Справа № 805/4879/18-а
Суддя: Голуб В.А.
Дата ухвалення: 2018-10-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 жовтня 2018 р. Справа№805/4879/18-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Голуб В.А.,

при секретарі Прокопчук Я.М.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2 соціального захисту населення Маріупольської міської ради - ОСОБА_3,

розглянувши у судовому засіданні в режимі відеоконференції матеріали адміністративної справи за позовом ОСОБА_4 до Управління соціального захисту населення Центрального району Маріупольської міської ради, ОСОБА_2 соціального захисту населення Маріупольської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення від 05.09.2017 року,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернулась до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Управління соціального захисту населення Центрального району Маріупольської міської ради, ОСОБА_2 соціального захисту населення Маріупольської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення від 05.09.2017 року.

В обґрунтування позовних вимог, позивачем зазначено, що Управлінням соціального захисту населення Центрального району Маріупольської міської ради протиправно винесено рішення від 05.09.2017 року, з огляду на наступне. Так в оскаржуваному рішенні підставою для відмови зазначено, що ОСОБА_4 не має право на адресну допомогу, через те, що її чоловік на праві 1/3 частки приватної власності, володіє квартирою, розташованою в м. Маріуполі Донецької області. Однак, в ході розгляду цивільної справи № 263/15242/17 Жовтневим районним судом м. Маріуполя Донецької області було зясовано, що грошові кошти адресної допомоги набуті ОСОБА_4 на законних підставах, а тому у задоволенні позову Управління соціального захисту населення Центрального району Маріупольської міської ради - відмовлено. Поряд з цим, у рішенні по вказаній справі зазначено, що оскільки квартира розташована на території проведення АТО, її наявність не є підставою для відмови у призначенні адресної допомоги. Водночас, у судовому засіданні представник позивача зазначив, що ОСОБА_4 на даний час не проживає разом із чоловіком, а тому в розумінні положень Сімейного кодексу України вони не є сімєю.

В матеріалах справи наявний відзив ОСОБА_2 соціального захисту населення Маріупольської міської ради на позовну заяву, відповідно до якого відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог, з огляду на те, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 року № 505 «Про надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг», якою затверджено Порядок надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг (далі - Порядок № 505), позивачу була призначена щомісячна адресна допомога. Відповідно до п. 6 Порядку № 505, грошова допомога не призначається, у разі коли будь-хто з членів сім'ї має у власності житлове приміщення, розташоване в регіонах інших ніж тимчасово окупована територія України, районах проведення антитерористичної операції, та населених пунктах, що розташовані на лінії зіткнення. Чоловік позивача має у власності житлове приміщення, розташоване в регіонах інших ніж тимчасово окупована територія України, районах проведення антитерористичної операції, та населених пунктах, що розташовані на лінії зіткнення. На підставі зазначеного, на думку представника відповідача, позивач не має права на отримання допомоги. Також представник відповідача зазначає, що м. Маріуполь не відносяться до території проведення АТО, відповідно до переліку, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення» від 07.11.2014 року № 1085-р, яким має користуватись Управління соціального захисту населення.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 25.06.2018 року клопотання представника позивача про відстрочення сплати судового збору,- задоволено. Відстрочено ОСОБА_4 сплату судового збору до ухвалення рішення по справі. Прийнято до розгляду позовну заяву ОСОБА_4 до Управління соціального захисту населення Центрального району Маріупольської міської ради, ОСОБА_2 соціального захисту населення Маріупольської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення від 05.09.2017 року та відкрито провадження по справі № 805/4879/18-а. Призначено підготовче засідання по адміністративній справі № 805/4879/18-а за правилами загального позовного провадження на 15 годину 30 хвилин 25 липня 2018 року.

Ухвалами суду від 25.07.2018 року клопотання представника позивача про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду,- задоволено. Визнано поважними причини пропуску строку звернення до адміністративного суду та поновлено пропущений строк. Витребувано в Управління соціального захисту населення Центрального району Маріупольської міської ради копію заяви ОСОБА_4 від 14.08.2017 року та копію рішення від 05.09.2017 року №618192, засвідчені відповідно до вимог чинного законодавства. Оголошено перерву у підготовчому засіданні по адміністративній справі до 14-00 год. 09.08.2018 року.

Ухвалою суду від 09.08.2018 року витребувано у ОСОБА_2 соціального захисту населення Маріупольської міської ради копію заяви ОСОБА_4 від 14.08.2017 року, копії матеріалів, на підставі яких було прийнято рішення від 05.09.2017 року № 618192 та копію рішення від 05.09.2017 року № 618192, а також положення про ОСОБА_2 соціального захисту населення Маріупольської міської ради, засвідчені відповідно до вимог чинного законодавства. Оголошено перерву у підготовчому засіданні по адміністративній справі до 13-00 год. 18.09.2018 року.

Ухвалою суду від 10.08.2018 року продовжено строк підготовчого провадження по адміністративній справі, - на тридцять днів з ініціативи суду.

Ухвалою суду від 18.09.2018 року закрито підготовче провадження по адміністративній справі та призначено судовий розгляд справи по суті на 10 годину 00 хвилин 11.10.2018 року.

У судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги, а представник ОСОБА_2 соціального захисту населення Маріупольської міської ради заперечував проти їх задоволення.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Позивач - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується копією її паспорта громадянина України серії ВК № 675601 (а.с.14-15).

Згідно довідок про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи фактичним місцем проживання ОСОБА_4 та її синів ОСОБА_5, ОСОБА_6 (а.с.18, 20) є: 87525, АДРЕСА_1 (а.с.17,19,21).

14.08.2017 року позивач звернувся до Управління соціального захисту населення Центрального району Маріупольської міської ради із заявою про продовження виплати адресної допомоги (а.с.106).

Відповідно до витягу з протоколу комісії з призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам № 31 від 23.08.2017 року та акту обстеження матеріально- побутових умов № 35924 від 18.08.2017 року ОСОБА_4 та її сини дійсно проживають за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.111-112).

Проте, рішенням Управління соціального захисту населення Центрального району Маріупольської міської ради від 05.09.2017 року, з посиланням на п. 6 Постанови Кабінету Міністрів України № 505 позивачеві відмовлено у призначенні адресної допомоги через те, що ОСОБА_7 (чоловік позивача) володіє на праві власності нерухомим майном , а саме 1/3 квартири за адресою: АДРЕСА_2. Також прийнято рішення стягнути надмірно виплачені кошти (а.с.113).

Управління соціального захисту населення Центрального району Маріупольської міської ради звернулось до Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області з позовом про стягнення надмірно виплачених коштів з ОСОБА_4 Однак, зі змісту рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області по цивільній справі № 263/15242/17 вбачається, що вищевказані кошти адресної допомоги набуті ОСОБА_4 на законних підставах, а тому у задоволенні позову Управління соціального захисту населення Центрального району Маріупольської міської ради, - відмовлено. Поряд з цим, у рішенні по вказаній справі зазначено, що оскільки квартира розташована на території проведення АТО, її наявність не є підставою для відмови у призначенні адресної допомоги (а.с.22-23).

Вважаючи рішення Управління соціального захисту населення Центрального району Маріупольської міської ради від 05.09.2017 року протиправним, позивач звернувся до суду з позовом.

Проаналізувавши встановлені обставини справи та норми законодавства України, яке регулює спірні правовідносини, суд вважає позовну заяву такою, що не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 та 2 статті 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» 20 жовтня 2014 року № 1706-VII (далі - Закон № 1706-VII), внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру. Адресою покинутого місця проживання внутрішньо переміщеної особи в розумінні цього Закону визнається адреса місця проживання особи на момент виникнення обставин, зазначених у частині першій цієї статті.

Відповідно до частини 1 та 2 статті 4 Закону № 1706-VII факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону. Кожна дитина, у тому числі яка прибула без супроводження батьків, інших законних представників, отримує довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. Підставою для взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є проживання на території, де виникли обставини, зазначені в статті 1 цього Закону, на момент їх виникнення.

З аналізу зазначеної норми вбачається, що статус внутрішньо переміщеної особи підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Механізм надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України, районів проведення антитерористичної операції та населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, (далі - грошова допомога) визначений Порядком № 505 (пункт 1).

Відповідно до пункту 2 Порядку № 505 (у редакції, що діяла до 03.06.2017 року), грошова допомога надається громадянам України, іноземцям та особам без громадянства, які постійно проживають на території України і переміщуються з тимчасово окупованої території України, районів проведення антитерористичної операції та населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, або змушені були покинути своє постійне місце проживання в населених пунктах, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, і перемістилися в населені пункти, на території яких органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі (далі - особа, яка переміщується), а також стоять на обліку в структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, структурних підрозділах з питань соціального захисту населення виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - уповноважені органи), з дня звернення за її призначенням та виплачується по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж шість місяців.

Згідно до пункту 3 Порядку № 505 (у редакції , що діяла до 03.06.2017 року), грошова допомога особам, які переміщуються, призначається на сім'ю та виплачується одному з її членів за умови надання письмової згоди довільної форми про виплату грошової допомоги цій особі від інших членів сім'ї (далі - уповноважений представник сім'ї) у таких розмірах: для непрацездатних осіб (пенсіонери, діти) - 884 гривні на одну особу (члена сім'ї); для інвалідів - прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність; для працездатних осіб - 442 гривні на одну особу (члена сім'ї). Загальна сума допомоги на сім'ю розраховується як сума розмірів допомоги на кожного члена сім'ї та не може перевищувати 2400, 00 гривень.

Пункт 8 Порядку № 505 передбачає, що уповноважені органи, зокрема, протягом 10 днів після подання уповноваженим представником сім'ї заяви та документів, зазначених у пункті 5 цього Порядку, призначають грошову допомогу або відмовляють у її призначенні, про що надають відповідне повідомлення уповноваженому представнику сім'ї.

З аналізу вищезазначених норм вбачається, що законодавством було передбачено право позивача, як внутрішньо переміщеної особи, яка стоїть на обліку в структурних підрозділах з питань соціального захисту населення, отримувати грошову допомогу на себе та членів сімї.

Згідно пункту 6 Порядку № 505 (у редакції, що діяла до 03.06.2017 року), грошова допомога не призначається у разі, коли: будь-хто з членів сім'ї має у власності житлове приміщення, розташоване в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України, райони проведення антитерористичної операції та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення; будь-хто з членів сім'ї має на депозитному банківському рахунку кошти у сумі, що перевищує 10-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб.

Суд зазначає, що вищенаведеною нормою на час звернення позивача з первинною заявою щодо призначення грошової допомоги та наступними заявами щодо продовження виплати, встановлений вичерпний перелік підстав для відмови у її призначенні, зокрема, володіння будь-яким з членів родини житловим приміщенням, розташованим в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України, райони проведення антитерористичної операції та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення.

Тобто, вказана норма не передбачає, що наявність у власності житлового приміщення розташованого, зокрема, в районі проведення антитерористичної операції, є підставою для відмови у призначенні допомоги.

Наказом Антитерористичного центру при Службі безпеки України від 7 жовтня 2014 року № 33/6/а визначено такі райони проведення антитерористичної операції та терміни її проведення: Донецька і Луганська області - з 07 квітня 2014 року; Харківська область - з 07 квітня 2014 року до 14 вересня 2014 року.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 року № 1275-р затверджено Перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. До вказаного переліку включено м. Маріуполь.

Отже, чоловік позивача має у своєму володінні житло, розташоване в районі проведення антитерористичної операції, що у відповідності до п.6 Порядку № 505, не було підставою для відмови у призначенні позивачу допомоги на час його звернення з первиною заявою.

Постановою Кабінету Міністрів України від 31 травня 2017 року № 370, яка набула чинності 03 червня 2017 року, були внесені зміни до Порядку № 505, зокрема до абзацу другого пункту 6, відповідно до якого передбачено, що грошова допомога не призначається у разі, коли будь-хто із членів сім'ї (крім сімей, до складу яких входять військовослужбовці з числа внутрішньо переміщених осіб, які захищають незалежність, суверенітет і територіальну цілісність України та беруть безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції) має у власності житлове приміщення / частину житлового приміщення, що розташоване в інших регіонах, ніж тимчасово окупована територія України, населені пункти, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення, крім житлових приміщень, які непридатні для проживання, що підтверджується відповідним актом технічного стану.

Тобто, з 03 червня 2017 року, особи, які мають у власності житлове приміщення / частину житлового приміщення, розташоване у районах проведення антитерористичної операції, в тому числі в м. Маріуполь, втратили право на призначення щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам.

Суд зазначає, що ОСОБА_4 14.08.2017 року звернулась до Управління соціального захисту населення Центрального району Маріупольської міської ради із заявою про продовження виплати адресної допомоги, отже після набранням чинності змін до Порядку № 505, а тому втратила право на її отримання.

Так, суд погоджується із доводами позивача щодо неправомірності вимоги Управління соціального захисту населення Центрального району Маріупольської міської ради повернути надмірно сплачені кошти, оскільки законодавством було передбачено право позивача, як внутрішньо переміщеної особи, яка стоїть на обліку в структурних підрозділах з питань соціального захисту населення, отримати грошову допомогу на себе та членів сімї, з дня звернення з заявою за її призначенням відповідно до приписів Порядку № 505, в редакції, яка діяла до 03.06.2017 року.

Однак, вказане питання було предметом розгляду по цивільній справі № 263/15242/17 та Жовтневим районним судом м. Маріуполя Донецької області було відмовлено у задоволенні позову Управління соціального захисту населення Центрального району Маріупольської міської ради до ОСОБА_4 про стягнення надміру сплачених грошових коштів адресної допомоги.

Суд зазначає, що відповідно до основ процесуального законодавства позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників процесу, матеріально-правовими вимогами й обставинами, що обґрунтовують звернення до суду.

Нетотожність хоча б одного зі згаданих вище чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.

Отже, питання щодо незаконності стягнення надмірно сплачених грошових коштів вже було предметом розгляду та унеможливлює повторне звернення зі стягненням Управління до суду.

Поряд з цим, доводи позивача щодо зазначення у рішенні по вказаній справі, що наявність квартири, яка розташована на території проведення АТО не є підставою для відмови у призначенні адресної допомоги, суд не приймає до уваги, оскільки правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обовязковою для суду (ч.7 ст. 78 Кодексу адміністративного судочинства України (далі-КАС України)).

Стосовно посилання представника позивача щодо того, що ОСОБА_4 на даний час не проживає разом із чоловіком, а тому в розумінні положень Сімейного кодексу України вони не є сімєю, суд також не приймає до уваги, через те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Позивачем та його представником не надано жодного доказу на підтвердження вказаного факту.

Окрім цього, суд звертає увагу, що ОСОБА_4 з дітьми проживає саме в тій квартирі, частина якої належить її чоловіку на праві приватної власності.

З огляду на вищезазначене, позовні вимоги ОСОБА_4 до Управління соціального захисту населення Центрального району Маріупольської міської ради, ОСОБА_2 соціального захисту населення Маріупольської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення від 05.09.2017 року, не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 3 ст. 243 КАС України у виняткових випадках залежно від складності справи складення рішення, постанови у повному обсязі може бути відкладено на строк не більш як десять, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - п'ять днів з дня закінчення розгляду справи.

На підставі вищевикладеного та керуючись статтями 2-15, 19-21, 72-79, 90, 94, 122, 123, 132, 159-161, 164, 192-194, 224-228, 241-247, 253-263, 293-295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_1, 87525, АДРЕСА_3) до Управління соціального захисту населення Центрального району Маріупольської міської ради (, пр. Металургів, 35, м. Маріуполь, Донецька область, 87500), ОСОБА_2 соціального захисту населення Маріупольської міської ради (, пр. Миру, 70, м. Маріуполь, Донецька область, 87500) про визнання протиправним та скасування рішення від 05.09.2017 року, - відмовити в повному обсязі.

Повний текст рішення складено 22.10.2018 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Голуб В.А.