Справа № 822/894/17
Суддя: Смокович М.І.
Дата ухвалення: 2018-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
Іменем України

24 жовтня 2018 року

Київ

справа №822/894/17

провадження №К/9901/23108/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого Смоковича М. І.,

суддів: Білоуса О. В., Шарапи В. М.

розглянувши у попередньому судовому засіданні у касаційній інстанції справу

за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про зобов`язання вчинити дії, провадження у якій відкрито

за касаційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 на постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 20 квітня 2017 року (суддя Петричкович А.І.) та постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 26 червня 2017 року (судді Драчук Т.О., Полотнянко Ю.П., Загороднюк А.Г.),

в с т а н о в и в :
У березні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просив зобов`язати відповідача виплатити грошове забезпечення за вищою вакантною посадою яку він, ОСОБА_1 , виконував у період з 8 лютого 2016 року по 13 березня 2017 року в розмірі 8439,89 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що протягом тимчасового виконання обов`язків за вищою вакантною посадою начальника зв`язку частини він мав право на виплату грошового забезпечення за окладом, встановленим для посади, обов`язки за якою він виконував у період з 08 лютого 2016 року по 13 березня 2017 року.

Відповідач виплачував грошове забезпечення за посадовим окладом за вищою посадою протягом квітня-серпня 2016 року, а за лютий, березень, вересень-грудень 2016 року, січень-березень 2017 року припинив, що позивач вважає порушенням його прав. За розрахунками позивача, сума недоотриманого грошового забезпечення за вказаний період становить 8239,89 грн., про виплату яких заявлено цей позов.

Хмельницький окружний адміністративний суд постановою від 20 квітня 2017 року позовні вимоги задовольнив частково.

Зобов`язав Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити грошове забезпечення військовослужбовцю ОСОБА_1 виходячи з посадового окладу 970 гривень за час виконання обов`язків за вакантною посадою начальника зв`язку частини з 8 лютого 2016 року до 12 березня 2017 року включно з урахуванням фактично проведених виплат за цей період.

В решті позовних вимог відмовив.

Вінницький апеляційний адміністративний суд постановою від 26 червня 2017 року скасував постанову суду першої інстанції і прийняв нову, якою, вийшовши за межі позовних вимог, адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнив частково.

Скасував наказ командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №80 від 18 квітня 2017 року в частині встановлення капітану ОСОБА_1 посадового окладу від мінімуму до максимуму 870 грн. на місяць.

Зобов`язав Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити грошове забезпечення капітану ОСОБА_1 , виходячи з посадового окладу 970 грн. за час виконання обов`язків за вакантною посадою начальника зв`язку частини з 17 серпня 2016 року по 10 березня 2017 року з врахуванням проведених виплат.

В решті позовних вимог відмовив.

У касаційній скарзі відповідач, з посиланням на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, просить скасувати їхні рішення і прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позовних вимог.

На обґрунтування своїх вимог зазначив, що з урахуванням вимог пункту 7.1 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженої наказом Міноборони від 11 червня 2008 року № 260 (чинної на дату виникнення спірних відносин; далі Інструкція) у відповідача був обов`язок виплачувати позивачу грошове забезпечення за вищою посадою протягом перших шести місяців тимчасового виконання обов`язків за цією посадою. Виплачувати грошове забезпечення понад шість місяців, на думку відповідача, є прямим порушенням вимог пункту 7.1 Інструкції.

Вищий адміністративний суд України ухвалою від 11 вересня 2017 року відкрив касаційне провадження за вказаною скаргою.

15 грудня 2017 року розпочав роботу Верховний Суд і набрав чинності Закон України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» (далі - Закон № 2147-VIII). Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу VІІ «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно зі статтею 327 КАС судом касаційної інстанції в адміністративних справах є Верховний Суд.

При прийнятті постанови суд керувався таким.

Відповідно до статті 1-2 Закону України від 20 грудня 1991 року № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон № 2011-XII) військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Згідно з частинами першою-четвертою статті 9 Закону №2011-XII, держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців. До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону. Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності. Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Відповідно до пункту 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2007 року № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», виплата грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснюється в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством інфраструктури, Державною службою з надзвичайних ситуацій, Службою безпеки, Адміністрацією Державної прикордонної служби, Управлінням державної охорони, Службою зовнішньої розвідки, Державною пенітенціарною службою, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації.

Згідно з пунктом 1.2 Інструкції грошове забезпечення військовослужбовців визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання. До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Розміри посадових окладів, окладів за військовими званнями, додаткових видів грошового забезпечення військовослужбовців установлюються відповідно до чинного законодавства.

Відповідно до пункту 1.10 Інструкції грошове забезпечення, що належить військовослужбовцю і своєчасно не виплачене йому або виплачене в меншому, ніж належало, розмірі, виплачується за весь період, протягом якого військовослужбовець мав право на нього, але не більше ніж за три роки, що передували зверненню за одержанням грошового забезпечення.

Згідно з пунктом 4.3 Інструкції особам офіцерського складу, особам рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, призначеним на посади, за якими посадові оклади встановлені від мінімуму до максимуму, конкретні розміри посадових окладів установлюються або змінюються (підвищуються або знижуються) у межах зазначених розмірів відповідно до наказу командира військової частини (командирам військових частин наказів вищих командирів /начальників/) залежно від складності та обсягу роботи.

Відповідно до пункту 7.1 Інструкції особам офіцерського складу, особам рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом (крім зазначених у пунктах 7.10 і 7.11 цієї Інструкції), допущеним установленим порядком наказом командира (начальника) до тимчасового виконання обов`язків за вакантною посадою строком до шести місяців або до тимчасового виконання обов`язків за невакантною посадою строком до чотирьох місяців у тій самій військовій частині, за час виконання обов`язків за цими посадами виплачуються оклади за посадами, що тимчасово виконуються (з урахуванням пункту 7.3 цієї Інструкції).

Згідно з пунктом 7.2 Інструкції строк тимчасового виконання обов`язків за посадою обчислюється з дня, з якого військовослужбовець став до виконання обов`язків за посадою, але не раніше дня видання командиром військової частини наказу про його допуск до тимчасового виконання обов`язків за посадою, і до дня звільнення з посади включно. До цього строку не зараховуються періоди перебування у відпустці, службовому відрядженні (якщо воно не пов`язане з виконанням обов`язків за посадою, що тимчасово виконується), на навчанні, лікуванні або у відпустці для лікування у зв`язку із хворобою.

Відповідно до пункту 7.3 Інструкції посадові оклади військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби) за час тимчасового виконання обов`язків за посадами виплачуються з дотриманням таких умов: військовослужбовцю, допущеному до тимчасового виконання обов`язків за невакантною посадою, оклад за цією посадою виплачується, якщо військовослужбовець, який постійно займає посаду, а також його заступники-військовослужбовці і помічники-військовослужбовці незалежно від їх функціональних обов`язків тимчасово вибули з військової частини або в установленому порядку звільнені від службових обов`язків;

військовослужбовцям, які обіймають посади начальників штабів військових частин і підрозділів, заступникам і помічникам командирів і начальників усіх найменувань незалежно від їх функціональних обов`язків у разі тимчасового виконання обов`язків за невакантними посадами безпосередніх командирів і начальників виплачуються оклади за основними посадами. У разі тимчасового виконання зазначеними військовослужбовцями обов`язків за вакантними посадами безпосередніх командирів і начальників виплачуються оклади за посадами, що тимчасово виконуються, на загальних підставах;

у разі тимчасового виконання військовослужбовцем обов`язків за посадою, за якою встановлений оклад у розмірі від мінімуму до максимуму, оклад за цією посадою виплачується в розмірі, установленому наказом командира військової частини залежно від складності та обсягу роботи, але не нижче розміру раніше встановленого окладу за займаною штатною посадою.

Суди встановили, що ОСОБА_1 проходить військову службу за контрактом у Військовій частині НОМЕР_1 .

Відповідно до наказу командира Військової частини НОМЕР_1 № 30 від 8 лютого 2016 року капітан ОСОБА_1 , начальника інформаційно-телекомунікаційного вузла, тимчасово виконує обов`язки за вакантною посадою начальника зв`язку частини і 8 лютого 2016 року вважається, що прийняв справи і посаду та приступив до виконання службових обов`язків за посадою. За цим наказом позивачу встановлено оклад за посадою 970 грн. на місяць.

Згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 55 від 13 березня 2017 року, з вказаної дати посаду начальника зв`язку частини року прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою старший лейтенант ОСОБА_2 з посадовим окладом 970 грн. на місяць.

Суд першої інстанції, при прийнятті постанови, виходив з того, що з 8 лютого 2016 року до 13 березня 2017 року позивач тимчасово виконував обов`язки начальника зв`язку частини з встановленим йому посадовим окладом у розмірі 970 грн., що підтверджується наказами № 30 від 8 лютого 2016 року, № 233 від 2 листопада 2016 року, № 55 від 13 березня 2017 року і довідкою № 133 від 10 квітня 2017 року. Окрім того, на підставі довідки про проведені виплати грошового забезпечення Військової частини НОМЕР_1 за №6/222 від 19 квітня 2017 року, цей суд зазначив, що виплата позивачу грошового забезпечення у період з лютого 2016 року по березень 2017 року виходячи з посадового окладу 870 грн. є протиправною, адже наказами № 55 від 13 березня 2017 року і № 233 від 2 листопада 2016 року ОСОБА_1 встановили оклад у розмірі 970 грн. на час тимчасового виконання ним обов`язків начальника зв`язку частини і цей наказ не скасований і, як вважає суд першої інстанції, не порушує вимог Інструкції.

З приводу аргументів відповідача про щомісячні доплати до посадового окладу у розмірі 870 грн. з урахуванням часу перебування позивача у відпустках і відрядженнях під час виконання обов`язків начальника зв`язку частини, то з посиланням на пункт 7.9 Інструкції суд першої інстанції зазначив, що встановлений ОСОБА_1 оклад у розмірі 970 грн. на час виконання обов`язків за вакантною посадою начальника зв`язку частини є базовою величиною, з якої розраховуються всі виплати грошового забезпечення. Час оплати виконання обов`язків за вакантною посадою начальника зв`язку частини обмежений для позивача строком, який у випадку з позивачем розпочався з дня прийняття справ і посади до дати, з якої справи і посаду прийняв інший військовослужбовець, а не шістьма місяцями, як вважає відповідач. Також суд першої інстанції зазначив, що наказ № 80 від 18 квітня 2017 року, яким через більше ніж п`ять місяців, на думку суду, безпідставно скасовано пункт 2 наказу № 233 від 2 листопада 2016 року, не відповідає вимогам Інструкції.

Суд апеляційної інстанції при прийнятті рішення звернув увагу на те, що протягом тимчасового виконання обов`язків за вищою вакантною посадою начальника зв`язку з 8 лютого 2016 року до 10 березня 2017 року, відповідно до довідки про проведені виплати грошового забезпечення військової частини НОМЕР_1 за №6/222 від 19 квітня 2017 року, позивачу починаючи з 1 серпня 2016 року оклад виплачували без врахування окладу за тимчасове виконання обов`язків.

Згідно з довідкою Військової частини НОМЕР_1 № 117 від 4 квітня 2017 року позивач з 23 лютого 2016 року до 20 березня 2016 року та з 18 квітня 2016 року по 5 травня 2016 року перебував у відпустці; з 11 травня 2016 року до 12 травня 2016 року, з 6 липня 2016 року до 7 липня 2016 року, з 12 липня 2016 року до 13 липня 2016 року перебував у відрядженні за основною посадою; з 1 серпня 2016 року до 16 серпня 2016 року перебував у відпустці; з 8 грудня 2016 року по 9 грудня 2016 року перебував у відрядженні за основною посадою.

На цій підставі апеляційний суд дійшов висновку, що вимога позивача про зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити грошове забезпечення за вакантною посадою тимчасово виконуючого обов`язки начальника зв`язку підлягає частковому задоволенню, оскільки з 8 лютого 2016 року по 31 липня 2016 року позивачу виплачували доплату до посадового окладу з урахуванням покладених обов`язків начальника зв`язку.

З приводу наказу Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 233 від 2 листопада 2016 року, на підставі якого капітана ОСОБА_1 допущено до тимчасового виконання обов`язків за посадою начальника зв`язку частини з 2 листопада 2016 року з встановленим посадовим окладом 970 грн., суд апеляційної інстанції зазначив, що в матеріалах справи відсутні докази (наказ, акт прийому-передачі посади начальника зв`язку військової частини НОМЕР_1 ), які б свідчили/підтверджували невиконання позивачем в період з 17 серпня 2016 року (після виходу з відпустки) до 1 листопада 2016 року обов`язків за вакантною посадою начальника зв`язку частини, у зв`язку з чим дії відповідача щодо ненарахування та невиплати позивачу за вказаний період грошового забезпечення за встановленим окладом 970 грн. є протиправним.

Колегія суддів погоджується з висновком апеляційного суду, що встановлене пунктом 7.1 Інструкції обмеження шестимісячним строком стосується допущення до тимчасового виконання обов`язків. Разом з тим, норми пункту 7.1 Інструкції передбачають, що виплата за час виконання обов`язків за (вищою) посадою має здійснюватися згідно з окладом посади, обов`язки за якою тимчасово виконуються.

З урахуванням наведеного та беручи до уваги встановлені в цій справі обставини колегія суддів вважає правильним висновок апеляційного суду про те, що за період з 17 серпня 2016 року по 1 листопада 2016 року позивач мав би отримувати виплати за посадовим окладом розмірі 970 грн. на місяць.

Крім того, враховуючи наведене, а також те, що за наказом командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 55 від 13 березня 2017 року та акта прийому-передачі посади начальника зв`язку військової частини НОМЕР_1 від 10 березня 2017 року №5/219 старший лейтенант ОСОБА_2 прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою начальника зв`язку частини (з посадовим окладом 970 грн. на місяць), з 10 березня 2017 року, то за період з 17 серпня 2016 року і до 10 березня 2017 року позивач, оскільки він протягом цього часу виконував обов`язки за вказаною посадою, мав отримувати грошове забезпечення відповідно до посади, обов`язки за якою він фактично виконував.

Відповідно до частини першої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до частини другої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

За встановлених в цій справі обставин і правового регулювання спірних відносин колегія суддів погоджується з судом апеляційної інстанцій про обґрунтованість позовних вимог в частині нарахування і виплати грошового забезпечення за час виконання обов`язків за вакантною посадою начальника зв`язку частини з 17 серпня 2016 року до 10 березня 2017 року з врахуванням проведених виплат.

Доводи касаційної скарги висновків судів і фактичних обставин справи не спростовують.

Відповідно до частини першої статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 3, 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в :
Касаційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення.

Постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 26 червня 2017 року в цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий М. І. Смокович

Судді О. В. Білоус

В. М. Шарапа