Справа № 806/679/16
Суддя: Стрелець Т.Г.
Дата ухвалення: 2018-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

24 жовтня 2018 року

Київ

справа №806/679/16

провадження №К/9901/12487/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Стрелець Т.Г.,

суддів: Білоуса О.В., Желтобрюх І.Л.,

за участю:

секретаря судового засідання - Головко О.В.,

представника відповідача - Хорольського С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у касаційній інстанції адміністративну справу №806/679/16

за позовом ОСОБА_2 до Прокуратури Житомирської області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, зарахування до стажу роботи в органах прокуратури період вимушеного прогулу, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, провадження по якій відкрито

за касаційною скаргою Прокуратури Житомирської області на постанову Житомирського окружного адміністративного суду (прийняту у складі головуючого судді - Шимоновича Р.М.) від 16 червня 2016 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду (постановлену у складі колегії суддів: головуючого судді - Шевчук С.М., суддів: Майора Г.І., Одемчука Є.В.) від 26 липня 2016 року,

у с т а н о в и в :

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

1. ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Прокуратури Житомирської області, у якому просила:

- визнати протиправним та скасувати наказ прокуратури Житомирської області №146к від 11.04.2016 про звільнення юриста 3 класу ОСОБА_2 з посади прокурора прокуратури міста Житомира Житомирської області;

- поновити юриста 3 класу ОСОБА_2 на посаді прокурора Житомирської місцевої прокуратури Житомирської області;

- зарахувати до стажу роботи в органах прокуратури період вимушеного прогулу, починаючи з 12.04.2016 по час вирішення справи;

- стягнути з прокуратури Житомирської області на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 12.04.2016 по час вирішення справи.

2. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що звільнення позивача із посади прокурора прокуратури міста Житомира Житомирської області та з органів прокуратури у зв'язку з реорганізацією і скороченням кількості прокурорів органу прокуратури на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону України "Про прокуратуру" та пункту 1 частини першої статті 40 Кодексу законів про працю України є незаконними, протиправним і таким, що здійснено без законних на це підстав. Позивач стверджує, що спірний наказ прийнято відповідачем у порушення вимог частини другої статті 40 та статті 49-2 Кодексу законів про працю України, без належного дотримання порядку вивільнення працівників, передбаченого нормами трудового законодавства та не запропоновано їй іншої роботи.

Короткий зміст рішення суду І інстанції

3. 16 червня 2016 року Житомирський окружний адміністративний суд вирішив:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати наказ прокуратури Житомирської області №146к від 11.04.2016.

Поновити ОСОБА_2 на посаді прокурора прокуратури м. Житомира прокуратури Житомирської області з 11.04.2016.

Стягнути з прокуратури Житомирської області на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 12.04.2016 по 16.06.2016 в сумі 3899,42 грн.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Постанову в частині поновлення ОСОБА_2 на посаді прокурора прокуратури м. Житомира прокуратури Житомирської області з 11.04.2016 та стягнення з прокуратури Житомирської області на її користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць допустити до негайного виконання.

4. Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що звільнення ОСОБА_2 є незаконним, оскільки проведено прокуратурою Житомирської області без визначених законом підстав і в порушення установленого порядку вивільнення працівника, встановленого ст. ст. 40, 49-2 КЗпП України.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

5. 26 липня 2016 року Житомирський апеляційний адміністративний суд вирішив:

Апеляційну скаргу Прокуратури Житомирської області залишити без задоволення, постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 16 червня 2016 р. - без змін.

6. Апеляційний суд мотивував своє рішення тим, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

7. 15 серпня 2016 року до Вищого адміністративного суду України надійшла касаційна скарга Прокуратури Житомирської області.

8. У касаційній скарзі скаржник просить постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 16 червня 2016 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 26 липня 2016 року скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

9. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 17 серпня 2016 року відкрито касаційне провадження за скаргою Прокуратури Житомирської області на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 16 червня 2016 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 26 липня 2016 року.

10. У вересні 2016 року позивач подала заперечення на касаційну скаргу.

11. 31 січня 2018 року вказана касаційна скарга Прокуратури Житомирської області надійшла до Верховного Суду як суду касаційної інстанції в адміністративних справах.

II. АРГУМЕНТИ СТОРІН

А. Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

12. Касаційна скарга обґрунтована тим, що рішення судів першої та апеляційної інстанції винесенні з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому підлягають скасуванню. Скаржник зазначає, що організація і порядок діяльності органів прокуратури України, особливості розгляду трудових спорів регулюються спеціальними нормами законодавства України, які є пріоритетними перед нормами Кодексу законів про працю України. Тому, звільнення позивача є правомірним та відбулося на виконання п.9 ч.1 ст. 51 ЗУ "Про прокуратуру", у зв'язку з її неуспішним проходженням тестування - зайняття 53 рейтингового місця у рейтинговому списку кандидатів на зайняття посад у Житомирській місцевій прокуратурі з наявних 52 штатних одиниць прокурорів у даному органі. Також скаржник зазначає, що прокуратура міста Житомира, входячи до системи органів прокуратури Житомирської області, не була структурними підрозділом останньої, а окремим органом державної влади. Крім того, відповідач не міг запропонувати позивачу наявні вакантні посади, оскільки такі посади утворювались лише з набранням чинності нового штатного розпису - 15.12.2015 року та заміщувались виключно на конкурсній основі відповідно до рейтингового списку кандидатів.

Б. Доводи позивача у справі

13. У запереченнях на касаційну скаргу позивач просить касаційну скаргу Прокуратури Житомирської області залишити без задоволення, а судові рішення - без змін. Вказує, що доводи касаційної скарги є необґрунтованими та не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанцій.

IІI. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ

14. ОСОБА_2 з березня 2013 року працювала в органах прокуратури.

15. Наказом прокурора прокуратури Житомирської області від 11.04.2016 за №146к у зв'язку зі змінами у структурі та штатному розписі органів прокуратури Житомирської області звільнено юриста 3 класу ОСОБА_2 з посади прокурора прокуратури міста Житомира Житомирської області та з органів прокуратури у зв'язку з реорганізацією і скороченням кількості прокурорів органу прокуратури (п. 9 ч. 1 ст. 51 Закону України "Про прокуратуру" та п.1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України) 11 квітня 2016 року (а.с. 10).

16. Так, 25.09.2015 року позивач була ознайомлена з попередженням про звільнення, яким її, у відповідності з вимогами ст. 49-2 КЗпП України та п. 5-1 Перехідних положень Закону України "Про прокуратуру", попереджено про звільнення із займаної посади та органів прокуратури у зв'язку з ліквідацією органу прокуратури (пункт 9 частина 1 статті 51 Закону України "Про прокуратуру") у разі непроходження або неуспішного проходження тестування для заміщення посади прокурора у відповідні й місцевій прокуратурі з 14 грудня 2015 року (а.с. 36).

17. При цьому в повідомленні, поміж іншого зазначено, що згідно з наказом Генерального прокурора України від 23 вересня 2015 року № 78ш з 15 грудня 2015 року вносяться зміни до структури та штатного розпису прокуратури Житомирської області щодо ліквідації підпорядкованих їй прокуратур та затвердження штатних розписів новоутворених місцевих прокуратур, у зв'язку з чим передбачено скорочення посади, яку обіймає позивач.

IV. РЕЛЕВАНТНІ ДЖЕРЕЛА ПРАВА

Й АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

18. Частина 2 статті 19 Конституції України. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

19. Правові засади організації і діяльності прокуратури України, статус прокурорів, порядок здійснення прокурорського самоврядування, а також систему прокуратури України визначає Закон України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 № 1697-VII (далі - Закон № 1697-VII) .

20. Частина 1 статті 7 Закону № 1697-VII. Систему прокуратури України становлять: 1) Генеральна прокуратура України; 2) регіональні прокуратури; 3) місцеві прокуратури; 4) військові прокуратури; 5) Спеціалізована антикорупційна прокуратура.

21. Частина 1 статті 12 Закону № 1697-VII. У системі прокуратури України діють місцеві прокуратури, перелік та територіальна юрисдикція яких визначається в Додатку до цього Закону.

22. Додаток до Закону № 1697-VII. &?р;…&?і; Перелік і територіальна юрисдикція місцевих та військових прокуратур: Житомирська область: Житомирська місцева прокуратура: місто Житомир Житомирський район &? ;…&?т;

23. Абзац 3 пункту 1 розділу ХІІ Закону № 1697-VII. Цей Закон набирає чинності з 15 липня 2015 року, крім: статті 12 та Додатка до цього Закону щодо переліку та територіальної юрисдикції місцевих прокуратур, які набирають чинності з 15 грудня 2015 року.

24. Пункт 11 Розділу ХІІІ Закону № 1697-VII. До утворення місцевих прокуратур їх повноваження здійснюють міські, районні, міжрайонні, районні у містах прокуратури. На зазначений період за прокурорами та керівниками цих прокуратур зберігається відповідний правовий статус, який вони мали до набрання чинності цим Законом, при реалізації функцій прокуратури.

25. Підпункт "в" пункту 51 Розділу ХІІІ Закону № 1697-VII. До набрання чинності положеннями, передбаченими абзацом третім пункту 1 розділу ХІІ "Прикінцеві положення" цього Закону: прокурорами місцевих прокуратур призначаються: прокурори, які на день набрання чинності цим Законом працюють у міських, районних, міжрайонних, районних у містах прокуратурах, - за умови успішного проходження ними тестування. Проведення тестування, стажування здійснюється в порядку, затвердженому Генеральним прокурором України.

26. Пункт 9 частини 1 статті 51 Закону № 1697-VII. Прокурор звільняється з посади у разі: ліквідації чи реорганізації органу прокуратури, в якому прокурор обіймає посаду, або в разі скорочення кількості прокурорів органу прокуратури.

27. Умови і процедуру проведення тестування на посади прокурорів місцевих прокуратур визначає Порядок проведення тестування для зайняття посади прокурора, затверджений наказом Генеральної прокуратури України від 20.07.2015 №98 (далі - Порядок № 98).

28. Пункт 1.2. Порядку № 98. На посади прокурорів місцевих прокуратур призначаються особи за результатами успішного проходження ними тестування.

29. Пункт 1.4. Порядку № 98. Прокурори та стажисти на посадах прокурорів, які на день набрання чинності Законом України "Про прокуратуру" працюють у міських, районних, міжрайонних, районних у містах прокуратурах, претендують на зайняття посади прокурора місцевої прокуратури, яка утворюється шляхом реорганізації прокуратури районного рівня, в якій вони працюють. Прокурори та стажисти на посадах прокурорів, які працюють у прокуратурах міст з районним поділом, претендують на зайняття посади прокурора місцевої прокуратури в одній з місцевих прокуратур, що утворюються в межах відповідного міста.

30. Пункт 5.2. Порядку № 98. Працівник, який на день набрання чинності Законом України "Про прокуратуру" працює в міській, районній, міжрайонній, районній у місті прокуратурі, подає заяву за формою, наведеною у додатку 3 цього Порядку, для участі в тестуванні на посаду прокурора тієї місцевої прокуратури, яка буде сформована шляхом реорганізації прокуратури районного рівня, в якій він працює.

31. Пункт 9.5 Порядку № 98. Керівник регіональної прокуратури після отримання рейтингового списку кандидатів на посади прокурорів конкретної місцевої прокуратури та рапорту працівника прокуратури (заяви для тих, хто не працює у прокуратурі), який успішно пройшов тестування, видає наказ про його призначення на посаду, враховуючи підсумковий бал кандидата (від вищого до нижчого) та кількість штатних одиниць у відповідній місцевій прокуратурі.

32. Пункт 1 частини 1 статті 40 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України). Трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках: змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

33. Частина 2 статті 40 КЗпП України. Звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

34. Частина 1 статті 42 КЗпП України: При скороченні чисельності чи штату працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці.

35. Частина 1-3 статті 492 КЗпП України. Про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством. Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно.

36. Стаття 222 КЗпП України. Особливості розгляду трудових спорів суддів, прокурорсько-слідчих працівників, а також працівників навчальних, наукових та інших установ прокуратури, які мають класні чини, встановлюється законодавством.

V. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

37. Суд касаційної інстанції наголошує на тому, що перевірка законності судових рішень судів першої та апеляційної інстанції, згідно зі статтею 341 КАС України, здійснюється виключно у частині застосування норм матеріального та процесуального права.

Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

38. Вирішуючи питання про обґрунтованість поданої касаційної скарги, Верховний Суд виходить з наступного.

39. Враховуючи норми статті 222 Кодексу законів про працю України, а також відповідно до позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові по справі №21-8а15 від 17 лютого 2015 року, Суд зауважує, що, за загальним правилом, пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини або коли про це йдеться у спеціальному законі. Суд зауважує, що в даних спірних правовідносинах спеціальним законом вважається Закон № 1697-VII. Відтак, пріоритетними нормами щодо підстав, порядку та процедури призначення і звільнення осіб, на яких поширюється дія Закону № 1697-VII, будуть саме норми даного Закону. Норми Кодексу законів про працю України будуть застосовуватися лише в тій частині, що не охоплена нормами Закону №1697-VII.

40. Аналізуючи статтю 7 Закону № 1697-VII, Суд зазначає, що даною нормою змінено систему органів прокуратури, зокрема, запроваджено створення місцевих прокуратур.

41. Наказом Генерального прокурора України від 23 вересня 2015 року №78ш на виконання вимог статей 7, 12 та пункту 1 розділу XII «Прикінцеві положення» Закону України №1697-УІІ, відповідно до статей 9, 14 та підпункту 6 пункту 5-1 розділу XIII «Перехідні положення» вказаного Закону та Переліку і територіальної юрисдикції місцевих та військових прокуратур, визначених у додатку до цього Закону, у зв'язку з утворенням з 15 грудня 2015 року місцевих прокуратур та припиненням діяльності шляхом реорганізації міських, районних, районних у містах та міжрайонних прокуратур зі структури та штатного розпису прокуратури Житомирської області виключено штатний розпис прокуратури м.Житомира і прокуратури Житомирського району та включено штатні розписи Житомирської місцевої прокуратури у кількості 56,5 одиниць посад, у тому числі 52 посади прокурорів з яких 4 адміністративні: керівник місцевої прокуратури, його перший заступник та два заступники.

42. Вакантні посади прокурорів Житомирської місцевої прокуратури заповнювались відповідно до п. 9.5 Порядку № 98. Тобто, передумовою обіймання даних посад слугувало успішне проходження кандидатами тестування та зайняття у підсумковому рейтинговому списку не нижче 52 місця.

43. Як вбачається з матеріалів справи, позивач, пройшовши етап тестування, зайняла 53 місце у підсумованому рейтинговому списку, що, зважаючи на норми пп."в" п. 51 Розділу ХІІІ Закону № 1697-VII, унеможливило обіймання нею посади прокурора у новоутвореній Житомирській місцевій прокуратурі та слугувало підставою звільнення позивача з посади, у відповідності до п. 9 ч. 1 ст. 51 Закону №1697-VII.

44. Таким чином, Суд, враховуючи викладене, вважає, що суди попередніх інстанцій дійшли помилкового висновку про протиправність звільнення позивача та відсутність підстав для її звільнення.

45. Суд також вважає необґрунтованою позицію судів першої та апеляційної інстанцій в частині необхідності пропозиції вакантних посад позивачу, з огляду на наступне.

46. Приписами статті 492 КЗпП України передбачено, що пропозиція вакантних посад роботодавцем у разі звільнення працівника у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці можлива, коли ці посади стосуються тієї ж професії чи спеціальності, якими в спірних правовідносинах є посади прокурорів. Проте, нормами спеціального законодавства - Закону № 1697-VII зазначено, що обіймання даних посад здійснюється на конкурсній основі, шляхом успішного проходження тестування та з врахуванням кількості штатних одиниць у відповідній місцевій прокуратурі.

47. Відтак, вакантні посади ОСОБА_2 не пропонувалися, оскільки в Житомирській місцевій прокуратурі, на роботу в якій претендувала позивач, вакантних посад прокурорів не існувало, у зв'язку з тим, що вони заповнювалися у відповідності до Порядку проведення тестування для зайняття посади прокурора місцевої прокуратури згідно рейтингового списку.

48. З огляду на викладене, Суд вважає, що суди першої та апеляційної інстанцій дійшли помилкового висновку щодо задоволення позовних вимог ОСОБА_2 та її поновлення на посаді прокурора Прокуратури м. Житомира Прокуратури Житомирської області.

49. Крім того, Суд зазначає, що враховуючи правомірність звільнення ОСОБА_2 із займаної з посади, позовні вимоги про стягнення заробітної плати за весь час вимушеного прогулу, зарахування до стажу роботи в органах прокуратури період вимушеного прогулу є похідними та задоволенню не підлягають.

50. Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 349 Кодексу адміністративного судочинства Українисуд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення, не передаючи справи на новий розгляд.

51. Відповідно до частин 1, 3 статті 351 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення або зміни рішення у відповідній частині є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

52. Розглянувши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи, проаналізувавши правильність застосування судами норм матеріального права, колегія суддів вважає, що судами попередніх інстанцій неправильно застосовано норми матеріального права, що призвело до помилкового висновку про протиправність звільнення позивача із займаної посади.

53. Керуючись статтями 341, 344, 349, 351, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду

п о с т а н о в и в :

1. Касаційну скаргу Прокуратури Житомирської області - задовольнити.

2. Постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 16 червня 2016 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 26 липня 2016 року - скасувати.

3. Прийняти нову постанову. В задоволенні позову ОСОБА_2 до Прокуратури Житомирської області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, зарахування до стажу роботи в органах прокуратури період вимушеного прогулу, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Т. Г. Стрелець

Судді О. В. Білоус

І. Л. Желтобрюх