Справа № 1540/3862/18
Суддя: Гусев О. Г.
Дата ухвалення: 2018-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 1540/3862/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 жовтня 2018 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Гусева О.Г.,

за участю: секретаря судових засідань ОСОБА_1;

представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_3 до Малиновського обєднаного управління Пенсійного фонду України в місті ОСОБА_1 про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_3 до Малиновського обєднаного управління Пенсійного фонду України в місті ОСОБА_1 за результатом якого просить: визнати дії Малиновського обєднаного управління Пенсійного фонду України в місті ОСОБА_1 щодо відмови в проведенні підвищення пенсії ОСОБА_3 у розмірі 50% як реабілітованій жертві політичних репресій відповідно до вимог пункту «г» ст. 77 Закону України «Про пенсійне забезпечення» - протиправними; зобовязати Малиновське обєднане управління Пенсійного фонду України в місті ОСОБА_1 здійснити належний перерахунок пенсії ОСОБА_3 з нарахуванням підвищення до пенсії у розмірі 50%, як реабілітованій жертві політичних репресій, згідно пункту «г» ст. 77 Закону України «Про пенсійне забезпечення» виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленої ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» та сплатити різницю недоплаченої пенсії з 12.12.2017 року.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, з підстав, викладених у позовній заяві та поясненнях, просила позов задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Проти позову заперечував з підстав викладених у відзиві на позовну заяву. 18 вересня 2018 року надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, якими обґрунтовуються позовні вимоги та заперечення, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.

ОСОБА_3, відповідно до Постанови Малиновського районного суду м.Одеси від 07 листопада 2017 року, була реабілітована.

Комісією з реабілітації жертв політичних репресій Ізмаїльської районної ради було видано Посвідчення реабілітованої серія ІІ №013868, з якого вбачається, що ОСОБА_3 отримає право на пільги та компенсації, встановлені Законом Української РСР «Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні».

Позивач звернувся до відповідача із заявою про виплату та надбавку пенсії як реабілітованому та потерпілому від політичних репресій у розмірі 50% мінімальної пенсії за віком відповідно до п.г ст.77 Закону України Про пенсійне забезпечення.

Відповідачем було повідомлено, що Позивачу встановлено підвищення до пенсії як члену сімї реабілітованого відповідно до пункту «г» статті 77 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Розмір вказаного підвищення встановлення відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 16.07.2008 року №654 «Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян».

Відповідно до статті 1 Закону України «Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні» реабілітованими слід вважати осіб, які з політичних мотивів були необгрунтовано засуджені судами або піддані репресіям позасудовими органами, в тому числі «двійками», «трійками», особливими нарадами і в будь-якому іншому позасудовому порядку, за вчинення на території України діянь, кваліфікованих як контрреволюційні злочини за кримінальним законодавством України до набрання чинності Законом СРСР «Про кримінальну відповідальність за державні злочини» від 25.12.1958 року, за винятком осіб, зазначених у статті 2 цього Закону.

Дія цієї статті поширюється на осіб, громадян України, які постійно проживали в Україні і яких з різних причин було переміщено за межі колишнього Радянського Союзу, необгрунтовано засуджено військовими трибуналами, Верховним Судом Союзу РСР чи піддано репресіям позасудовими органами.

Статтями 3, 4 Закону України «Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні» встановлено реабілітувати всіх громадян, засланих і висланих з постійного місця проживання та позбавлених майна за рішенням органів державної влади і управління з політичних, соціальних, національних, релігійних та інших мотивів під приводом боротьби з куркульством, противниками колективізації, так званими бандпособниками та їх сімями.

Поновити реабілітованих в усіх громадських правах, у тому числі в праві проживання в населених пунктах і місцевостях, в яких вони постійно проживали до репресій, поширивши це право на членів їх сімей.

Згідно з пунктом «г» статті 77 Закону України «Про пенсійне забезпечення» призначені пенсії підвищуються: громадянам, які необгрунтовано зазнали політичних репресій і згодом були реабілітовані, призначені пенсії - на 50 процентів, а членам їх сімей, яких було примусово переселено, - на 25 процентів мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до пункту 6 розділу ХV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» до прийняття відповідного закону до пенсій, передбачених цим Законом, установлюються надбавки та здійснюється їх підвищення згідно із Законом України «Про пенсійне забезпечення». Зазначені надбавки та підвищення встановлюються в розмірах, що фактично виплачувалися на день набрання чинності цим Законом з наступною індексацією відповідно до законодавства про індексацію грошових доходів населення. Виплата їх здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

За чинним законодавством України розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами абзацу першого частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», відповідного до якого мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Згідно з частиною четвертою статті 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений частинами першою - третьою цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом.

На думку суду, положення частини четвертої статті 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» не є перешкодою для застосування величини мінімального розміру пенсії за віком до обрахування інших пенсій чи доплат повязаних з мінімальною пенсією за віком, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого крім передбаченого частиною 1 цієї статті мінімального розміру пенсії за віком.

З матеріалів справи вбачається, що позивачу встановлено підвищення до пенсії у розмірі, встановленому постановою Кабінету Міністрів України від 16.07.2008 року №654 «Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян», відповідно до якої з 01.09.2008 громадянам, які необґрунтовано зазнали політичних репресій і згодом були реабілітовані, до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачуються замість пенсії, підвищення проводиться в розмірі 54, 4 гривні, а членам їх сімей, яких було примусово переселено, - 43, 52 гривні, тобто в розмірі, меншому, ніж той, що гарантований пунктом «г» статті 77 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Відповідно до статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

Отже, виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами, підвищення до пенсії позивачу повинно обчислюватися не на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 16.07.2008 року №654 «Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян», яка істотно звужує обсяг встановлених законом прав, а у відповідності до вимог Закону України «Про пенсійне забезпечення», який має вищу юридичну силу.

Відповідно до пункту 7 Постанови Верховної ради України «Про тлумачення Закону України «Про реабілітацію жертв політичних репресій в Україні» від 24.12.1993 №3812-XII направлення у заслання, вислання та спеціальні поселення в адміністративному порядку (стаття 3) - застосування репресій на підставі рішень місцевих органів влади, адміністративних органів, посадових осіб чи громадських організацій з політичних мотивів до сімей осіб, репресованих за обвинуваченням у контрреволюційних злочинах; до осіб, визнаних соціально небезпечними у політичному відношенні, противниками колективізації; до обвинувачених у звязках з так званими «ворогами народу», у приналежності до політичних партій тощо.

Довідки про реабілітацію, згідно із статтею 3 цього Закону видаються реабілітованим на їх вимогу органами внутрішніх справ за наявності у них відповідних документів (постанови про вислання, особистих справ на виселених осіб тощо), а за відсутності таких документів - районними комісіями по поновленню прав реабілітованих після встановлення ними факту виселення.

З аналізу вище наведених норм слідує, що громадянам, які необгрунтовано зазнали політичних репресій і згодом були реабілітовані на підставі статті 1 Закону України «Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні», призначені пенсії підвищуються на 50 процентів мінімальної пенсії за віком, а членам їх сімей, яких було примусово переселено на підставі статті 3 вказаного Закону, - на 25 процентів мінімальної пенсії за віком.

В ході розгляду даної справи встановлено, що позивачці ОСОБА_3 надано статус потерпілої від політичних репресій та видано посвідчення реабілітованої та потерпілої від політичних репресій, а тому суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог.

Таким чином, дії відповідача щодо нездійснення нарахування підвищення до пенсії позивача відповідно до пункту «г» статті 77 Закону України «Про пенсійне забезпечення», статті 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» є протиправними, а тому суд зобовязує відповідача провести нарахування та виплату ОСОБА_3 підвищення до пенсії позивача відповідно до пункту «г» статті 77 Закону України «Про пенсійне забезпечення», статті 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», починаючи з 12.12.2017, з урахуванням виплачених сум і до настання обставин, з якими Закон повязує зміну чи припинення таких виплат.

Керуючись статтями 243 246, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення», Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», Закону України «Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні» суд,

В И Р І Ш И В:

Задовольнити у повному обсязі позовну заяву ОСОБА_3 до Малиновського обєднаного управління Пенсійного фонду України в місті ОСОБА_1 про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії.

Визнати протиправними дії Малиновського обєднаного управління Пенсійного фонду України в місті ОСОБА_1 щодо відмови в проведенні підвищення пенсії ОСОБА_3 у розмірі 50% як реабілітованій жертві політичних репресій відповідно до вимог пункту «г» ст. 77 Закону України «Про пенсійне забезпечення» - протиправними.

Зобовязати Малиновське обєднане управління Пенсійного фонду України в місті ОСОБА_1 здійснити належний перерахунок пенсії ОСОБА_3 з нарахуванням підвищення до пенсії у розмірі 50%, як реабілітованій жертві політичних репресій, згідно пункту «г» ст. 77 Закону України «Про пенсійне забезпечення» виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленої ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» та сплатити різницю недоплаченої пенсії з 12.12.2017 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене до Пятого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Одеський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя О.Г.Гусев

Повний текст Рішення складено та підписано суддею 22 жовтня 2018 року.

.