктом владних повноважень доказів, не повідомлення суд про причин ненадання таких доказів, суд вирішує справу на підставі наявних доказів та визнає обставини, на які посилається позивач, а саме відсутність в його діях порушень Правил дорожнього руху України, такими, що відповідають положенням ч.5 ст.77, ч.9 ст.80 КАС України, та приходить до висновку про недоведеність складу адміністративних правопорушень в діях позивача, а отже рішення відповідача слід вважати необґрунтованим, тому позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Керуючись ст.2, 72-77, 86, 205, 241-246, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, ст. 22, ст. 122 ч.2, ст. 247, ст. 251, ст. 280, 284, 293 ч.3 КУпАП, суд,

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до УПП в Донецькій області Департаменту ПП про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову поліцейського 1 бат. 3 роти капрала УПП в Донецькій області Головко О.Ю. від 04.06.2018 року серії ЕАА №429092 у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП у відношенні ОСОБА_1 - закрити.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу до Першого апеляційного адміністративного суду протягом 30 днів з дня її проголошення.

Суддя Н.В. Хараджа