Справа № 243/9210/18
Суддя: Сидоренко І. О.
Дата ухвалення: 2018-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 жовтня 2018 року Словянський міськрайонний суд Донецької області у складі:

Головуючого судді Сидоренко І.О.

при секретарі Лісняк К.В.

за участю:

позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі № 11 Словянського міськрайонного суду Донецької області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в містах Краматорськ та Словянськ Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

До Словянського міськрайонного суду Донецької області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в м. Краматорську та Словянську Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, яка обґрунтована тим, що 12 вересня 2018 року о 00 год. 20 хв. позивач, перебуваючи за кермом належного їй транспортного засобу марки HONDA ACCORD, 2004 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, рухалася містом Словянськ Донецької області по вул. Літературній у бік центральної частини міста разом із своїм чоловіком. Швидкість руху автомобіля не перевищувала 40 км на годину внаслідок незадовільного стану дорожнього покриття. За тридцять метрів до перехрестя вул. Літературної та Миру, з лівого боку у темряві на зустріч побачила чоловіка, який швидко з-за кущів побіг навперейми дороги. Коли автомобіль підїхав ближче, чоловік помахав червоним диском. Увімкнувши сигнал лівого повороту позивач зупинилася на лівому узбіччі та тільки після цього помітила за п'ятнадцять метрів від дороги перпендикулярно напрямку руху припарковано службовий автомобіль. Чоловік рекомендував не зупинятися, оскільки на чорному одязі людини з червоним диском не було світловидбиваючих елементів. Проте, позивачу впало на думку, що людина потребує допомоги та вона зупинилася. Готуючись вийти з машини, вона відстебнула ремінь безпеки, увімкнула ліхтар в салоні автомобіля та вимкнула двигун. Працівник поліції, не назвавши підстави для зупинки витребував в неї свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, посвідчення водія та страховий поліс. Поки співробітник поліції вивчав документи, її чоловік звернувся до нього з запитанням про підстави зупинки, на що співробітник поліції відповів, що раз такі розумні, вони складуть протокол за не пристебнутий ремінь. Під час цієї розмови до працівника поліції підійшов інший чоловік, який себе не назвав, взяв у працівника поліції надані документи та попрямував до автомобіля поліції, сів у нього, увімкнув ліхтар в салоні та почав щось писати. Позивачу не було запропоновано сісти в автомобіль, її чоловіка в якості свідка допитано не було. У розмові з співробітником поліції вона заперечила проти складання протоколу та в 00 год. 57 хв. зателефонувала за номером 102 та повідомила про дії працівника поліції та свої заперечення проти складання протоколу. Об 01 год. 03 хв. їй зателефонували особа, яка назвалася працівником міського відділу поліції та спитала, в чому полягають дії працівника поліції, на які вона поскаржилась на номер 102. Вона пояснила суть справи, працівник поліції запропонував приїхати на місце події для зясування обставин справи, після чого, почувши про приїзд співробітників міського відділу поліції, поспіхом їй вручили аркуш паперу, наказали розписатися за отримання протоколу та уїхали з місця події. Позивач разом з чоловіком залишилася чекати співробітників міського відділу, які приїхали через десять хвилин. Приїхавши, співробітники міського відділу пояснили, що нічого не можуть вдіяти, оскільки працівники патрульної поліції їм не підпорядковуються.

Штраф позивач сплатила не через визнання своєї провини, а у звязку з тим, що має намір виїхати за кордон та побоюється, що несплачений штраф їй завадить виїхати з країни.

Зазначає, що відповідно до ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейські не мали права в даному випадку її зупиняти.

Також, ПДР України зобовязують водія використовувати ремінь безпеки виключно під час руху транспортного засобу, проте працівником поліції позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за невикористання ременів безпеки під час зупинки транспортного засобу.

Крім того, співробітником поліції не був складений протокол про адміністративне правопорушення, не дотримані вимоги Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 року № 1395, не опитано свідка чоловіка позивача, справа про адміністративне правопорушення була розглянута без її присутності.

Просить суд скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ВР 340724 від 12 вересня 2018 року та закрити адміністративну справу.

У своєму відзиві на позов представник відповідача зазначає, що вимоги позивача є безпідставними. 12.09.2018 року у м. Словянську по вул. Літературна біля буд. № 1 приблизно о 00 год. 50 хв. водій керував транспорти засобом HONDA ACCORD, реєстраційний номер НОМЕР_1, обладнаний засобом пасивної безпеки, був не пристебнутий ременем безпеки, чим порушив п. 2.3 в ПДР України. Встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення, було прийнято рішення винести постанову у справі про адміністративне правопорушення щодо позивача. Розгляд справи почався з представлення інспектора, інспектор оголосив, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, розяснив особі, що брала участь у справі про її права та обовязки. При винесенні постанови поліцейський керувався Конституцією України, Законом України «Про Національну поліцію» КУпАП та Наказом № 1395 від 07.11.2015 «Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі». Факт вчинення адміністративного правопорушення був зафіксований на камеру поліцейського, яка відповідно до ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» була закріплена на форменому одязі поліцейського.

В задоволенні позову просить відмовити.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 свої позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, надала пояснення, аналогічні обґрунтуванню позовної заяви.

Представник відповідача ОСОБА_3, що діє на підставі довіреності від 113/41/3/04-18 від 04.01.2018 року в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову, надала пояснення, аналогічні викладеному у відзиві на позов.

Заслухавши пояснення, дослідивши матеріали справи, суд доходить до висновку, що дії поліцейського патрульної роти № 4 БПП в м. Краматорськ та Словянськ ДПП, капрала поліції ОСОБА_4Ю, по складанню Постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, є правомірними та цілком обґрунтованими виходячи з наступного.

12.09.2018 року поліцейським роти № 4 БПП в м. Краматорську та Словянську УПП в Донецькій області ДПП, капралом поліції ОСОБА_4 винесена постанова серії ВР № 340724 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 51,00 грн. за вчинення адміністративного правопорушення: «12.09.2018 року о 00 год. 50 хв. у м. Словянську по вул. Літературній біля буд. № 1 водій керував транспортним засобом обладнаним засобами пасивної безпеки, був не пристебнутий ременем безпеки, чим порушив п. 2.3 в ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 121 КУпАП».

Згідно з ч.2 ст. 19 Конституції України - органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 11 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» до повноважень поліції віднесено регулювання дорожнього руху та здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до п. 1.3 Правил дорожнього руху учасники дорожнього руху зобовязані знати та неухильно виконувати правила дорожнього руху.

Згідно з п. 2.3 в ПДР України для забезпечення дорожнього руху водій зобовязаний на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки.

Дозволяється не пристібатися особі, яка навчає водінню, якщо за кермом учень, а в населених пунктах, крім того, водіям і пасажирам з інвалідністю, фізіологічні особливості яких заважають користуватися ременями безпеки, водіям і пасажирам оперативних та спеціальних транспортних засобів і таксі.

Згідно з вимогами ст. 40 Закону України «Про національну поліцію» поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото - і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото - і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Враховуючи вищенаведені вимоги ст. 40 Закону України «Про національну поліцію» суд приймає до уваги відеозапис з камери АН 00106 як належний та допустимий доказ при розгляді даної справи в розумінні ст.ст. 73-74 КАС України.

Як видно з дослідженого в судовому засіданні відеозапису з камери поліцейського, позивач зупинилася на вимогу поліцейського та не була пристебнута ременем безпеки.

Таким чином, даним відеозаписом спростовується ствердження позивача про те, що вона відстебнула ремінь безпеки вже після зупинки транспортного засобу.

Виходячи з наведеного, суд доходить до висновку, що та обставина, що ОСОБА_1 12.09.20018 року о 00 год. 50 хв. керувала транспортним засобом не пристебнувшись ременем безпеки, знайшла своє підтвердження в судовому засіданні.

Посилання позивача на безпідставність зупинки транспортного засобу суд до уваги не приймає, оскільки згідно з вимогами ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засобу, в тому числі, й у випадку, якщо водій порушив Правила дорожнього руху, а ствердження позивача про те, що в нічний час поліцейський не міг побачити, чи використовує водій ремені безпеки, чи ні є припущенням.

Також, суд не приймає до уваги ствердження позивача щодо обовязку поліцейського скласти в даному випадку протокол, виходячи з наступного.

Статтею 222 КУпАП зазначено, що органи національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, в тому числі за ч. 5 ст. 121 КУпАП.

Статтею 258 КУпАП встановлені випадки, коли протокол про адміністративне правопорушення не складається, в тому числі, протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції.

Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі (ч. 5 ст. 258 КУпАП).

Проаналізувавши вищенаведені законодавчі положення та приймаючи до уваги обставини справи, суд доходить до висновку, що поліцейський не зобовязаний був складати протокол про адміністративне правопорушення. Посилання позивача на ту обставину, що вона оспорювала допущене нею порушення, що є підставою для обовязкового складання протоколу про адміністративне правопорушення, суд до уваги не приймає, оскільки, як вище зазначено, ч. 5 ст. 258 КУпАП передбачає обовязкове складання протоколу про адміністративне правопорушення, якщо особа оспорює допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, крім випадків, в тому числі, притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху.

Посилання позивача на порушення поліцейським вимог Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 року № 1395, суд до уваги не приймає, вважає їх такими, що не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні.

Частина 5 статті 121 КУпАП передбачає відповідальність за порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами у вигляді штрафу в розмірі трьох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

В оскаржуваній постанові поліцейським зазначено, що позивач ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення передбачене ч. 5 ст. 121 КУпАП, за що до неї було застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 51,00 грн.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що відповідач правильно кваліфікував дії ОСОБА_1 та застосував до неї стягнення, передбачене санкцією даної статті, за наявності достатніх доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, а отже, позов ОСОБА_1В задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 5, 19-21, 122, 159-164, 242, 244, 245, 371, 372 КАС України, ст.ст. 121, 251. 257, 280, 283-284 КУпАП, ст.ст. 35, 40 Закону України «Про Національну поліцію» , суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в містах Краматорськ та Словянськ Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення відмовити.

Повний текст рішення виготовлено 23 жовтня 2018 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом 30 днів з дня складення в повному обсязі до Донецького апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Слов'янський міськрайонний суд Донецької області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Слов'янського

міськрайонного суду ОСОБА_5