Справа № 523/5862/18     
Суддя: Бутенко А. В.
Дата ухвалення: 2018-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 523/5862/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2018 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі судді Бутенко А.В., розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Інспектора роти № 3 батальйону № 1 лейтенанта поліції Управління патрульної поліції в Одеській області Кушніра Є.В., Інспектора роти № 4 батальйону № 4 капітана поліції Управління патрульної поліції в Одеській області Свідерка А.І., Департаменту патрульної поліції в особі Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції, за участю 3-ї особи без самостійних вимог на предмет спору: Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області про скасування постанови, визнання протиправними дії, стягнення матеріальної та моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

З позовом до суду звернувся ОСОБА_1 до Інспектора роти № 3 батальйону № 1 лейтенанта поліції Управління патрульної поліції в Одеській області Кушніра Є.В., Інспектора роти № 4 батальйону № 4 капітана поліції Управління патрульної поліції в Одеській області Свідерка Андрія Івановича, Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції, за участю 3-ї особи без самостійних вимог на предмет спору: Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області, в якому просить суд:

- Скасувати Постанову про адміністративне правопорушення серії ЕАА № 363584 від 16.04.2018 року винесену Інспектором роти № 4 батальйону № 4 капітаном поліції Управління патрульної поліції в Одеській області Свідерко Андрієм Івановичем відносно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 122 КУпАП та закрити справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП;

- Визнати протиправними дії Інспектора роти № 3 батальйону № 1 лейтенанту поліції Управління патрульної поліції в Одеській області, Кушнір Є. В. щодо тимчасового затримання транспортного засобу марки Mitsubishi Lancer державний номерний знак НОМЕР_1, 2006 року випуску шляхом доставления його евакуатором для зберігання на спеціальний майданчик тимчасового зберігання;

- Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2) 1 944 грн. 30 коп. в рахунок відшкодування завданої йому матеріальної шкоди;

- Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2) 1 000 грн. в рахунок відшкодування завданої йому моральної шкоди.

В обґрунтування адміністративного позову Позивачем зазначено, що дії Відповідача 1 та Відповідача 2 по винесенню Постанови і тимчасовому вилученню його ТЗ є протиправними і такими, що завдали Позивачу шкоди.

26.04.2018 року Позивач звернувся із даним позовом до Суворовського районного суду м. Одеси.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 27.04.2018 року справу передано до Одеського окружного адміністративного суду на підставі п. 2 ч. 1 ст. 29 КАС України.

У відповідності до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.06.2018 року справа призначена до розгляду судді Бутенко А.В.

Ухвалою суду від 30.07.2018 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

14.08.2018 року від Відповідача надійшов відзив на позов (а.с. 50-55), в якому просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог. В обґрунтування зазначено, що з'ясувавши всі обставини справи (наявність правопорушення, винну особи тощо) та оцінивши наявні докази адміністративного правопорушення, з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень водієм, застосував адміністративне стягнення у вигляді штрафу та тимчасово вилучив транспортний засіб.

17.08.2018 року від 3-ї особи, Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області, надійшли письмові пояснення стосовно даного позову (а.с. 84-88).

04.09.2018 року від Позивача надійшла відповідь на відзив, в якій Позивач наполягає на задоволенні позовних вимог (а.с. 92-95).

Сторони до судового засідання, яке було призначено на 05 вересня 2018 року, не з'явились, про день, час та місце розгляду справи були повідомленні належним чином (а.с. 75-79).

04.09.2018 року від Позивача надійшло клопотання про проведення судового засідання без участі позивача (а.с. 90-91).

Таким чином, згідно з ч. 9 ст. 205 КАС України, розгляд справи проведено у порядку письмового провадження.

В силу частини 4 статті 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу, розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Інших заяв та клопотань до суду по суті справи не надходило.

Дослідивши матеріали справи відповідно до вимог ст.ст. 72-79 КАС України, судом встановлене наступне.

ОСОБА_1, є власником транспортного засобу Mitsubishi Lancer д/н НОМЕР_1, 2006 року випуску (далі - ТЗ), що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію цього ТЗ (а.с. 10).

15.04.2018 року Позивач, керуючи ТЗ, здійснив стоянку на спуску до пляжу «Отрада». ТЗ був евакуйований на штрафний майданчик № 7 у м. Одесі.

16.04.2018 року, Позивач з'явився до Відповідача 2, Інспектора роти № 4 батальйону № 4 капітана поліції Управління патрульної поліції в Одеській області Свідерка А.І., де йому було вручено Постанову серія ЕАА № 363584 від 16.04.2018 року про притягнення його до адміністративної відповідальності передбаченої ч. 3 ст. 122 КУпАП, а також копію Акту огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 15.04.2018 року, складений Відповідачем 1, Інспектором роти № 3 батальйону № 1 лейтенантом поліції Управління патрульної поліції в Одеській області Кушнір Є.В. (а.с. 11-12).

Позивач вважає дії Відповідача 1 та Відповідача 2 протиправними і такими, що завдали йому шкоди, а тому звернувся із даним позовом до суду.

Оцінюючи дії суб`єкта владних повноважень, суд виходить з приписів ч. 2 ст. 2 КАС України та доходить висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 2 статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення; з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Судом встановлено, що 15.04.2017 року близько 12 год 15 хв. під час патрулювання Приморського району м. Одеси, до інспектора патрульної поліції Кушніра Є.В. звернулися громадяни ОСОБА_4 та ОСОБА_5 з проханням відреагувати на правопорушення вчинене водієм MITSUBISHI LANCER днз НОМЕР_1.

Так, даний ТЗ був припаркований по вул. Віце Адмірала Азарова 28 у м. Одесі (а.с. 52) та на думку Відповідача, заважав зустрічному роз'їзду транспортним засобам, що суттєво перешкоджало дорожньому руху, чим порушено вимоги п.15.9.(ж) Правил дорожнього руху (далі - ПДР), скоєне адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 cт. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП).

За дане правопорушення, Відповідачем 1 складено Акт № 777 огляду та тимчасового затримання транспортного засобу та Відповідачем 2 винесено постанову ЕАА №363584 від 16.04.2018 року та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн. (а.с. 11-12).

Суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, визначає права, обов'язки і відповідальність суб'єктів - учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об'єднань, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання (далі - міністерств, інших центральних органів виконавчої влади та об'єднань) регулює Закон України «Про дорожній рух» .

Відповідно до ч. 2 cт. 14 Закону України «Про дорожній рух», до учасників дорожнього руху належать водії та пасажири транспортних засобів, пішоходи, велосипедисти, погоничі тварин.

Згідно з п. 1 ч. 5 зазначеної статті, учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до п. 1.3. Правил дорожнього руху, учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Пунктом 1.9 Правил дорожнього руху встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п. 15.9.(ж) ПДР забороняється зупинка у місцях, де буде неможливим зустрічний роз'їзд або об'їзд транспортного засобу, що зупинився.

Частиною 3 статті 122 КпАП України передбачена відповідальність за: «...порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, ..., - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.», що складає 510 грн.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.

Згідно з ч. 1 cт 260 КУпАП, з метою припинення адміністративних правопорушень та для забезпечення своєчасного і правильного розгляду справ та виконання постанов по справах про адміністративні правопорушення допускається тимчасове затримання транспортного засобу.

Відповідно до cт. 2652 КУпАП, у разі наявності підстав вважати, що водієм вчинено порушення передбачене ч. 3 ст. 122 КУпАП, працівник уповноваженого підрозділу, що забезпечує безпеку дорожнього руху, тимчасово затримує транспортний засіб шляхом блокування або доставляє його для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку, що дозволяється виключно у випадку, якщо розміщення затриманого транспортного засобу суттєво перешкоджає дорожньому руху, в тому числі за допомогою спеціального автомобіля - евакуатора.

Суд зазначає, що із наданих Відповідачем 3 доказів щодо порушення Позивачем п. 15.9.(ж) ПДР, а саме фотофіксації (а.с. 52), не вбачається порушення Позивачем п. 15.9.(ж) ПДР, оскільки, на думку суду, транспортний засіб не перешкоджав дорожньому руху для здійснення зустрічного роз'їзду або об'їзду транспортного засобу.

Також, в якості письмових доказів, Відповідач посилається на Акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу та пояснення свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Проте суд, не бере такі докази до уваги, оскільки ч. 1 ст. 251 КУпАП встановлений перелік доказів, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Тому підписи свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в Акті огляду та тимчасового затримання транспортного засобу № 777 від 15.04.2018 року, свідчили лише про процедурцу огляду та затримання ТЗ Позивача.

Суд зазначає, що інших доказів до суду, Відповідачами надано не було.

Таким чином, оскільки суд дійшов висновку, що Позивачем не порушено вимоги п. 15.9.(ж) ПДР, тому дії Відповідача 2 з тимчасового затримання транспортного засобу Позивача та доставки його для зберігання на спеціальний майданчик вважаються судом протиправними.

Щодо позовної вимоги про скасування Постанови про адміністративне правопорушення серії ЕАА № 363584 від 16.04.2018 року винесену Інспектором роти № 4 батальйону № 4 капітаном поліції Управління патрульної поліції в Одеській області Свідерко А.І. відносно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 122 КУпАП та закриття справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП, то вона підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено судом, Постанова про адміністративне правопорушення серії ЕАА № 363584 від 16.04.2018 року винесенна на підставі Акту огляду та тимчасового затримання транспортного засобу № 777 від 15.04.2018 року, яким було встановлено порушення Позивачем п. 15.9.(ж) ПДР.

Суд зазначає, що вона є похідною від попередньої вимоги, а тому, оскільки судом встановлено, що Позивачем не порушено вимоги п. 15.9.(ж) ПДР, а дії Відповідача 2 про тимчасове затримання транспортного засобу Позивача та доставки його для зберігання на спеціальний майданчик визнано протиправними, тому вимога про скасування Постанови про адміністративне правопорушення серії ЕАА № 363584 від 16.04.2018 року, яка винесена Інспектором роти № 4 батальйону № 4 капітаном поліції Управління патрульної поліції в Одеській області, Свідерко Андрієм Івановичем, підлягає задоволенню.

Щодо вимоги про закриття справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП, то суд вважає відмовити в цій частині, оскільки судом визнано протиправною та скасовано Постанову про адміністративне правопорушення серії ЕАА № 363584 від 16.04.2018 року.

Щодо позовної вимоги про стягнення з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 1 944 грн. 30 коп. в рахунок відшкодування завданої йому матеріальної шкоди, то вона підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено судом, Відповідачем 1 прийнято рішення щодо тимчасового вилучення ТЗ Позивача, який був доставлений на штрафний майданчик № 7.

Відповідно до п. 12 Порядку тимчасового затримання та зберігання транспортних засобів на спеціальних майданчиках і стоянках (затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. N 1102) (далі - Порядок) повернення тимчасово затриманого транспортного засобу, який зберігається на спеціальному майданчику чи стоянці, здійснюється за письмовим зверненням його водія, власника (співвласника) за умови оплати ним витрат, пов'язаних з транспортуванням та зберіганням такого транспортного засобу, та пред'явлення відповідної постанови у справі про адміністративне правопорушення або протоколу про адміністративне правопорушення у разі їх складення.

Таким чином, для того щоб повернути ТЗ, Позивач вимушений був сплатити витрати пов'язані з його евакуацію та зберіганням.

Судом встановлено та не заперечується Відповідачами, що Позивачу надали рахунок на сплату витрат пов'язаних з транспортуванням ТЗ та банківські реквізити для сплати витрат пов'язаних з його зберіганням (а.с. 14-17).

За транспортування ТЗ на штрафний майданчик № 7, Позивач сплатив 1646,30 грн., з яких 16,30 грн. комісія банківської установи за перерахування 1 630 грн. на рахунок ФОП ОСОБА_6

За зберігання ТЗ на штрафному майданчику № 7, Позивач сплатив 298 грн., з яких 10 грн. комісія банківської установи за перерахування 288 грн. на рахунок Одеської Філії ДП МВС України «Інформ-Ресурси».

Разом, через неправомірні дії Відповідача 1, Позивач вимушений був витрати 1944,30 грн. для того щоб відновити своє право на володіння і користування ТЗ та забрати його з штрафного майданчику № 7.

Згідно до ст. 56 Конституції України, кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст. 1174 ЦК України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою.

З огляду на те, що Відповідач 1 є службовою особою, суд вважає, що за його дії повинен нести відповідальність орган в якому він працює, а саме Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції.

Суд зазначає, що Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції є територіальним (відокремленим) підрозділом Департаменту патрульної поліції та не є юридичною особою.

Відповідно до п. 9 Положення про Департамент патрульної поліції, затвердженого наказом Національної поліції України 06.11.2015 № 73 (у редакції наказу Національної поліції України 31.10.2016 № 1114), Департамент патрульної поліції є юридичною особою публічного права, зокрема має самостійний баланс, рахунки в органах Державної казначейської служби України.

Пунктом 10 цього Положення передбачено, що Департамент патрульної поліції є органом, що фінансується за рахунок коштів Державного бюджету України.

Отже, кошти на відшкодування завданої Позивачу матеріальної шкоди належить стягнути саме з Державного бюджету України.

Щодо позовної вимоги про стягнення на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2) 1 000 грн. в рахунок відшкодування завданої йому моральної шкоди, то вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Позивач в обґрунтування завданої йому моральної шкоди у позові зазначає, що коли він повернувся до місця де залишив свій ТЗ і не знайшов його, він зазнав значне хвилювання, оскільки першою думкою буле те, що ТЗ було викрадено, оскільки жодного повідомлення про тимчасове затримання транспортного засобу Відповідач 1 не залишив. Також, оскільки у той момент Позивач був разом з дружиною і двома своїми малолітніми дітьми, то вони також зазнали душевних переживань через зникнення ТЗ.

За телефоном 102 Позивачу повідомили, що його ТЗ був евакуйований на штрафний майданчик № 7. Зателефонувавши на штрафний майданчик № 7, співробітники штрафного майданчику повідомили Позивача, він не зможе забрати ТЗ у той же день, оскільки це була неділя, а транспортні засоби видаються тільки в робочі дні, та про необхідність сплати витрат за зберігання.

На думку Позивача, зазначена інформація завдала йому хвилювань, оскільки він не міг нічого зробити щоб негайно відновити право на користування і володіння своєю власністю.

Відповідно до положень ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів, а також у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно роз'яснень ПП Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Суд зазначає, що Позивач не зазначив жодної з передбачених ст. 23 ЦК України, підстав для задоволення позову в частині відшкодування моральної шкоди, не довів факту заподіяння йому моральних страждань діями відповідача, тобто шкоди та причинного зв'язку.

Таким чином, оскільки позивач не надав суду доказів про обставини на які він посилався, як на підставу цих вимог, крім того, не обґрунтував, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується, суд дійшов висновку про відмову в задоволені зазначеної позовної вимоги.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 та ч. 1 ст. 73 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Частиною 1 ст. 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Приймаючи до уваги викладене, оцінюючи надані докази в сукупності, суд вважає, що позовні вимоги частково обґрунтовані, документально підтверджені, відповідають чинному законодавству, а тому підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 242 КАС України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

За приписами ч. 3 ст. 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 2, 5-9, 72-73, 77, 139, 159, 241-246, 250-251, 263 КАСУкраїни, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (65007, АДРЕСА_1) до Інспектора роти № 3 батальйону № 1 лейтенанта поліції Управління патрульної поліції в Одеській області Кушніра Є.В., Інспектора роти № 4 батальйону № 4 капітана поліції Управління патрульної поліції в Одеській області Свідерка А.І., Департаменту патрульної поліції Національної поліції України (03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, 3) в особі Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції (65114, м. Одеса, вул. А.Корольова,5), за участю 3-ї особи без самостійних вимог на предмет спору: Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Інспектора роти № 3 батальйону № 1 лейтенанту поліції Управління патрульної поліції в Одеській області, Кушнір Є. В. щодо тимчасового затримання транспортного засобу марки Mitsubishi Lancer державний номерний знак НОМЕР_1, 2006 року випуску шляхом доставления його евакуатором для зберігання на спеціальний майданчик тимчасового зберігання.

Визнати протиправною та скасувати Постанову про адміністративне правопорушення серії ЕАА № 363584 від 16.04.2018 року винесену Інспектором роти № 4 батальйону № 4 капітаном поліції Управління патрульної поліції в Одеській області, Свідерко А.І. відносно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 122 КУпАП.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2) 1 944 грн. 30 коп. в рахунок відшкодування завданої йому матеріальної шкоди.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2), за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції Національної поліції України (03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, 3), частину сплаченого судового збору у розмірі 352 (триста п'ятдесят дві) гривні 40 копійок.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги до суду першої інстанціїв 30-денний строк з дня складення повного судового рішення.

Суддя Бутенко А.В.

.