Справа № 607/16762/18
Суддя: Вийванко О. М.
Дата ухвалення: 2018-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.10.2018 Справа №607/16762/18

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого - судді Вийванко О.М.

при секретарі с/з Стрілкової М.С.

за участю

позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до Головного Управління національної поліції у Вінницькій області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі та закриття провадження у справі,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся в суд із позовом до відповідача Головного Управління національної поліції у Вінницькій області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК № 220572 від 20 серпня 2018 року та закриття провадження у справі.

Посилаючись на те, що він дійсно рухався вказаним автомобілем по автодорозі Стрій-Знам»янка, однак жодної норми Правил дорожнього руху, в тому числі щодо суцільної лінії дорожньої розмітки 1.1 він не порушував. Приблизно за чотириста метрів до місця, де стояв автомобіль працівників поліції він здійснював обгін іншого автомобіля. Вказаний маневр ним було розпочато та завершено на ділянці автодороги, де була переривчаста лінія, а отже обгін дозволявся. Вказаний маневр був ним завершений за триста метрів до автомобіля, в якому перебували працівники поліції, що на його думку, становить значну відстань. Крім того, в постанові не вказано, яке саме правопорушення ним вчинено, тобто відсутнє посилання на норму Правил дорожнього руху, яку ним, нібито порушено. Поліцейський не брав до уваги його усні пояснення та відмовився отримувати їх письмово. Відповідач не склав протоколу про вчинення адміністративного правопорушення, а також для об»активного та неупередженого розгляду справи не збирав інші докази, на яких він наполягав: його пояснення, пояснення свідків, протокол про адміністративне правопорушення, фото- чи відео фіксування місця події тощо. При винесенні постанови інспектором було порушено його право на захист. Позивач стверджує, що в матеріалах справи відсутні взагалі будь-які належні та допустимі докази факту вчинення ним правопорушення, а тому із зазначеною постановою не згідний та вважає її незаконною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки даною постановою порушенні його права та інтереси.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю та просив їх задовольнити.

У судове засідання представник відповідача не з'явився, відзив на позов не надав, заяв про неможливість розгляду справи у відсутність їхнього представника не надіслав, хоча про день та час розгляду справиповідомлялася належним чином.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши стислий виклад позиції позивача та заперечення відповідача суд приходить до наступного висновку.

Згідно ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Положеннями ч. 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як вбачається із постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК № 220572, громадянин ОСОБА_2 20 серпня 2018 року о 17 год. 34 хв. керуючи автомобілем марки «OРEL», номерний знак НОМЕР_2 на автомобільній дорозі Стрій-Знам»янка 460 км, перетнув суцільну лінію дорожньої розмітки 1.1 та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 255 грн.

На підставі ст. 14 ЗУ «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов'язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Згідно ч. 2 ст. 41 ЗУ «Про дорожній рух» порядок початку руху, зміни руху за напрямком, розташування транспортних засобів і пішоходів, вибору швидкості руху та дистанції, обгону та стоянки, проїзду перехресть, пішохідних переходів і залізничних переїздів, зупинок транспортних засобів загального користування, користування зовнішніми світловими приладами, правила пересування пішоходів, проїзд велосипедистів, а також питання організації руху та його безпеки регулюються Правилами дорожнього руху.

Відповідно до п. 1.3 ПДР України, учасники дорожнього руху зобов'язані знати та неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Згідно п. 1.9 ПДР, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно розділу 34 ПДР України, розмітка 1.1 (вузька суцільна лінія) поділяє транспортні потоки протилежних напрямків і позначає межі смуг руху на дорогах; позначає межі ділянок проїзної частини, на які в'їзд заборонено; позначає межі місць для стоянки транспортних засобів, майданчиків для паркування і край проїзної частини доріг, не віднесених за умовами руху до автомагістралей.

Лінію 1.1 перетинати забороняється. Як виняток, за умови забезпечення безпеки дорожнього руху, дозволяється перетинати дану лінію для об'їзду нерухомої перешкоди, розміри якої не дають змоги здійснити її безпечний об'їзд, не перетинаючи цю лінію, а також обгону поодиноких транспортних засобів, що рухаються із швидкістю менше 30 км/год.

Згідно із ч. 1 ст. 122 КУпАП перевищення руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятнадцятинеоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію"» поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням ПДР його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

За змістом пункту 22 частини першої статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються, зокрема, діяння, які є адміністративними правопорушеннями.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення у відповідності до ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі, що використовуються особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Докази мають бути належними та допустимими. Допустимими є ті докази, які зібрані у відповідності до закону, а належними - якщо вони містять інформацію щодо предмету доказування.

Згідно вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною другою статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Як вбачається із пояснень позивача, останній дорожню розмітку 1.1 ПДР України не перетинав, оскільки він здійснював обгін іншого автомобіля. Вказаний маневр ним було розпочато та завершено на ділянці автодороги, де була переривчаста лінія, а отже обгін дозволявся та ПДР України він не порушував, обгін через суцільну смугу не здійснював і притягнення його до адміністративної відповідальності за порушення вимоги ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення - безпідставне.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, відзив на позов не надав, а також не надав будь-яких доказів того, що позивач порушив ПДР у вказаному в постанові місці і часі.

В судовому засіданні встановлено, що в графі 6 постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі інспектором патрульної поліції, який виносив дану постанову не вказано який саме пункт Правил дорожнього руху порушив позивач.

Зокрема, відповідно до положень ст. 283 КУпАП, постанова повинна містити, в тому числі, опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення.

Вказаним положенням оскаржувана постанова не відповідає, оскільки у ній відсутні будь-які відомості про те, яку саме суцільну горизонтальну розмітку та за яких обставин перетнув позивач, а також у якості нормативного акту, що передбачає відповідальність за адміністративне правопорушення, зазначено пункт Правил дорожнього руху, порушення якого не є підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Таким чином суд вважає, що відповідачем не доведено факту вчинення позивачем порушень правил дорожнього руху, оскільки з наявних у справі доказів не вбачається порушення позивачем вимог дорожньої розмітки.

Вказані вище обставини та відсутність належних доказів на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, свідчать про недоведеність відповідачем наявності в діях позивача порушення вимог ПДР України, що у свою чергу свідчить про недоведеність події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 122 КУпАП за яке позивача було піддано адміністративному стягненню.

З огляду на встановлені судом обставини, враховуючи відсутність достатніх та належних доказів на підтвердження правомірності винесення оскаржуваної постанови, суд приходить до висновку, що прийняте рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності є необґрунтованим, прийнятим без повного та всебічного з'ясування усіх обставин справи, а тому підлягає скасуванню, а справа - закриттю.

На підставі ст. 55 Конституції України, ст. 9, 22, 121, 251, 258, 289,293 КУпАП, та керуючись ст.ст. 9, 72-77, 242, 244-246, 257, 271, 286 КАС України,суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов ОСОБА_2 до Головного Управління національної поліції у Вінницькій області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК № 220572 від 20 серпня 2018 року - задовольнити.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі та закриття провадження по справі серії НК № 220572 від 20 серпня 2018 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 255 гривень - скасувати, адміністративну справу провадженням закрити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Тернопільський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Позивач: ОСОБА_2, місце проживання: АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1.

Відповідач: Головне Управління націольної поліції у Вінницькій області, місцезнаходження: вул. Театральна, 10, м. Вінниця.

Рішення суду складено та підписано 25 жовтня 2018 року.

Головуючий суддяО. М. Вийванко