Справа № 569/8216/18
Суддя: Ільчишин Надія Василівна
Дата ухвалення: 2018-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2018 рокуЛьвів№ 857/1444/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ільчишин Н.В.,

суддів Довгополова О.М., Коваля Р.Й.,

за участі секретаря судового засідання Федак С.Р.,

розглянувши у судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Інспектора роти №3 батальйону УПП в Житомирській області ДПП старшого сержанта поліції ОСОБА_1 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 27.06.2018 року (головуючого судді Кучиної Н.Г.) ухвалене в порядку письмового провадження в м. Рівне у справі №569/8216/18 за позовом ОСОБА_2 до Інспектора роти №3 батальйону УПП в Житомирській області ДПП старшого сержанта поліції ОСОБА_1, Інспектора роти №3 батальйону УПП в Житомирській області ДПП старшого сержанта поліції ОСОБА_3, Рядового поліції УПП в Рівненській області ОСОБА_4 про визнання протиправними та скасування постанов про накладення адміністративного стягнення по справах про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих не в автоматичному режимі,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 03.05.2018 року звернувся в суд з позовом до інспектора роти №3 батальйону УПП в Житомирській області ДПП старшого сержанта поліції ОСОБА_1, Інспектора роти №3 батальйону УПП в Житомирській області ДПП старшого сержанта поліції ОСОБА_3, Рядового поліції УПП в Рівненській області ОСОБА_4 в якому просить визнати протиправними та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БР №537073 від 08 березня 2018 року, згідно якої патрульним ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення до позивача, постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БР №194415 від 08 березня 2018 року, згідно якої патрульним ОСОБА_5 застосовано адміністративне стягнення до позивача, постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАА №317190 від 08 березня 2018 року, згідно якої патрульним ОСОБА_4 застосовано адміністративне стягнення до позивача.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 27.06.2018 року позов задоволено повністю.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції інспектор роти №3 батальйону УПП в Житомирській області ДПП старший сержант поліції ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, яку обґрунтовує тим, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення допущено порушення норм процесуального та матеріального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову.

Колегія суддів вказує, що оскільки судове рішення щодо задоволення частини позовних вимог іншими відповідачами не оскаржується, довіреностей на представлення інтересів від Інспектора роти №3 батальйону УПП в Житомирській області ДПП старшого сержанта поліції ОСОБА_3, Рядового поліції УПП в Рівненській області ОСОБА_4 скаржнику не надано, тому згідно із положеннями частини 1 статті 293 КАС України воно не підлягає апеляційному перегляду.

Від позивача відзив на апеляційну скаргу не надходив, що не перешкоджає її розгляду по суті.

Сторони в судове засідання не зявилися, належним чином повідомленні про дату, час і місце розгляду справи в порядку, визначеному статтею 268 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).

Згідно з частини 3 статті 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Відповідно до частини 4 статті 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

В порядку статті 230 КАС України секретарем судового засідання забезпечено ведення протоколу судового засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що подана скарга підлягає частковому задоволенню з наступних мотивів.

Відповідно до приписів частини 3 статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що 08 березня 2018 року інспектором роти №3 батальйону УПП в Житомирській області ДПП старшим сержантом поліції ОСОБА_1 було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БР №537073, згідно якої ОСОБА_2 08 березня 2018 року о 10 год. 00 хв. на автодорозі М-06 Київ-Чоп 211 км., керуючи транспортним засобом DAF 95 ХТ номерний знак НОМЕР_1 напівпричіп ВК2055ХТ, перевозив габаритний вантаж (установку асфальтозмішувальну №46), що перевищувала встановлені габарити, а саме 3 м. 40 см. без узгодження з органами НПУ, чим порушив п.п. 22.5 ПДР України.

Відповідальність за вказане адміністративне правопорушення передбачено ст. 132-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, в зв'язку з чим, керуючись ст.33 та 284 КУпАП патрульним ОСОБА_1 було прийнято рішення застосувати до ОСОБА_2 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 (п'ятсот десять) грн.

08 березня 2018 року інспектором роти №3 батальйону УПП в Житомирській області ДПП старшим сержантом поліції ОСОБА_3 було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БР №194415, згідно якої ОСОБА_2 08 березня 2018 року о 11 год. 04 хв. на автодорозі Київ-Чоп 242 км. + 600 м., керуючи транспортним засобом DAF 95 ХТ номерний знак НОМЕР_1 напівпричіп ВК2055ХТ, здійснив перевезення небезпечного негабаритного вантажу шириною 3, 2 м, який не був позначений табличками негабаритний вантаж, що виступає 0, 4 м., згідно п.30.3 (з) правил, п.п.22.5 ПДР, п.п. 22.4 ПДР України.

Відповідальність за вказане адміністративне правопорушення передбачено ст. 132-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, в зв'язку з чим, керуючись ст.33 та 284 КУпАП патрульним ОСОБА_3 було прийнято рішення застосувати до ОСОБА_2 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 (п'ятсот десять) грн.

08 березня 2018 року рядовим поліції УПП в Рівненській області ОСОБА_4 було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАА №317190, згідно якої ОСОБА_2, 08 березня 2018 року о 12 год. 05 хв., керуючи транспортним засобом DAF 95 ХТ номерний знак НОМЕР_1 напівпричіп ВК2055ХТ, перевозив вантаж, габарити ширини якого нібито перевищують допустимі 2, 6 м., а саме шириною 3, 2 м. без узгодження з органами національної поліції України, чим порушив п.п. 22.5, 32.1. ПДР України.

Згідно із статті 132-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами тягне за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб, відповідальних за технічний стан, обладнання, експлуатацію транспортних засобів, уповноважених з питань безпеки перевезення небезпечних вантажів, громадян - суб'єктів господарської діяльності - у розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Суд апеляційної інстанції зауважує, що об'єктом даного адміністративного проступку є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху. Об'єктивна сторона правопорушення виражається у таких формах: 1) порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів; 2) порушення правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами. Суб'єкт адміністративного проступку - спеціальний (водії транспортних засобів; посадові особи, відповідальні за технічний стан, обладнання, експлуатацію транспортних засобів, уповноважені з питань безпеки перевезення небезпечних вантажів; громадяни - суб'єкти підприємницької діяльності).

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України визначено Правилами дорожнього руху, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (надалі «Правила дорожнього руху»).

Пунктом 22.5 Правил дорожнього руху встановлено, що за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м. Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м.

Підпункт «г» пункту 2.1 Правил дорожнього руху передбачено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі на маршрутних транспортних засобах - схему маршруту та розклад руху; на великовагових і великогабаритних транспортних засобах та транспортних засобах, що здійснюють дорожнє перевезення небезпечних вантажів, - документацію відповідно до вимог спеціальних правил.

Пунктом 1.10 Правил дорожнього руху визначено, що габаритно-ваговий контроль - перевірка габаритних і вагових параметрів транспортного засобу (в тому числі механічного транспортного засобу), причепу і вантажу на предмет відповідності встановленим нормам щодо габаритів (ширина, висота від поверхні дороги, довжина транспортного засобу) та щодо навантаження (фактична маса, осьове навантаження), яка проводиться відповідно до встановленого порядку на стаціонарних або пересувних пунктах габаритно-вагового контролю.

Згідно із статті 33 Закону України «Про автомобільні дороги» від 08.09.2005 №2862-IV рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Механізм здійснення габаритно-вагового контролю великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів (далі - великовагові та/або великогабаритні транспорті засоби), що використовуються на автомобільних дорогах загального користування визначено Порядком здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2007 року № 879 (далі Порядок №879).

Пунктом 2 Порядку №879 встановлено, що габаритно-ваговий контроль - контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів.

Згідно з пунктом 3 Порядку №879 габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та уповноваженими підрозділами Національної поліції.

Відповідно до пункту 15 Порядку №879 контроль за наявністю у водіїв великовагових та великогабаритних транспортних засобів дозволу на рух здійснюють уповноважені підрозділи Національної поліції та територіальні органи Укртрансбезпеки, які здійснюють габаритно-ваговий контроль.

Пункт 28 Порядку №879 встановлює, що плата за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу вноситься перевізником за затвердженими ставками виходячи з вагових та/або габаритних параметрів транспортного засобу, протяжності маршруту, кількості перевезень. Перевізник має право на відшкодування вантажовідправником чи замовником коштів, внесених у рахунок плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу. Погодження маршруту видається після внесення в установленому розмірі плати за проїзд. У разі прийняття рішення про відмову перевізника від проїзду за погодженим маршрутом внесена плата за проїзд не повертається.

Згідно пункту 32 Порядку №879 перевізник, який має намір використовувати великоваговий та/або великогабаритний транспортний засіб, зобов'язаний не пізніше ніж за три доби звернутися до уповноважених Укравтодором підприємств із заявою про видачу погодження маршруту. Дозвіл на рух великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу після отримання погодження маршруту видається уповноваженим підрозділом Національної поліції через центри надання адміністративних послуг.

А пункт 37 Порядку №879 вказує, що учасники відносин у сфері габаритно-вагового контролю несуть відповідальність згідно із законодавством.

Посилання позивача щодо притягнення тричі за одне й те саме правопорушення колегія суддів вважає помилковими, оскільки після притягнення до відповідальності особа не мала права здійснювати подальший рух по перевезенню великогабаритного вантажу, а розпочавши рух, позивачем було вчинено самостійне правопорушення.

Згідно із пунктом 2 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами затверджених постановою Кабінету міністрів України від 18.01.2001 року №30 (далі - Правила №30) транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великогабаритним, якщо його габарити перевищують хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306.

Пунктом 4 Правил №30 проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами встановлено, що рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - дозвіл), виданим перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів.

Дозвіл оформлюється уповноваженим підрозділом Національної поліції на підставі погоджувальних документів з власниками вулично-дорожньої мережі, залізничних переїздів, мостового господарства, служб міського електротранспорту, електромереж, електрифікації, електрозвязку, в яких визначаються умови і режим проїзду зазначених транспортних засобів.

Відповідно до частини 2 статті 29 Закону України «Про дорожній рух» з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 30 березня 1994 року №198 затверджено Єдині правила ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правила користування ними та охорони, відповідно до пункту 16 яких перевезення небезпечних, великогабаритних і великовагових вантажів автомобільним транспортом по дорожніх об'єктах допускається за окремим дозволом в порядку і за плату, що визначається окремими актами законодавства.

Як встановлено судом апеляційної інстанції на підставі матеріалів справи та наявних доказів підставою для зупинки транспортного засобу DAF 95 ХТ номерний знак НОМЕР_1 напівпричіп ВК2055ХТ, який перевозив габаритний вантаж (установку асфальтозмішувальну №46), що перевищувала встановлені габарити, а саме 3 м. 40 см. без узгодження з органами поліції та слугувала очевидна небезпека для інших учасників дорожнього руху, який перевозився ОСОБА_2, що було видно візуально та підтверджено матеріалами відеофіксації наданими до апеляційної скарги та не заперечувалось водієм.

Відповідно до вимог статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Статтею 10 КУпАП передбачено, що адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно із статтею 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).

Відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з частиною 1 статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.

Відповідно до частини 3 статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» від 05.04.2001 №2344-III у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов'язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків.

Відповідно до матеріалів відеофіксації з нагрудної камери інспектора поліції під час складення та оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення вбачається, що працівником поліції був зупинений позивач та визнав порушення, щодо відсутності дозволу, оскільки власники транспортного засобу та причепа є різними, а тому складно отримати дозвіл та посилався на наявність плати за проїзд, однак із наявної квитанції в матеріалах справи не можливо встановити чи вказана плата від 09.01.2018 року на суму 6818,00 грн є за перевезення позивачем в день 08.03.2018 року, не зрозуміло, на проїзд якого транспортного засобу здійснювалася оплата, яким маршрутом дозволено рух транспортного засобу, який вантаж перевозить позивач та терміни проїзду.

Отже, позивачем не спростовано та не підтверджено документально відповідно до вимог передбачених підпунктом «г» пункту 2.1 Правил дорожнього руху габаритів чи параметрів вантажообладнання, що надавало б дозвіл позивачу здійснювати перевезення транспортом по дорожніх об'єктах великогабаритного вантажу за оплату, при цьому не маючи окремого дозволу поліції.

Факт перевезення ОСОБА_2 великогабаритного вантажу підтверджується дослідженим відеозаписом з нагрудного відеореєстратора інспектора патрульної поліції.

До того ж, позивачем підписана постанова про накладення на нього адміністративного стягнення без будь-яких зауважень та пояснень. Факту упередженості інспектора роти №3 батальйону УПП в Житомирській області ДПП старшого сержанта поліції ОСОБА_1 щодо позивача, підстав для сумніву щодо його об`єктивності належними та допустимими доказами не доведено.

Відповідно до частини 1 статті 293 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обовязки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Підсумовуючи наведене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що доводи, викладені в апеляційній скарзі знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи щодо постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія БР №537073 від 08.03.2018 року, оскільки відповідно до частини 1 статті 293 КАС України іншими учасниками справи не оскаржувалось рішення суду першої інстанції в іншій частині, а тому не підлягає апеляційному перегляду.

Керуючись ст.ст. 268, 271, 272, 286, 293, 315, 317, 321, 322 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Інспектора роти №3 батальйону УПП в Житомирській області ДПП старшого сержанта поліції ОСОБА_1 задовольнити частково.

Скасувати рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 27.06.2018 року у справі №569/8216/18 в частині скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія БР №537073 від 08.03.2018 року та ухвалити нове, яким постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія БР №537073 від 08.03.2018 року інспектора роти №3 батальйону УПП в Житомирській області ДПП старшого сержанта поліції ОСОБА_1 залишити без змін, а позовну заяву в цій частині залишити без задоволення.

В решті рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 27.06.2018 року у справі №569/8216/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Н.В. Ільчишин

Судді О.М. Довгополов

ОСОБА_6