Справа № 806/2205/18
Суддя: Черняхович Ірина Едуардівна
Дата ухвалення: 2018-10-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2018 року м. Житомир справа № 806/2205/18

категорія 3.1.2

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Черняхович І.Е., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Житомирського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області про зобов'язання внести зміни до актового запису про смерть,

встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась до суду з позовом до Житомирського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області (далі - відповідач), в якому просить зобовязати відповідача внести зміни до актового запису про смерть ОСОБА_2 серії І-ТП №014593, виданого відділом ДРАЦС Житомирського МУЮ у Житомирській області за реєстровим №709 від 27.03.1994, шляхом виправлення національності з "українець" на "поляк".

В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначає, що в квітні 2018 року вона звернулась до відповідача із заявою про внесення змін до актового запису про смерть свого батька ОСОБА_2 І-ТП № 014593, виданого відділом ДРАЦС Житомирського МУЮ у Житомирській області за реєстровим № 709 від 27.03.1994 року, в частині зміни національності з "українець" на "поляк". Однак, за результатами розгляду заяви, відповідачем було складено висновок про відмову у виправленні національності померлого ОСОБА_2 з "українець" на поляк", та зазначено, що внести зміни до актового запису про смерть № 709 від 27.03.1994, складеного Житомирським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області на ОСОБА_2 та виправити національність померлого з "українець" на "поляк" неможливо, у звязку з відсутністю підтверджувальних документів та у звязку з тим, що при реєстрації смерті батька заявника в графі "національність" помилки допущено не було.

Позивач вважає таку відмову необґрунтованою та такою, що порушує її права, оскільки згідно з витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть ОСОБА_3, яка є матірю ОСОБА_2, у відомостях про національність зазначено "полька", а тому вона звернулась з даним позовом до суду.

Ухвалою від 01 червня 2018 року відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи.

20 червня 2018 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача заперечував проти заявлених ОСОБА_1 позовних вимог та зазначив, що відповідачем було дотримано порядок розгляду заяви позивача, а всі дії відділу відповідають вимогам чинного законодавства щодо державної реєстрації актів цивільного стану в Україні. Крім того, представником відповідача зауважено, що наданий висновок про відмову у внесенні змін та про відсутність помилок відділу державної реєстрації актів цивільного стану що національності батька заявника у актовому записі про смерть є правомірним та обґрунтованим. Таку позицію представник відповідача обґрунтовує тим, що на підставі наданих заявником документів та за результатами перевірки, проведеної відділом по даній заяві, було встановлено, що відповідно до актового запису про шлюб батьків заявника № 1594 від 11.09.1958 року, складеного відділом ЗАГС Центрального округу адміністрації міста Комсомольська-на-Амурі Хабаровського краю Російської Федерації, у графі відомості про нареченого зазначено: національність нареченого - "українець". Також, при розгляді даної справи відділом було взято до уваги відомості, зазначені у актовому записі про народження батька заявника № 145 від 27.08.1946 року, поновленому Мурованокуриловецьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, у графі "відомості про батьків" зазначена національність батька "українець", національність матері "українка". Крім того, у актовому записі про народження заявника № 63 від 06.05.1964 року, складеному Провідекською сільською радою Чукотського національного округу Магаданської області Російської Федерації, у графі "відомості про батьків" зазначена національність батька "українець". Оскільки, актові записи про народження батька, шлюб батьків та народження заявника передували актовому запису про смерть батька заявника, то відповідач вважає, що помилки при державній реєстрації смерті у графі "національність померлого" допущено не було. (а.с.49-51)

09 липня 2018 року позивач надала до суду додаткові доводи і обґрунтування позовних вимог, в яких зазначила, що з відповіді Римо-католицької парафії св. ОСОБА_4, розташованої в с. Вербовець Мурилокурилецького району Вінницької області вбачається, що ОСОБА_5 (батько ОСОБА_2) завжди був практикуючим католиком, а його сімя ототожнювалась з польською ментальністю, культурою, традиціями і народом. У звязку з цим, позивач зазначає, що ОСОБА_5 за національністю був поляк, однак такі відомості до документів особи на час його проживання не вносились, ОСОБА_3 також була за національністю полька, а відповідно і їх син - ОСОБА_2 є за національністю поляк. (а.с.54-58)

Крім того, 09 липня 2018 року позивач надала до суду відповідь на відзив на позовну заяву по справі № 806/2205/18, в якому вказала, що не погоджується та вважає необґрунтованими підстави викладені у відзиві. (а.с.63-66)

Суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, з огляду на таке.

Відповідно до положень ст. 19 Конституції України органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини, що виникли між сторонами в даній справі регулюються Законом України від 01.07.2010 № 2398-VI "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" (далі Закон України № 2398-VI), Правилами внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 № 96/5, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 14.01.2011 за № 55/18793 (далі - Правила №96/5), Порядком ведення Державного реєстру актів цивільного стану громадян, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2007 № 1064 (далі - Порядок №1064).

У силу положень ст. 49 Цивільного кодексу України та ст. 2 Закону № 2398-VI актами цивільного стану є події та дії, які нерозривно пов'язані з фізичною особою і започатковують, змінюють, доповнюють або припиняють її можливість бути суб'єктом цивільних прав та обов'язків. Державній реєстрації відповідно до цього Закону підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть.

Відомості про походження фізичної особи вносяться до акту цивільного стану, який підлягає державній реєстрації, а також обов'язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Зі змісту ст. 1 Закону № 2398-VI вбачається, що цей Закон регулює відносини, пов'язані з проведенням державної реєстрації актів цивільного стану, внесенням до актових записів цивільного стану змін, їх поновленням і анулюванням, визначає засади діяльності органів державної реєстрації актів цивільного стану.

У свою чергу, ст. 6 Закону № 2398-VI визначена компетенція (повноваження) органів державної реєстрації актів цивільного стану.

Зокрема, ч. 1 ст. 6 Закону № 2398-VI закріплено, що відділи державної реєстрації актів цивільного стану проводять державну реєстрацію народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті, вносять зміни до актових записів цивільного стану, поновлюють та анулюють їх; формують Державний реєстр актів цивільного стану громадян, ведуть його, зберігають архівний фонд; здійснюють відповідно до законодавства інші повноваження.

Як зазначено в ч. ч. 1-3 ст. 9 Закону № 2398-VI державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті. Державна реєстрація актів цивільного стану проводиться шляхом складення актових записів цивільного стану. Актовий запис цивільного стану - це документ органу державної реєстрації актів цивільного стану, який містить персональні відомості про особу та підтверджує факт проведення державної реєстрації акту цивільного стану.

Відповідно до положень ч. 5 ст. 9 Закону № 2398-VI правила проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання затверджуються Міністерством юстиції України.

Приписами ч. ч. 2-4 ст. 22 Закону № 2398-VI визначено, що внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться за заявою: особи, щодо якої складено актовий запис; одного з батьків, опікуна, піклувальника дитини; опікуна недієздатної особи; спадкоємців померлого; представника органу опіки та піклування під час здійснення повноважень з опіки та піклування стосовно особи, яка має право на подання такої заяви. Заява про внесення змін до актового запису цивільного стану подається до відповідного органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем проживання заявника, а у випадках, передбачених законодавством, - за місцем зберігання актового запису цивільного стану. Зміни до актового запису цивільного стану вносяться відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання відповідного актового запису.

Порядок внесення змін до актових записів цивільного стану регулюється Розділом ІІ Правил № 96/5.

Згідно з п. 2.1 Правил № 96/5 заява про внесення змін до актового запису цивільного стану за формою, наведеною в додатку 1, подається до відділу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем проживання заявника, а у випадках, передбачених статтею 53 Сімейного кодексу України, також до відділу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання першого примірника актового запису про шлюб при пред'явленні паспорта або паспортного документа.

Пунктом 2.6 Правил № 96/5 визначено, що разом із заявою про внесення змін до актового запису цивільного стану заявником подаються: свідоцтва про державну реєстрацію актів цивільного стану, у яких зазначені неправильні, неповні відомості або відомості, які підлягають зміні; інші документи, необхідні для розгляду заяви та вирішення питання по суті.

Відповідно до п. 2.7 Правил, на підтвердження достовірності представлених заявником документів про державну реєстрацію актів цивільного стану відділом ДРАЦС додаються до матеріалів справи повні витяги з державного реєстру актів цивільного стану громадян, копії відповідних актових записів цивільного стану, на підставі яких вирішується питання щодо необхідності внесення змін або відмови в цьому.

Згідно з п. 2.12 Правил, на підставі зібраних документів та за наслідками перевірки відділ ДРАЦС складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову у цьому за наведеною формою. У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку мають бути вказані причини відмови та зазначено про можливість її оскарження у судовому порядку, що відповідає диспозиції норми п. 1 ст. 22 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану".

Судом встановлено, та підтверджено наявною у матеріалах справи копією свідоцтва про народження ОСОБА_1 серії ДЧ №063871 (а.с.14), що її батьком є ОСОБА_2, в графі національність якого зазначено "українець".

Згідно з витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть № 9 від 19.08.2018, ОСОБА_2 помер 26 березня 1994 року, про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану житомирського міського управління юстиції у Житомирській області було складено актовий запис № 709 від 27.03.1994. (а.с.13). При чому, в графі національність померлої особи зазначено «українець».

В квітні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до Житомирського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області із заявою про внесення змін до актового запису про смерть свого батька ОСОБА_2 №709 від 27.03.1994, виданого Житомирським міським відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, а саме просила виправити національність померлого з "українець" на "поляк".

В якості основного документу, що підтверджує достатні підстави для внесення змін до актового запису про смерть ОСОБА_2 та виправлення його національності з "українець" на "поляк" позивачем до заяви було додано витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть №1 від 17.06.2014, який підтверджує, що в актовому записі № 333 від 27.02.1987 про смерть ОСОБА_3 (яка є матірю ОСОБА_2) зазначено, що остання за національністю була полькою.

За результатами розгляду заяви ОСОБА_3, Житомирський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області склав висновок, яким відмовлено позивачу у внесенні змін до актового запису цивільного стану про смерть. (а.с.12)

Розглянувши даний висновок суд встановив, що під час розгляду заяви позивача, відповідачем було досліджено надані заявником та зібранні відділом документи. З аналізу вищезазначених документів відповідачем було встановлено, що в актовому записі про шлюб батьків заявника № 1594 від 11.09.1958 року, складеному відділом ЗАГС Центрального округу адміністрації міста Комсомольська-на-Амурі Хабаровського краю Російської Федерації, у графі відомості про нареченого зазначено національність нареченого - "українець". У актовому записі про народження батька заявника № 145 від 27.08.1946 року поновленому Мурованокуриловецьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, у графі відомості про батьків зазначена національність батька "українець", національність матері "українка". Крім того, у актовому записі про народження заявника № 63 від 06.05.1964 складеному Провіденською сільською радою Чукотського національного округу Магаданської області Російської Федерації, у графі "відомості про батьків" зазначено національність батька "українець".

Оскільки, актові записи про народження батька, шлюб батьків та народження заявника передували актовому запису про смерть батька заявника, відповідач прийшов до висновку, що помилки при державній реєстрації смерті ОСОБА_2 у графі "національність померлого" допущено не було. А тому у висновку від 04.05.2018 відповідач зазначив, що вважає за неможливе внести зміни до актового запису про смерть ОСОБА_2 № 709 від 27.03.1994 року, складеного Житомирським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, а саме: виправити національність померлого з "українець" на "поляк" у зв'язку відсутністю підтверджувальних документів та у зв'язку з тим, що при державній реєстрації смерті батька заявника помилки в графі національність допущено не було. (а.с.12)

Відповідно до п. 2.15.9 Правил висновок відділу державної реєстрації актів цивільного стану про внесення змін до актового запису складається, якщо під час державної реєстрації акту цивільного стану були допущені помилки (перекручення, пропуск відомостей, окремих слів або граматичні помилки чи вказані неправильні відомості).

Аналіз викладених норм свідчить про те, що орган реєстрації актів цивільного стану вправі внести зміни до актового запису цивільного стану тільки у випадку, коли для цього наявні достатні докази.

Разом з тим, дослідивши додані позивачем на підтвердження своїх позовних вимог документи суд встановив наступне.

В свідоцтві про народження ОСОБА_1 серії ДЧ № 063871 (а.с.14), виданому Провіденською сільською радою Чукотського національного округу Магаданської області Російської Федерації, у графі відомості про батьків зазначено національність батька ОСОБА_2 - "українець".

В посвідці про народження ОСОБА_2 серії УИ № 816408 від 28.08.1946 (а.с.17) зазначено, що його батьком є ОСОБА_5, а матірю ОСОБА_3. Водночас, національність ОСОБА_5, як і національність його батьків у посвідці про народження не зазначена.

Тобто в усіх наявних в матеріалах справи документах, що були складені протягом життя ОСОБА_2, зазначено, що він був за національністю українець.

В жодних інших наданих позивачем документах, як національність ОСОБА_2, так і національність його батьків - ОСОБА_5 та ОСОБА_3 не зазначається.

Єдиний документ, в якому зазначена національність матері ОСОБА_2 ОСОБА_3 є витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть №1 від 17.06.2014, який підтверджує, що в актовому записі № 333 від 27.02.1987 про смерть ОСОБА_3 зазначено, що остання за національністю була полькою. Саме цей документ, на думку позивача є достатньою підставною для зміни національності ОСОБА_2 в актовому записі про смерть останнього з "українець" на "поляк". (а.с.23)

Стосовно даної обставини суд зазначає, що відповідно до статті 11 Закону України "Про національні меншини в Україні" №2494-XII від 25.06.1992 (далі - Закон №2494-XII), громадяни України мають право вільно обирати та відновлювати національність. Примушування громадян у будь-якій формі до відмови від своєї національності не допускається.

Згідно з положеннями статей 1, 3 Закону №2494-XII, Україна гарантує громадянам республіки, незалежно від їх національного походження, рівні політичні, соціальні, економічні та культурні права і свободи, підтримує розвиток національної самосвідомості й самовиявлення. Усі громадяни України користуються захистом держави на рівних підставах. При забезпеченні прав осіб, які належать до національних меншин, держава виходить з того, що вони є невід'ємною частиною загальновизнаних прав людини. До національних меншин належать групи громадян України, які не є українцями за національністю, виявляють почуття національного самоусвідомлення та спільності між собою.

Згідно з приписами частини другої статті 300 Цивільного кодексу України, фізична особа має право на збереження своєї національної, культурної, релігійної, мовної самобутності, а також право на вільний вибір форм та способів прояву своєї індивідуальності, якщо вони не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства.

Водночас суд зазначає, що матеріали справи не містять належних та обґрунтованих доказів на підтвердження іншої національності ОСОБА_2, аніж зазначена в актовому записі про його смерть. Крім того, суд відмічає, що за життя ОСОБА_2 до суду з подібним позовом не звертався, волевиявлення щодо внесення змін відносно своєї національності у відповідних документах не виявляв, інших осіб на такі дії також не уповноважував, у зв'язку з чим у суду немає підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та внесення змін до актового запису №709 від 27.03.1994 про смерть ОСОБА_2 шляхом виправлення національності померлого з "українець" на "поляк".

Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Положеннями статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідачем під час розгляду справи доведено та наявною у матеріалах справи сукупністю належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів підтверджено правомірність дій щодо відмови у внесенні змін до актового запису про смерть ОСОБА_2 серії І-ТП №014593, виданого відділом ДРАЦС Житомирського МУЮ у Житомирській області за реєстровим №709 від 27.03.1994, шляхом виправлення національності з "українець" на "поляк", а тому позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 77, 90, 242-246, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України

вирішив:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, 10014; РНОКПП НОМЕР_1) до Житомирського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області (майдан Соборний, 1, м. Житомир, Житомирська область, 10014; ) про зобов'язання внести зміни до актового запису про смерть - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Житомирського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його складення.

Суддя І.Е.Черняхович