Справа № 344/4560/17
Суддя: Бучик А.Ю.
Дата ухвалення: 2018-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

23 жовтня 2018 року

Київ

справа №344/4560/17

адміністративне провадження №К/9901/44870/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Бучик А.Ю.,

суддів: Гімона М.М., Мороз Л.Л.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську Івано-Франківської області на постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області в складі судді Островського Л.Є. від 15.05.2017 та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду в складі колегії суддів: Святецького В.В., Гудима Л.Я., Довгополова О.М. від 15.08.2017 у справі №344/4560/17 за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську Івано-Франківської області про визнання дій неправомірними,

УСТАНОВИВ:

В квітні 2017 року позивач звернулася до суду з адміністративним позовом, в якому просила визнати неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську Івано-Франківської області (далі - УПФУ в м. Івано-Франківську) щодо відмови у здійсненні їй перерахунку призначеної пенсії з урахуванням суми матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, індексації заробітної плати, згідно з довідкою Головного управління статистики в Івано-Франківській області № 13/73/83-105 від 22.11.2016 та зобов'язати відповідача провести перерахунок та виплату призначеної їй відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу" пенсії з урахуванням суми матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, індексації заробітної плати відповідно до довідки Головного управління статистики в Івано-Франківській області № 13/73/83-105 від 22.11.2016, в розмірі 90 % від заробітної плати, без зміни базового місяця для обчислення індексації, починаючи з 25.11.2016.

Постановою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 15 травня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 15 серпня 2017 року, позов задоволено. Визнано неправомірними дії УПФУ в м. Івано-Франківську щодо відмови у перерахунку позивачу призначеної пенсії з включенням в суму заробітної плати для обчислення пенсії матеріальної допомоги на оздоровлення і на вирішення соціально-побутових питань та індексації заробітної плати. Зобов'язано відповідача перерахувати та виплачувати з 25.11.2016 року позивачу пенсію із включенням до заробітної плати, з якої нараховується пенсія, суми допомоги на оздоровлення та на соціально-побутові потреби, суми індексації, в розмірі 90 % відповідно до довідки про складові заробітної плати № 13/73/83-105 від 22.11.2016, з подальшим врахуванням цих сум при черговому перерахунку розміру пенсії. Допущеного до негайного виконання постанову суду в межах суми стягнення за один місяць.

У касаційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати вказані судові рішення та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Касаційна скарга обґрунтована тим, що суми матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та індексація заробітної плати не відносяться до надбавок чи структури заробітної плати, а тому не мають враховуватись і при обчисленні пенсії, призначеної відповідно до Закону України "Про державну службу". Вказує, що компенсація за невикористані відпустки разового характеру, що відшкодується підприємством окремим працівникам у зв'язку зі звільненням, не відноситься до виплат, що належать до фонду оплати праці. Крім того, зазначено, що на час звернення позивача із заявою про перерахунок пенсії відсутня законодавча норма, яка б давала можливість провести такий перерахунок, а норми законодавства, чинні на час призначення пенсії, застосуванню не підлягають.

У запереченні на касаційну скаргу позивач просить відмовити в її задоволенні та залишити без змін судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій.

Заслухавши суддю - доповідача, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Судами встановлено, що позивач з 27.09.2007 року перебуває на обліку в УПФУ в м. Івано-Франківську та отримує пенсію, призначену на підставі Закону України «Про державну службу» в розмірі 90 % від суми заробітної плати.

25.11.2016 року позивач звернулася до УПФУ в м. Івано-Франківську із заявою про здійснення перерахунку призначеної їй пенсії із урахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, індексації заробітної плати згідно з довідкою Головного управління статистики в Івано-Франківській області № 13/73/83-105 від 22.11.2016, оскільки при призначенні пенсії вказані суми не увійшли до складу заробітної плати.

Відповідач листом № 435/Л-15 від 05.12.2016 повідомив позивача про відсутність підстав для перерахунку призначеної їй пенсії з посиланням на те, що складові, які позивач просила включити до перерахунку не входять до надбавок чи структури заробітної плати, а тому не мають враховуватись і при обчисленні пенсії, призначеної відповідно до Закону України "Про державну службу". Зазначено, що на час звернення позивача із заявою про перерахунок пенсії відсутня законодавча норма, яка б давала можливість провести такий перерахунок.

Не погодившись з вказаною відмовою, позивач звернулась до суду з адміністративним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що позивач має право на включення до складу заробітної плати для призначення пенсії державного службовця сум матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та індексації заробітної плати.

Дослідивши спірні правовідносини, суд касаційної інстанції зазначає таке.

За змістом статті 37 Закону України "Про державну службу" (у редакції, чинній на час призначення пенсії позивачу) пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 % від сум їх заробітної плати, на які нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

За кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі пенсія збільшується на один відсоток заробітку, але не більше 90 відсотків заробітної плати, без обмеження граничного розміру пенсії.

Частиною 1 ст. 1 Закону України "Про оплату праці" встановлено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 цього Закону визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати.

Частиною другою статті 33 Закону України "Про державну службу" № 3723-XII передбачено, що заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Аналіз наведених положень дає підстави для висновку, що матеріальна допомога на оздоровлення, допомога для вирішення соціально-побутових питань, індексація заробітної плати, надбавка за особливі умови проходження державної служби та премії до державних і професійних свят, на які нараховувався збір на обов'язкове державне пенсійне страхування входила до системи оплати праці державного службовця.

Відповідно до ч. 6 ст. 95 Кодексу законів про працю України заробітна плата підлягає індексації у встановленому законодавством порядку.

Крім того, статтею 66 Закону України "Про пенсійне забезпечення" врегульовано види оплати праці, що враховуються при обчисленні пенсій.

Відповідно до ч. 1 зазначеної статті до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу)).

Згідно ст. 41 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» до виплат (доходів), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, належать, зокрема: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим самим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

За змістом наведених норм отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Згідно з довідкою Головного управління статистики в Івано-Франківській області № 13/73/83-105 від 22.11.2016 що позивачу були виплачені: матеріальна допомога на оздоровлення та матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових питань, індексація заробітної плати. На вказані виплати нараховано страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а з 01.01.2011 - єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

За встановлених обставин, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли обгрунтованого висновку про задоволення позовних вимог в частині визнання неправомірними дій УПФУ в м. Івано-Франківську щодо відмови у перерахунку позивачу призначеної пенсії з включенням в суму заробітної плати для обчислення пенсії матеріальної допомоги на оздоровлення і на вирішення соціально-побутових питань та індексації заробітної плати та зобов'язання відповідача перерахувати та виплачувати з 25.11.2016 року позивачу пенсію із включенням до заробітної плати, з якої нараховується пенсія, вказаних сум, в розмірі 90 % відповідно до довідки про складові заробітної плати № 13/73/83-105 від 22.11.2016.

Водночас, зазначаючи в рішенні про зобов'язання відповідача в подальшому враховувати ці суми при черговому перерахунку розміру пенсії, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, не врахував положень ч. 1 ст. 6 КАС України (в редакції, чинній на момент звернення до суду), згідно якої кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Згідно зі ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання тлумачення ч. 2 ст. 55 Конституції України (пункт 1 резолютивної частини Рішення № 6-зп від 25 листопада 1997 року; пункт 1 резолютивної частини Рішення № 9-зп від 25 грудня 1997 року; та пункт 1 резолютивної частини Рішення № 19-рп/2011 від 14 грудня 2011 року).

У рішенні № 19-рп/2011 від 14 грудня 2011 року Конституційний Суд України зазначив, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина друга статті 3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, встановлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб'єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.

Отже, системне тлумачення ст. 55 Конституції України дозволяє дійти висновку, що ч. 2 цієї статті гарантує кожному захист «своїх прав», які були порушені органами державної влади, місцевого самоврядування, посадовими і службовими особами. Адже саме в такому контексті сформульовано ч. 3, 5 та 6 ст. 55 Конституції України.

Отже, зобов'язання відповідача в подальшому враховувати суми матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та індексації заробітної плати при черговому перерахунку розміру пенсії позивача є рішенням на майбутнє, коли відсутнє порушення прав чи свобод позивача, а тому є передчасним.

Доводи касаційної скарги про те, що до спірних правовідносин не підлягають застосуванню норми законодавства, чинні на час призначення пенсії позивачу, є безпідставними, оскільки предметом позову у даній справі є неправильне обчислення розміру пенсії позивачу при її призначенні, а не її перерахунок у зв'язку з підвищенням заробітної плати працюючим державним службовцям.

Доводи касаційної скарги щодо безпідставності включення до сум заробітної плати, яка враховується при обчисленні пенсії, компенсації за невикористані відпустки не знайшли свого підтвердження, оскільки згідно з довідкою Головного управління статистики в Івано-Франківській області № 13/73/83-105 від 22.11.2016, на підставі якої позивач просила провести перерахунок її пенсії, компенсація за невикористані відпустки не включена до вказаної довідки.

Відповідно до ч. 1 ст. 351 КАС України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення або зміни рішення у відповідній частині є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на викладене, враховуючи, що судами першої та апеляційної інстанцій повністю та правильно встановлено фактичні обставини справи, проте порушено норми процесуального права в частині задоволення вимог на майбутнє, суд касаційної інстанції вважає за необхідне змінити судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій в цій частині, виключивши з абзацу третього резолютивної частини постанови суду першої інстанції слова: "з подальшим врахуванням цих сум при черговому перерахунку розміру пенсії".

Керуючись ст.ст. 349, 351, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську Івано-Франківської області задовольнити частково.

Постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 15 травня 2017 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 15 серпня 2017 року змінити, виключивши з абзацу третього резолютивної частини постанови Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 15 травня 2017 року слова: "з подальшим врахуванням цих сум при черговому перерахунку розміру пенсії."

В решті судові рішення залишити без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

А.Ю. Бучик

М.М. Гімон

Л.Л. Мороз

Судді Верховного Суду