Справа № 813/3048/18
Суддя: Гавдик Зіновій Володимирович
Дата ухвалення: 2018-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №813/3048/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2018 року м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд, головуючий суддя Гавдик З.В., секретар судового засідання Курпіта П.І., розглянувши в судовому засіданні адміністративну справу за

позовом Львівського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів, представник ОСОБА_1
до Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Західенерго», представник ОСОБА_2
про про стягнення боргу,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач Львівське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів звернулося до Львівського окружного адміністративного суду із вищевказаним адміністративним позовом, в якому просило стягнути з Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Західенерго» борг в сумі 1804903,85 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідно до положень статті 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» для відповідача у 2017 році встановлено певний норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів, який ним не виконано. Враховуючи виявлені порушення відповідач, згідно з статтею 20 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» зобов'язаний сплатити на користь Львівського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції за незабезпечення встановленого нормативу робочих місць, призначених для працевлаштування інвалідів у сумі 1742185,25 грн. Сума пені за порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій за період з 16.04.2018 року по 14.06.2018 року включно (60 днів) складає 62718,60 грн. Загальний розмір заборгованості відповідача перед фондом станом на 14.06.2018 року становить 1804903,85 грн.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив задоволити в повному обсязі.

Позиція відповідача викладена у відзиві на позовну заяву, в якому відповідач заперечив проти позову з підстав, що відповідно до наказу № 18220-К від 23.12.2016 року, штатного розкладу на 2017 рік на АТ «ДТЕК ЗАХІДЕНЕРГО» створено робочі місця для працевлаштування осіб з інвалідністю. У 2017 році відповідач щомісяця направляв до центрів зайнятості звітність за формою 3-ПН, де зазначав про наявність вільних робочих місць для працевлаштування інвалідів. Центри зайнятості повинні обліковувати такі вакансії до заповнення або відкликання. На підприємстві в 2017 році працювало 186 інвалідів, а 43 робочих місць для працевлаштування інвалідів залишилися вільними, про інформувалися центри зайнятості шляхом направлення їм відповідних звітів 3-ПН та інформаційних листів. Таким, чином відповідачем створено 229 робочих місць для працевлаштування інвалідів при нормативі 199, що більше на 30 місць. Відповідач вважає, що норматив по створенню робочих місць для працевлаштування інвалідів саме в кількості 4% середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, не є безумовною підставою для застосування адміністративно-господарських санкцій.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив, просив в задоволенні позову відмовити повністю.

Представником позивача 13.08.2018 року через канцелярію суду подано відповідь на відзив, в якому зазначає, що більшість заявлених вакансій відноситься до роботи зі шкідливими умовами праці. Згідно зі звітом про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2017 рік, поданий відповідачем середньооблікова кількість штатних працівників за 2017 рік становить 4963 особи. Зважаючи на це, виглядає сумнівним, чому відповідач не створив вакансії для працевлаштування осіб з інвалідністю з нормальними або оптимальними умовами праці.

Відповідачем 27.08.2018 року через канцелярію суду подано заперечення на відповідь на відзив позивача, в якому відповідач зазначив, що АТ «ДТЕК ЗАХІДЕНЕРГО» є промисловим підприємством енергетики. Тому, створення робочих місць обумовлено саме специфікою господарської діяльності підприємства відповідача та відповідає відповідним потребам у виробництві. Повязані з цим сумніви позивача не ґрунтуються на діючих положеннях законодавства та носять субєктивний характер.

Згідно п. 3 ч. 3 ст. 246 КАС України, суд зазначає, що ухвалою від 17.07.2018 року у даній справі відкрито провадження в адміністративній справі.

Безпосередньо, всебічно, повно та об'єктивно дослідивши наявні у справі докази, давши їм оцінку, суд встановив:

Згідно зі звітом позивача форми № 10-ПІ про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2017 рік - середньооблікова кількість штатних працівників облікового складу на підприємстві становить 4963 осіб, з них інвалідів 186 осіб. Норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів в 2017 році для підприємства становив 199 осіб.

Позивачем виявлено, що встановлений норматив робочих місць для інвалідів на 2017 рік АТ «ДТЕК ЗАХІДЕНЕРГО» не виконано.

На підставі встановлених порушень АТ «ДТЕК ЗАХІДЕНЕРГО» визначено суму адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів у 2017 році.

Зміст спірних правовідносин полягає в тому, що на думку позивача внаслідок порушення законодавства про зайнятість та працевлаштування осіб з інвалідністю, виникла заборгованість перед позивачем яка самостійно відповідачем не сплачена.

Судом встановлено, що згідно копій звітів форми № 3-ПН, які подавалися відповідачем до центру зайнятості, встановлено, що АТ «ДТЕК ЗАХІДЕНЕРГО» створено вакансії для працевлаштування інвалідів та що на запропоновані вакантні посади можливе працевлаштування інваліда. Таким, чином відповідачем створено 229 робочих місць для працевлаштування інвалідів при нормативі 199, що більше на 30 місць.

АТ «ДТЕК ЗАХІДЕНЕРГО» протягом 2017 року до Львівського міського центру зайнятості, Ладижинського центру зайнятості, Кам'янка-Бузького районного центру зайнятості та Галицького районного центру зайнятості в порядку, визначеному Постановою Кабінету Міністрів України від 31.01.2007 року №70, якою затверджено «Порядок подання підприємствами, установами, організаціями та фізичними особами, що використовують найману працю, звітів про зайнятість і працевлаштування інвалідів та інформації, необхідної для організації їх працевлаштування», щомісяця подавались звіти форми №3-ПН, якими відповідач інформував центри зайнятості про наявність вільних вакансій для працевлаштування інвалідів до ВП «Добротвірська ТЕС», ВП «Ладжинська ТЕС», ВП «Бурштинська ТЕС» та ВП «Галременерго».

Крім того, відповідач неодноразово у 2017 році звертався з листами про працевлаштування інвалідів до Львівського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів, Івано-Франківського обласного відділення фонду соціального захисту інвалідів, Львівського міського центру зайнятості, Кам'янка-Бузького районного центру зайнятості та Галицького районного центру зайнятості.

Оскільки при поданні звітів до центру зайнятості відповідач зазначав про наявні для інваліда вакансії, то на нього не може покладатись відповідальність за не направлення уповноваженим органом інваліда.

Судом не враховуються обґрунтування позовних вимог, оскільки відповідачем вжито усіх можливих заходів для працевлаштування інвалідів відповідно до встановленого статтею 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» нормативу робочих місць, тому немає підстав для застосування до нього адміністративно-господарських санкцій за порушення нормативу щодо працевлаштування інвалідів.

З цих же підстав судом враховуються заперечення представника відповідача, зазначені у відзиві на позовну заяву, оскільки відповідачем було вжито всі заходи по створенню робочих місць для працевлаштування інвалідів відповідно до встановленого нормативу про що він інформував центр зайнятості про наявність вільних робочих місць (вакантних посад), разом з тим, центром зайнятості інваліди до відповідача не спрямовувалися, безпосередньо до роботодавця з питань працевлаштування не зверталися, будь-яких зауважень до створеного робочого місця центром зайнятості не зазначалось.

Норми права, які застосував суд, наступні:

Згідно із до ст. 18 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні», підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов'язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування осіб з інвалідністю, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування осіб з інвалідністю, і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування осіб з інвалідністю у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно з ст. 18-1 цього ж Закону, Державна служба зайнятості здійснює пошук підходящої роботи відповідно до рекомендацій МСЕК, наявних у особи з інвалідністю кваліфікації та знань, з урахуванням її побажань.

Згідно з ч. 1 ст. 19 цього ж Закону, для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця.

Підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно розраховують кількість робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю відповідно до нормативу, встановленого частиною першою цієї статті, і забезпечують працевлаштування осіб з інвалідністю. При розрахунках кількість робочих місць округлюється до цілого значення.

Виконанням нормативу робочих місць у кількості, визначеній згідно з частиною першою цієї статті, вважається працевлаштування підприємством, установою, організацією, у тому числі підприємством, організацією громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичною особою, яка використовує найману працю, осіб з інвалідністю, для яких це місце роботи є основним.

Згідно ст. 20 цього ж Закону, передбачено, що підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих осіб з інвалідністю менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі на підприємстві, в організації громадських організацій осіб з інвалідністю, у фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування особи з інвалідністю і не зайняте особою з інвалідністю. Для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичних осіб, де працює від 8 до 15 осіб, розмір адміністративно-господарських санкцій за робоче місце, призначене для працевлаштування особи з інвалідністю і не зайняте особою з інвалідністю, визначається в розмірі половини середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі на підприємстві, в організації громадських організацій осіб з інвалідністю, у фізичної особи, яка використовує найману працю. Положення цієї частини не поширюється на підприємства, установи і організації, що повністю утримуються за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів.

Порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій тягне за собою нарахування пені. Пеня обчислюється виходячи з 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, що діяла на момент сплати, нарахованої на повну суму недоїмки за весь її строк.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 293, 295, підп. 15.5. п.15. Перехідних положень КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Львівського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів (, м. Львів, пл. Маланюка, 6) до Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Західенерго» (, м. Львів, вул. Козельницька, 15) про стягнення боргу відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене за правилами, встановленими ст. 295 -297 Кодексу адміністративного судочинства України відповідно, з урахуванням положень підп.15.5 п.15 розд. VII «Перехідні положення» цього Кодексу.

Рішення суду складено в повному обсязі 26.10.2018 року.

Суддя Гавдик З.В.