Справа № 2034/2-а-5661/10
Суддя: Ільїна Г. І.
Дата ухвалення: 2010-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-5661/10
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2010 року /сел. Покотилівка

Суддя Харківського районного суду Харківської області Ільїна Г.І., розглянувши в порядку скороченого провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Харківському районі Харківської області про визнання неправомірними дій по нездійсненню перерахунку пенсій та зобовязання провести відповідний перерахунок та виплату пенсій, як особі постраждалої внаслідок «Чорнобильської катастрофи», -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовною заявою, в якій просить визнати неправомірними дії Пенсійного фонду України в Харківському районі Харківської області про відмову в проведенні перерахунку його пенсій, зобовязати відповідача провести такий перерахунок та виплатити належні йому державні пенсії, як особі постраждалої в наслідок «Чорнобильської катастрофи», починаючи з 01.10.2007 року по час прийняття судового рішення.

Свої вимоги позивач обгрунтовує тим, що рішенням МСЕК його визнано інвалідом П групи. Крім того, на підставі Закону України від 28 лютого 1991 року № 796-ХЇІ Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи його віднесено до першої категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. На підставі цього закону йому призначено пенсію та щомісячну додаткову пенсію за шкоду, заподіяну його здоров'ю, розмір яких повинен визначатися виходячи з; мінімальної пенсії за віком, яка встановлена законами. Але відповідач визначив розмір зазначених пенсій згідно з постановами Кабінету Міністрів України, а не у відповідності до ст. ст. 50, 54 Закону України № 796-ХІІ Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та ч. 1 ст. 28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, за якими розмір пенсії по інвалідності П групи цієї категорії має бути встановленим не нижче 8-ми мінімальних пенсій за віком, а додаткова пенеія за шкоду, заподіяну здоров"ю - в розмірах, не менше 75% мінімальної пенсії за віком, яка це може бути нижчою прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб.

ОСОБА_1 просить зобовязати відповідача здійснити перерахунок та виплату його пенсій з 01.06.2010 року.

Відповідно до п. 2 ч. 1 статті 183-2 КАС України адміністративні справи про оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, розглядаються в порядку скороченого провадження.

Управлінням пенсійного фонду України в Харківському районі Харківської області надано заперечення на позовну заяву, в якому відповідач зазначає, що позивачем при подачі позовної заяви до суду пропущений строк встановлений ч. 1 ст. 99 КАС України, що є підставою для залишення позову без розгляду. Також відповідач зазначає, що саме Кабінет Міністрів України своїми нормативно правовими актами, визначає конкретний розмір пенсії встановлений ст. ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катакстрофи, на охорону їхнього життя і здоровя, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені та закріплені в

Законі України від 28 лютого 1991 року №796-ХП Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

З копії посвідчення постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи Молчанова ВХ (а. с. 10), довідки МСБК (а. с. 9) вбачається, що позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АБС. Внаслідок захворювання, повчаного з виконанням робіт із ліквідації наслідків аварії, його визнано інвалідом II групи. Положеннями ст. 14 Закону № 796-ХП його віднесено до першої категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Таким чином ушкодження здоровя ОСОБА_1 отримав під час ліквідації наслідків аварії на ЧАЄС, яка є ядерним інцидентом в тлумаченні п. п. к п. 1 ст. |і Віденської конвенції «Про цивільну відповідальність за ядерну шкоду» від 21 травня 1963 року (надалі Конвенція), якої Україна приєдналася 12 липня 1996 року (Закон України «Про приєднання України до Віденської конвенції про цивільну відповідальність за ядерну шкоду» № 334/96-ВР від 12 липня 1996 року).

У відповідності до статей 5 та 9 Кодексу адміністративного судочинства України, як правовий акт, який має вищу юридичну силу, до спірних правовідносин підлягає застосуванню саме Віденська конвенція про цивільну відповідальність за ядерну шкоду (Надалі Конвенція).

Згідно з п. 1 статті IV Конвенції відповідальність за ядерну шкоду є абсолютною.

Стаття V (В) Конвенції зобовязує кожну країну, яка підписала конвенцію, забезпечити можливість особам, яким завдана ядерна шкода, реалізувати свої права на відшкодування ядерної шкоди.

Стаття VI Конвенції передбачає строк позовної давності за вимогами про відшкодування ядерної шкоди завданої здоровю в тридцять років. П. Ь) ч. 1 ст. VI Конвенції надає право країнам, які підписали Конвенцію, збільшувати строк позовної давності в цьому випадку.

Всі питання повязані з застосуванням Конвенції передбачено вирішувати на підставі закону країни, яка цю Конвенцію ратифікувала. Таким законом є прийнятий 03 грудня 1997 року Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у звязку з приєднанням України до Віденської конвенції» № 684/97-ВР, який вніс зміни до Закону України «Про використання ядерної енергії та радіаційну безпеку» № 39/95-ВР від 68 лютого 1995 року.

Згідно зі ст. 72 Закону України «Про використання ядерної енергії та радіаційну безпеку» відповідальність за ядерну шкоду є абсолютною - настає незалежно від встановлення вини оператора (установи, що експлуатує ядерну установку). Стаття 76 визначав, що право на подання позову про відшкодування ядерної шкоди, заподіяної життю і здоровю особи, не обмежується строком давності.

У відношенні Чорнобильської катастрофи, абсолютну відповідальність за ядерну шкоду завдану здоровю цим ядерним інцидентом, стаття 73 Закону України «Про використання ядерної енергії та радіаційну безпеку» кореспондує до відповідного законодавства України.

Таким законом є Закон України «Про статус і соціальний 'захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», який з 06 червня 1996 року містить повне визнання державою відповідальності за шкоду здоровю, втрату працездатності, завдану особам постраждалим від Чорнобильської катастрофи та зобовязання держави відшкодувати цю шкоду в повному обсязі (стаття 13 Закону).

Закон України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» чітко не визначає, що відшкодування ядерної шкоди здоровю, яка привела до втрати працездатності особам постраждалим від Чорнобильської катастрофи здійснюється саме наданням пенсій, але факт залежності розміру пенсій від групи інвалідності, (процентів втрати працездатності), а також правові позиції, висловлені судовою колегією в цивільних справах Верховного Суду України 1 грудня 1997 року в звязку з аналізом причин перегляду судових рішень у цивільних справах у 1996 році (п. 85), в яких вказано, що при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, заподіяної ушкодженням; здоровя громадянам постраждалим внаслідок Чорнобильської катастрофи, слід мати на увазі, що завдана інвалідам ЧАЕС шкода відшкодовується призначенням державної пенсії та виплатою додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоровю, свідчать, що, фактично, пенсії встановлені інвалідам ЧАЕС є відшкодуванням ядерної шкоди завданої їх здоровю, яка призвела до втрати працездатності.

Відповідно до статті 49 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (надалі - Закон) встановлюються пенсії по інвалідності особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоровю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Згідно зі ст. 54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи в редакції Закону України від 06.06.1996 року, в усіх випадках розмір пенсій для інвалідів П групи, щодо яких!встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не може бути нижчим 8 мінімальних пенсій за віком.

Відповідно до ст. 50 Закону № 796-ХІІ особам, віднесеним до категорії 1, які є інвалідами П групи,'призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком.

У статті 54 зазначеного Закону передбачено, що обчислення і призначення вказаного виду пенсій проводиться відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення».

За таких обставин позивач має право на призначення щомісячної пенсії як інвалід П групи, щодо якої встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 75 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з положеннями ч. 4 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обовязковість якого надана Верховною радою України, або іншому правовому акту, суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Отже, виходячи з принципу пріоритетності законів над підзаконними актами, суд вважає, що при визначенні розміру пенсії по відношенні до позивача, підлягають застосуванню ст. ст. 50, 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які Постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а не постанови Кабінету Міністрів України, на підставі яких були нараховані та перераховувались пенсії позивачеві, оскільки останні суттєво звужують обсяг встановлених законом прав.

За чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» і встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. При цьому суд не може прийняти до уваги положення ч. З ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», з якої випливає, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацем першим частини першої цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом, оскільки наявність такої норми та відсутність іншого мінімального розміру пенсії за віїсом не є підставою для відмови в реалізації позивачем конституційної гарантії та права на отримання пенсії і додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, що передбачено ст. ст. 49, 50, 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

З ч. З ст. 67 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи у редакції Закону України від 05.10.2006 року № 231-У, вбачається, що у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму ддя осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, визначений відповідно до ст. 54 цього Закону, а також розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, особам, віднесеним до категорії 1,2, 3,4, з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму.

Частиною першою ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкфве державне пенсійне страхування» визначено, що мінімальний розмір пенсії за віїсом встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Таким чином, новий мінімальний розмір пенсії залежить від нового прожиткового мінімуму.

Оскільки позивачеві слід визначити пенсію виходячи з мінімальної пенсії за віком, яка встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили) працездатність, в разі збільшення розміру цього прожиткового мінімуму позивачу повинен проводитися перерахунок пенсії з нового розміру міїїімальної пенсії за віїсом.

V і

Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» статтю 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» змінені) та встановлено, що у всіх випадках розмірі пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими: для учасників ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році: по І групі інвалідності - 220 процентів прожиткового мінімум для осіб, які втратили працездатність; по П групі інвалідності - 200 процентів прожиткового Мінімуму для осіб, які втратили працездатність; по ПІ групі інвалідності - 180 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність; для учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1987-1990 роках та осіб, евакуйованих у 1986 році із зони відчуження: по І групі інвалідності - 160 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність; по її групі інвалідності - 150 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність; по III групі інвалідності - 140 процентів прожиткового мінімуму д|ія осіб, які втратили працездатність; для інших інвалідів, щодо яких встановлено причинний зв'язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою: по І групі інвалідності - 130 процентів п|южиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність; по П групі інвалідності - 120 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність; по Ш групі інвалідності - 110 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність; дітям-інвалідам - 70 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначається на момент виплати пенсії згідно із законом про Державний бюджет України і не може коригуватися іншими нормативно-правовими актами.

Також, Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» статтю 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» змінено та

встановлено, що особам, віднесеним до категорії І, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю, у розмірах: інвалідам П групи - 20 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність; розмір прожиткового мінімуму Для осіб, які втратили працездатність, визначається на момент виплати додаткової пенсії згідно із законом про Державний бюджет України і не може коригуватися іншими нормативно-правовими актами.

Згідно Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» статтю 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» змінено та

встановлено, що максимальний розмір пенсій, призначених відповідні до цього Закону (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошовії допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною та інших доплат до пенсій, встановлених законодавством) не може перевищувати дванадцять мінімальних розмірів пенсії за віком, встановленої абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 22.05.2008 року, № 10-рп/2008 зміни, внесені Законом України від 28.12.2007 року № 107-VI «Про Державний бюджет України та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» до статей 50,&l>;54, 67 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», визнано неконституційними.

Таким чином, прЬтягом періоду часу з 01.01.2008 року до 22.05.2008 року діяла нова редакція ст. ст. 50, 54 Закону України «Про статус та соціальний ; захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», що зумовлює відсутність підстав для визнання неправомірними дій відповідача по виплаті позивачу пенсії у розмірі нижчому, ніж 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії нижче ніж 75% мінімальної пенсії за віком.

Оскільки, відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції України, закони, iyiui правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність, з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, відповідач з 22 травня 2008 року під час обчислення пенсії та додаткової пенсії особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, повинен був керуватися статтями 50, 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у редакції Закону України від 06.06.1996 року та статтею 67 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у редакції

Закону України від 05.10.2006 року та ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до ч. 2 ст. 46 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», ч. 2 ст. 87 Закону України «Про пенсійне забезпечення» нараховані суми пенсії, які не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуєтеся за минулий час без обмеження будь-яким строком.

Тому суд вважає, що позивач має право на перерахунок призначених основної та додаткової пенсії відповідно до ст. ст. 50, 54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, виходячи з розрахунку мінімальної пенсії за віком, визначеної ч. 1 ст. 28 Закону України Пр|о загальнообовязкове державне пенсійне страхування та проведення виплати недоплаченої! пенсії, починаючи з 22.05.2008 року.

Керуючись ст. ст. 2, 9, 11, 71, 86, 161-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, ч. 2 ст. 19, ч. 1 ст. 46, ч. 2 ст. 152 Конституції України, ст. ст.50,' 54, 67 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи у редакції Закону України від 05.10.2006 року № 231-У, ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», Законом України від 28.12.2007 року № 107-VI «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», Рішенням Конституційного Суду України 'від 22.05.2008 року за № 10-рп/2008, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати незаконними дії управління Пенсійного фонду України в Харківському районі Харківської області щодо відмови в перерахунку пенсії ОСОБА_1.

Зобовязати управління Пенсійного фонду України в Харківському районі Харківської області здійснити ОСОБА_1 перерахунок пенсії по інвалідності в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та щомісячної додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоровю у розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленого ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-ІV відповідно до вимог статей 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та провести відповідні виплати за період з 01.06.2010 року.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі в десятиденний строк з дня її проголошення апеляційної скарги.

Суддя: Г.І. Ільїна