Справа № 804/185/994/18
Суддя: Коренев Андрій Олексійович
Дата ухвалення: 2018-10-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2018 року Справа № 804/185/994/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_2 (далі ОСОБА_2, позивач) з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі - відповідач) в якому просила:
визнати протиправними дії Головного управління пенсійного фонду України у Дніпропетровській області щодо переведення мене з 04.01.2018 року з пенсії за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» на пенсію за віком відповідно до ст.26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням ч.2 ст. 40 із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників зайнятих у галузі економіки України за три календарні роки, що передують року звернення з заявою про призначення пенсії за віком, а саме за 2016 рік.
зобов'язати Головне Управління пенсійного фонду України у Дніпропетровській області призначити мені пенсію за віком з 04.01.2018року відповідно до ст. 26 з урахуванням ч. 2 ст. 40, ч.4-4 прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням заробітної плати (доходу) для призначення пенсії, яка визначається із середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016 та 2017 роки, провести перерахунок та виплатити різницю між фактично отриманою та призначеною пенсією.
На обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що вона перебуває на обліку у відповідача з 03.01.2008 року та отримувала пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ. Після оформлення пенсії вона продовжувала працювати та з її доходу сплачувались внески на загальнообовязкове державне соціальне страхування. Досягнув пенсійного віку у січні 2018 року позивачка звернулась до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ч.2 ст. 40 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон № 1058-ІV). Листом від 19.01.2018 № М26 позивача повідомили про переведенння на пенсію за віком з 04.01.2018 року на підставі її заяви із застосуванням середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України за 2016 рік, яка складає 3764,40 грн. Однак, із вказаним розрахунком позивачка не погодилась вважає, що відповідач протиправно не призначив пенсію, а перевів на пенсію за віком з урахуванням величини оцінки страхового стажу 1%, але із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, а саме за 2016 рік, замість показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2016 та 2017 роки, який повинен застосовуватися при призначенні мені пенсії за віком.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 серпня 2018 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
Цією ж ухвалою відповідачу було надано строк для подання письмового відзиву на позовну заяву - протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.
Відповідачем подано до суду відзив на адміністративний позов, в якому зазначено, що позивачка при призначенні пенсії у січня 2008 року мала вибір у відповідності до ст. 10 Закону України "Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування" між пенсією за віком на загальних підставах відповідно до Закону України "Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування" та пенсією за віком відповідно до Закону України "Про державну службу". Відповідно до п. 4-7 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", особам, пенсії/щомісячне довічне грошове утримання яким призначені відповідно до законів України "Про Кабінет Міністрів України", "Про державну службу". Національний банк України", "Про дипломатичну службу", "Про службу в органах міс самоврядування", "Про прокуратуру", "Про статус народного депутата України", "Про судоустрій і статус суддів", "Про судову експертизу". "Про статус і соціальний захист громадо постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про наукову і науково-технічну діяльність", "Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний журналістів". Митного кодексу України, Податкового кодексу України, Положенн помічника-консультанта народного депутата України, розмір яких з урахуванням перерахунку передбаченого пунктом 4-3 цього розділу, розрахований за нормами цього Закону більший, проводиться автоматичне, без їхнього звернення, переведення пенсії на у передбачених цим Законом, за матеріалами пенсійних справ. Після автоматичного розрахунку, розмір пенсії заявниці, із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки, тобто 3764 грн. 40 коп., станом на 01.10.2017 року 3741 грн. 21 коп. (за нормами Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування") що становить менший розмір, ніж пенсія за віком відповідно до України "Про державну службу". Розмір пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу" станом на 01.10.2017 року становить 4176 грн. 29коп. ОСОБА_2 звернувся до Павлоградського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області із заявою від 04.01.2018 року про призначення пенсії за віком згідно Закону України "Про загальнообов'язкове державне п страхування" від 09.07.2003 року № 1058. Розмір пенсії заявниці із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в України якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 року 3764 грн. 40 коп., склав - 4992 грн. 43 коп. Враховуючи вищезазначене, управління діяло у спосіб, прямо передбачений законодавством та жодним чином не порушив права позивача, а відтак відсутні підстав для задоволення позову.
З огляду на вказане, виходячи з положень п. 2 ч. 1 ст. 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглянув справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у ній матеріалами.
Дослідивши матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 з 03.01.2008 року перебуває на обліку у відповідача та отримувала пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ від 16.12.1993 року.
У січні 2018 року позивач звернулась до Павлоградського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ст.26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих в галузі економіки України за три календарні роки, що передують року звернення з заявою про призначення пенсії за віком, як встановлено ч.2 ст. 40 цього Закону
Відповідач здійснив перерахунок пенсії із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в України якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 рою 3764 грн. 40 коп., та розмір пенсії позивачки складає 4992 грн. 43 коп., що підтверджується розпорядженням від 10.01.2018 року № 116724.
Однак, позивачка не погодилась із вказаними діями відповідача звернулася до суду із вказаним позовом.
Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. При цьому, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ч. 2 ст. 19).
Згідно з ч. 1 ст. 9 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); 3) пенсія у зв'язку з втратою годувальника.
Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону, особі, яка має одночасно право на різні види пенсі за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за їх вибором.
Згідно ст. 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 року N 3723-ХІ, на одержання пенсії державних службовців мають право особи, які досягли встановленого законодавством пенсійного віку, за наявності загального трудового стажу для чоловіків - не менше 25 років для жінок - не менше 20 років, у тому числі стажу державної служби - не менше 10 років.
Відповідно до ч. 3 ст. 45 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" державне переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду. При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.
З аналізу наведених норм слідує, що переведенням з одного виду пенсії на інший є зміна виду пенсії, що визначені ст. 9 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".
Відповідно до ст. 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років. Право на пенсію за віком мають жінки ІНФОРМАЦІЯ_1 і старші після досягнення ними такого віку: 55 років - які народилися до 30 вересня 1956 року включно.
Таким чином, на час призначення пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу 03.01.2008 року, ОСОБА_2 досягла віку, передбаченого ст. 26 Законом України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування" (55 років), а також стаж державної служби, у звязку з чим була призначена пенсія державного службовця відповідно до Закону України "Про державну службу" з 03 січня 2008 року, за віком. Тобто пенсія за віком позивачці була призначена у 2008 році відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування", яка за наявності стажу державного службовця набула право на пенсію державного службовця.
Отже, в даному випадку переведення з одного виду пенсії на інший відсутнє, оскільки пенсія за віком державного службовця, була призначена у зв'язку із досягненням позивачкою загального пенсійного віку, передбаченого ст. 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" .
Водночас ч. 3 ст. 45 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що визначена ч. 2 ст. 40 цього Закону середня заробітна плата (дохід) для призначення пенсії, тобто за три календарні роки, що передують року звернення.
Крім того, суд приймає до уваги правову позицію викладену в постанові Верховного суду України № 133/476/15-а від 29.11.2016 року. У справі, яка розглядалася Верховним судом України предметом спору було переведення з пенсії за вислугою років, призначеної відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення", котрий передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, на пенсію за віком, ніж Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», тоді як предметом спору у справі, що розглядається є переведення з пенсії державного службовця за віком на пенсію за віком на загальних підставах, що фактично є повторним призначенням пенсії за віком.
Таким чином, предмет спору та спірні правовідносини в даній справі та у справі, що переглядалась Верховним Судом України № 133/476/15-а від 29.11.2016 року, є різними і не можуть ототожнюватись. У зв'язку з чим застосувати правову позицію викладену в зазначеному рішенні ВСУ немає правових підстав.
Водночас, суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.
Частиною 1 ст. 5 КАС України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.
Відповідно до ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів та у доведенні перед судом їх переконливості.
Таким чином, адміністративне судочинство спрямоване на справедливе вирішення судом спорів з метою захисту саме порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин. Обов'язковою умовою визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень є доведеність позивачем порушених його прав та інтересів цим рішенням суб'єкта владних повноважень, тобто, обов'язковою умовою задоволення позову є доведеність позивачем порушення його прав та інтересів з боку відповідача.
Аналізуючи наведені норми процесуального законодавства, суд зазнача, що захисту в суді підлягають, зокрема, порушені органом державної влади та його посадовими особами, права, свободи та інтереси фізичних осіб, однак під час розгляду справи судом не встановлено порушення прав та інтересів позивача.
Враховуючи вказані норми адміністративного процесуального законодавства, суд вважає, що права та інтереси позивача на належне пенсійне забезпечення відповідачем не порушено.
Відповідно до частини 5 статті 250 Кодексу адміністративного судочинства України, датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Керуючись ст. ст. 40, 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», ст.ст. 2, 9, 10, 77, 246, 250- 251, 294 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - залишити без задоволення.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя ОСОБА_1