Справа № 1570/5494/2012
Суддя: Цховребова М. Г
Дата ухвалення: 2018-10-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 1570/5494/2012
26 жовтня 2018 року м. Одеса
Суддя Одеського окружного адміністративного суду Цховребова М.Г., розглянувши в порядку письмового провадження заяву про видачу дубліката виконавчого листа в адміністративній справі за позовом Управління пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси до Товариства з обмеженою відповідальністю «Гірничо-будівельне підприємство» про стягнення боргу в розмірі 5970,42 грн., -
До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Управління пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси до Товариства з обмеженою відповідальністю «Гірничо-будівельне підприємство» про стягнення 5970,42 грн.
- після отримання управлінням Пенсійного фонду у Приморському районі м. Одеси виконавчого листа № 1570/5494/2012 від 17.01.2013 року про стягнення з ТОВ «Гірничо-будівельне підприємство» заборгованості у сумі 5970,42 грн., його було направлено на виконання до Приморського відділу державної виконавчої служби м. Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області. Відповідно до АСВП державним виконавцем було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, керуючись п. 2 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», однак зазначена постанова разом з оригіналом виконавчого листа на адресу управління не надходила;
- на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 21.12.2016 року № 988 «Деякі питання функціонування територіальних органів Пенсійного фонду України» та наказу Пенсійного фонду України № 1 від 03.01.2017 «Про заходи щодо виконання постанови Кабінету Міністрів України від 21.12.2016 року № 988 31.03.2017 року відбулася реорганізація управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси шляхом злиття з управлінням Пенсійного фонду України в Київському районі м. Одеса в Центральне обєднане управління Пенсійного фонду України в м. Одесі;
- відповідно до Передавального акту від 31.03.2017 року Центральне обєднане управління Пенсійного фонду України в м. Одесі є правонаступником всіх прав та обов'язків припиненого управління Пенсійного фонду України в Приморському районі. Згідно п. 2.2. Передавального акту до Центрального обєднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі передаються залишки по виконавчим документам, які підлягають примусовому стягненню;
До заяви про видачу дубліката виконавчого листа додано, копії:
- Передавального акту, затвердженого Головою правління Пенсійного фонду України ОСОБА_1;
Відповідно до пп. 18.4 п. 18 ч. 1 розділу VII Перехідних положень КАС України, до дня початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів: у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для предявлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви. За видачу стягувачу дубліката виконавчого документа справляється судовий збір у розмірі 0,03 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Ухвала про видачу чи відмову у видачі дубліката виконавчого документа може бути оскаржена в апеляційному та касаційному порядку.
Судом встановлено, по-перше, що виконавчий лист № 1570/5494/2012, надісланий Одеським окружним адміністративним судом 17.01.2013 року, отриманий Управлінням пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси 22.01.2013 року. (а.с.38, 39)
Згідно постанови Одеського окружного адміністративного суду від 26 жовтня 2012 року позивачем у справі № 1570/5494/2012 є Управління пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси.
Жодних інших матеріалів-документів, в тому числі повязаних з виконанням судового рішення у справі, матеріали адміністративної справи № 1570/5494/2012 не містять.
Відповідно, стягувачем за виконавчим документом у справі № 1570/5494/2012 є Управління пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси.
Проте, заяву про видачу дублікату виконавчого листа подано Центральним обєднаним управління Пенсійного фонду України в м. Одесі.
Згідно постанови Кабінету Міністрів України від 21.12.2016 року № 988 «Деякі питання функціонування територіальних органів Пенсійного фонду України» управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси реорганізовано шляхом злиття з управлінням Пенсійного фонду України у Київському районі м. Одеси та утворення Центрального обєднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі.
Відповідно до ч. 1 ст. 379 КАС України, у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.
Проте суду не надано жодних доказів щодо заміни сторони виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 1570/5494/2012 Управління пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси її правонаступником Центральним обєднаним управління Пенсійного фонду України в м. Одесі.
Крім того, суд додатково зазначає, що постанова Кабінету Міністрів України від 21.12.2016 року № 988 «Деякі питання функціонування територіальних органів Пенсійного фонду України» та передавальний акт, на які посилається Центральне обєднане управління Пенсійного фонду України в м. Одесі у поданій заяві, не є доказами заміни сторони виконавчого провадження її правонаступником, а є лише підставами для звернення до суду з заявою про заміну сторони виконавчого провадження.
По-друге, Центральним обєднаним управління Пенсійного фонду України в м. Одесі не надано жодного доказу, що заяву про видачу дубліката виконаного листа подано до закінчення строку, встановленого для предявлення виконавчого документа до виконання.
По-третє, згідно пп. 18.4 п. 18 ч. 1 розділу VII Перехідних положень, КАС України, зокрема, за видачу стягувачу дубліката виконавчого документа справляється судовий збір у розмірі 0,03 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» від 07.12.2017 року № 2246-VIII, з 1 січня 2018 року встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб на місяць у розмірі 1762,00 гривень.
Відповідно, належна сума судового збору за цією заявою складає: 52,86 грн. (1762,00х0,03=52,86 грн.),
Заявником до заяви про видачу дублікату виконаного листа не додано документ про сплату судового збору.
В прохальній частині заяви заявник просить, зокрема, звільнити його від сплати судового збору, з тих підстав, по суті, що виходячи з системного аналізу ст.ст. 55, 129 Конституції України, судові витрати не повинні бути перешкодою для доступу до суду всіх осіб незалежно від їх майнового стану, що відповідає гарантуванню принципу рівності. Бюджет Пенсійного фонду України на 2018 рік затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 11 січня 2018 року № 8. Управління Фонду не має можливості сплатити судовий збір у зв'язку з відсутністю коштів, призначених на цю мету. Пенсійний фонд України, як центральний орган виконавчої влади, та його органи зобов'язаний викопувати покладені на них повноваження в тому числі щодо захисту інтересів держави в сфері пенсійного забезпечення. Заявник також зазначає, що при розгляді справи необхідно врахувати обставини, що незаконне витрачання коштів Пенсійного фонду України тягне за собою дефіцит бюджету Пенсійного фонду, що породжує соціальну напругу у суспільстві і може сприяти невиконанню державою своїх функцій по соціальному забезпеченню громадян.
Проте, за правилами частини другої статті 132 КАС України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюється законом.
Так, вичерпний перелік осіб, які звільняються від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях, встановлений ст. 5 ЗУ № 3674-VI.
Заявник до даного переліку осіб станом на дату подання позову не включений.
Відповідно до ч. 1 ст. 8 ЗУ № 3674-VI враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:
1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або
а) військовослужбовці;
б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів;
в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю;
г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сімї;
ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або
3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоровю.
Згідно ч. 2 ст. 8 ЗУ № 3674-VI суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.
З указаного вбачається, що заявник не є суб'єктом, на якого розповсюджується дія законодавства щодо зменшення розміру судового збору, звільнення від його сплати, відстрочення або розстрочення його сплати.
Враховуючи та на підставі наведеного, суд дійшов висновку, що клопотання заявника про звільнення від сплати судового збору є необґрунтованим, не доведеним та законодавчо безпідставним, відповідно таким, що не підлягає задоволенню.
Крім того, згідно Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 5 лютого 2016 року, з посиланням на Постанову Пленуму Вищого адміністративного суду України № 2 від 23 січня 2015 року, обмежене фінансування бюджетної установи не є підставою для її звільнення від сплати судового збору, не є вказані аргументи і підставою для відстрочення його сплати.
Також, згідно ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) та усталеної практики Європейського суду з прав людини, права, гарантовані ст. 6 Конвенції, в т.ч. право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати легітимним обмеженням.
У випадку, коли доступ особи до суду обмежується або законом, або фактично таке обмеження не суперечить п. 1 ст. 6 Конвенції, якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використовуваними засобами та метою, яка має бути досягнута. (див. рішення «Ашингдейн проти Сполученого Королівства» Ashingdane v. the United Kingdom) від 28 травня 1985 року, п. 57, серія А, № 93).
В даному випадку доступ особи до суду обмежується законом.
Керуючись ст.ст. 243, 248, 256, 294, 295, пп. 18.4 п. 18 ч. 1 Розділу VII Перехідних положень КАС України, суд -
Ухвала може бути оскаржена в порядку, передбаченому п. 15.5 ч. 1 Розділу VІІ Перехідних положень КАС України, та у строк, встановлений ст. 295 КАС України.

Ухвала набирає законної сили в порядку ст. 256 КАС України.

Суддя М.Г. Цховребова