Справа № 826/11305/18
Суддя: Васильченко І.П.
Дата ухвалення: 2018-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про закриття провадження у справі

09 жовтня 2018 року м. Київ№ 826/11305/18
Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Васильченко І.П., при секретарі судових засідань Ксендзов А.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_2

до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Апатенко

Марини Анатоліївни

треті особи: 1. ОСОБА_5,

2. Департамент з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста

Києва (Київської міської державної адміністрації),

про визнання протиправними та скасування рішення

за участі представників сторін:

від позивача: не прибув,

від відповідача: не прибув,

від третьої особи 1: ОСОБА_6,

від третьої особи 2: Сидора Ю.Г.

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 (далі по тексту - позивач) звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з адміністративним позовом до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Апатенко Марини Анатоліївни (далі по тексту - відповідач), треті особи: ОСОБА_5, Департамент з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва (Київської міської державної адміністрації) в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Апатенко Марини Анатоліївни індексний номер: 36312584 від 26 липня 2017 року про державну реєстрацію права власності (з відкриттям розділу) на нежитлове приміщення АДРЕСА_1 площею 361,4 м. кв. за ОСОБА_5, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна:000;

- визнати протиправним та скасувати рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Апатенко Марини Анатоліївни індексний номер:36312833 від 26 липня 2017 року про державну реєстрацію права власності (з відкриттям розділу) на нежитлове приміщення АДРЕСА_1 площею 41,6 м. кв. за ОСОБА_5, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна:000;

.- визнати протиправним та скасувати рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Апатенко Марини Анатоліївни індексний номер:36313578 від 26 липня 2017 року про державну реєстрацію права власності (з відкриттям розділу) на нежитлове приміщення АДРЕСА_1 площею 41 м. кв. за ОСОБА_5, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна:00.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 липня 2018 року відкрито провадження у адміністративній справі та призначено підготовче судове засідання.

В обґрунтування позовних вимог зазначається, що рішення відповідача про державну реєстрацію прав є протиправним, оскільки вони порушують права позивача як співвласника приміщень, так як нежитлові приміщення є допоміжними, місцями загального користування, складовою частиною будинку і не можуть бути передані у власність іншим особам без згоди усіх співвласників зазначеного будинку.

Представник третьої особи 1, проти задоволення адміністративного позову заперечував, та просив закрити провадження у справі. В обґрунтування заявленого клопотання зазначає, що даний спір не є публічно-правовим, в основі спору лежать обставини невиконання, на думку позивача, умов цивільно-правового договору, а відтак, на думку третьої особи, спір підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

У підготовче судове засідання 09.10.218 року представник позивача не з'явився, подав клопотання про проведення підготовчого судового засідання за його відсутності. Проти заявленого клопотання про закриття провадження заперечував з підстав викладених у письмових запереченнях на клопотання про закриття провадження.

Розглянувши вказане клопотання, заслухавши пояснення третьої особи, суд при вирішенні клопотання про закриття провадження у справі виходить з наступного.

Так, відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 20 липня 2006 року у справі "Сокуренко і Стригун проти України" (заяви № 29458/04 та № 29465/04) зазначено, що фраза "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Термін "судом, встановленим законом" у п. 1 ст. 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з &l0;…&?а; питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів &lп;…&?в;". Суд дійшов висновку, що національний суд не мав юрисдикції судити деяких заявників, керуючись практикою, яка не мала регулювання законом, і, таким чином, не міг вважатися судом, "встановленим законом".

Отже, поняття "суду, встановленого законом" зводиться не лише до правової основи самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, тобто охоплює всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України (тут і далі - у редакції, чинній на час прийняття оскарженого рішення) до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 3 КАС України суб'єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 17 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Таким чином, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень, предметом яких була перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності такого суб'єкта, прийнятих або вчинених ним при здійсненні владних управлінських функцій.

Варто зазначити, що не допускається поширення юрисдикції адміністративних судів на той чи інший спір тільки тому, що відповідачем у справі є суб'єкт владних повноважень, а предметом розгляду- акт індивідуальної дії.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Водночас, приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, зазвичай майнового, конкретного суб'єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб'єктів владних повноважень.

За правилами ч. 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Якщо порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, спричинених неправомірними, на думку особи, рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий характер або пов'язаний з реалізацією її майнових або особистих немайнових інтересів, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень є способом захисту цивільних прав та інтересів.

Порушуючи питання про визнання протиправними та скасування рішень та записів державного реєстратора щодо реєстраційних дій, позивач створює приватно-правовий спір з приводу права власності на нежитлові приміщення, а саме оскаржує належність права власності на нежилі приміщення за ОСОБА_5

Таким чином, вимоги про скасування записів щодо реєстрації права користування спірним нерухомим майном за третьою особою фактично спрямовані на відновлення прав позивача, у зв'язку з незаконним, на її думку, відчуженням спірного майна та пов'язані з намаганням відновити своє порушене право на це майно.

Отже, у даній справі заявлено позов на захист приватного інтересу шляхом скасування записів про державну реєстрацію права власності за третьою особою спірним нерухомим майном. Здійснення такого захисту судом напряму залежить від вирішення питання, кому саме належить право власності на спірне нерухоме майно (нежилі приміщення), і відповідно правомірності набуття такого права.

Таким чином, усунення перешкод у реалізації права власності на спірне майно залежить від вирішення судом питання про правомірність такого права відповідно до норм житлового та цивільного законодавства, а оскаржувані дії реєстратора є лише наслідком реалізації сторонами у справі прав на спірне нерухоме майно, тобто є похідними вимогами, у зв'язку з чим, ураховуючи суб'єктний склад спірних правовідносин, така справа підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства.

Ураховуючи вищевикладене, суд вважає, що спір у цій справі не є публічно-правовим і не належить до юрисдикції адміністративних судів, оскільки спірні правовідносини стосуються права учасників справи на об'єкт нерухомого майна, а позовні вимоги у зазначеній справі спрямовані на захист цивільного права позивачки.

Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 06.06.2018 у справі № 826/12559/16, від 27.06.2018 у справі № 815/6945/16.

З огляду на таку судову практику, суб'єктний склад сторін, наведені положення статті Цивільного процесуального кодексу України, суд дійшов висновку, що спір належить розглядати за правилами цивільного судочинства.

Пунктом 1 частини першої статті 238 КАС України встановлено, що суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

З урахуванням зазначеного Окружний адміністративний суд міста Києва приходить до висновку, що провадження у адміністративній справі №826/11305/18 підлягає закриттю на підставі пункту 1 частини першої статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини першої статті 239 Кодексу адміністративного судочинства України якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої статті 238 цього Кодексу, суд повинен роз'яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ.

Враховуючи викладене, Окружний адміністративний суд міста Києва роз'яснює позивачу, що пред'явлені вимоги мають розглядатись в порядку цивільного судочинства.

Керуючись статтями 238, 241-243, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва -

УХВАЛИВ:

1. Заяву ОСОБА_5 про закриття провадження у справі № 826/11305/18 задовольнити.

2. Закрити провадження в адміністративній справі №826/11305/18 за позовом ОСОБА_2 до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Апатенко Марини Анатоліївни, треті особи: ОСОБА_5, Департамент з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва (Київської міської державної адміністрації) про визнання протиправними та скасування рішень.

3. Попередити позивача, що повторне звернення з тією самою заявою не допускається.

4. Копію ухвали направити сторонам.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена за правилами ст. 293-296 КАС України.

Суддя І.П. Васильченко