Справа № 1140/2782/18
Суддя: К.М. Притула
Дата ухвалення: 2018-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2018 року м. Кропивницький Справа № 1140/2782/18

Суддя Кіровоградського окружного адміністративного суду Притула К.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Подільського відділу державної виконавчої служби м. Кропивницький Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області про визнання бездіяльності противною та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просить:

- визнати бездіяльність Подільського відділу державної виконавчої служби м. Кропивницького Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області щодо не зняття арешту з автомобіля ВАЗ 21104, 2006 року випуску, державний номер ВА 4452АЕ протиправною та зобов'язати Подільський відділ державної виконавчої служби м. Кропивницького Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області вчинити дії щодо зняття арешту автомобіля ВАЗ 21104, 2006 року випуску, державний номер В А 4452АЕ, накладеного згідно постанов: про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 15.04.2010 року ВП №11458847, згідно з в/л 2-2374 виданого 28.08.2008 р. Ленінським р/с м. Кіровограда, винесеної заступником начальника відділу Москаленко Ю.В., Ленінського ВДВС Кіровоградського МУЮ; про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 25.02.2010 року ВП №9724507, згідно з в/л 2-2226 виданого 16.10.2008 р., винесеної заступником начальника відділу Москаленко Ю.В., Ленінського ВДВС Кіровоградського МУЮ; про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 10.06.2011 року ВП №21267738, згідно з в/л 2-2226 виданого 16.10.2008 р., винесеної заступником начальника відділу Москаленко Ю.В., Ленінського ВДВС Кіровоградського МУЮ;

- судові витрати щодо сплаченого судового збору та витрат на правничу допомогу покласти на Відповідача.

22 жовтня 2018 року ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду відкрито провадження по справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні (а.с.1-2).

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що у серпні 2018 року вона звернулась до відповідача з питанням зняття арешту з належного їй майна. На зазначену заяву Подільський ДВС м. Кропивницький ГТУЮ у Кіровоградській області надав відповідь від 28.08.2018 року, якою відмовив в задоволені заяви позивача з огляду на те, що виконавчі провадження були завершені, докази сплати боргів відсутні, а виконавчі провадження згідно п.9.9 Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 25.12.2008 року № 2274/5 знищені. Таким чином, наявність арешту майна позивача, враховуючи відсутність законних підстав для обмеження права власності позивача та невиконання державним виконавцем обов'язку зняти арешт при закінченні виконавчого провадження суперечить вимогам Закону України «Про виконавче провадження», тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Представник позивача до судового засідання надав клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Представник відповідача до судового засідання надав клопотання про розгляд справи без його участі, також зазначив, що відповідач позовні вимоги не визнає. Свою позицію обґрунтовує тим, що на виконанні у відділі перебували виконавчі провадження, боржником яких виступала ОСОБА_1, а саме: виконавче провадження № 11458847 за виконавчим листом №2-2374 від 28.08.2008 року про стягнення боргу на користь ТОВ "Водне господарство" в сумі 3789,08 грн.; виконавче провадження № 9724507 за виконавчим листом №2-2226 від 16.10.2008 року про стягнення боргу на користь ДП "ТЕЦ" в сумі 5847,29 грн.; виконавче провадження № 21267738 за виконавчим листом №2-2226 від 16.10.2008 року про стягнення боргу на користь ДП "ТЕЦ" в сумі 5847,29 грн.

Згідно даних Автоматизованої системи виконавчих проваджень вищезазначені виконавчі провадження завершені, а саме повернуті виконавчі документи стягувачу та за п. 10 Закону України «Про виконавче провадження.» направлено виконавчий документ до іншого відділу ДВС за належністю (не фактично). Докази про сплату боргів відсутні,

У відповідності до вимог п.9.9 Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 25.12.2008 року №2274/5, вони були знищені. Отже, за вищезазначеними виконавчими провадженнями ОСОБА_1 не надано підтвердження сплати боргів чи скасування виконавчим документів, тому просить суд відмовити у задоволенні позову.

Відповідно до ч. 9 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з'явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом (пункт 10 частини першої статті 4 КАС України).

Фіксування судового засідання відповідно до статті 229 КАС України не здійснювалося, тому керуючись приписами пункту 10 частини 1 статті 4 та частини 9 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України подальший розгляд справи судом вирішено здійснювати у порядку письмового провадження.

Розглянувши подані позивачем документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1, під час звернення з питанням зняття з реєстрації належного їй автомобіля ВАЗ 21104, 2006 року випуску, державний номер НОМЕР_2, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3, дізналась, що на автомобіль накладено арешт.

Звернувшись до Подільського відділу державної виконавчої служби м. Кропивницького Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області з заявою про зняття арешту, позивачеві було надано відповідь від 28.08.2018 року, в якій зазначено, що відносно ОСОБА_1 на виконанні перебували виконавчі листи: №2-2374 від 28.08.2008 року (виконавче провадження №11458847) про стягнення боргу на користь ТОВ «Водне господарство»; №2-2226 від 16.10.2008 року (виконавче провадження №9724507 та №21267738) про стягнення боргу на користь ДП «ТЕЦ».

Також відповідно до листа Подільського відділу державної виконавчої служби міста Кропивницький ГУ ТУЮ у Кіровоградській області від 28.08.2018 № 26403/08.2018/16, позивача повідомлено про те, що гідно даних Автоматизованої системи виконавчих проваджень вищезазначені виконавчі провадження завершені, а саме повернуті виконавчі документи стягувачу та за п. 10 Закону України «Про виконавче провадження.» направлено виконавчий документ до іншого відділу ДВС за належністю (не фактично). Докази про сплату боргів відсутні.

У відповідності до вимог п.9.9 Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженого наказом Міністерства юстиції № України від 25.12.2008 року №2274/5, строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить 3 (три) роки, крім виконавчих проваджень, завершених за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить 1 (один) рік. Після закінчення строку зберігання виконавче провадження підлягає знищенню. Позивачеві відмовили у задоволенні її заяви про зняття арешту (а.с.20 - 21).

Суд вважає, що така відмова не відповідає вимогам законодавства про виконавче провадження та порушує права позивача з огляду на таке.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначалися Законом України "Про виконавче провадження" № 606-XIV від 21.04.1999 року (надалі - Закон № 606-XIV).

Відповідно до частин 1-3 статті 57 Закону №606-XIV арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем, зокрема, шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Копії постанови, якою накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, державний виконавець надсилає органам, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження.

Відповідно до частини 1 статті 30 Закону №606-ХІV державний виконавець провадить виконавчі дії з виконання рішення до завершення виконавчого провадження у встановленому цим Законом порядку, а саме: закінчення виконавчого провадження - згідно із статтею 49 цього Закону; повернення виконавчого документа стягувачу - згідно із статтею 47 цього Закону; повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадовій особі), який його видав, - згідно із статтею 48 цього Закону.

Наслідки завершення виконавчого провадження передбачені статтею 50 Закону №606-ХІV. За її змістом, у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження.

У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

За заявою боржника державний виконавець видає йому додаткові копії постанови, зазначеної в частині другій цієї статті, для їх пред'явлення до органів, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження, для зняття арешту, накладеного на майно.

Відповідно до пункту 3.17 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України №512/5 від 02.04.2012 року, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 30.09.2016 року за №1302/29432, у постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу чи повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який (яка) його видав(ла), державний виконавець зазначає підставу для цього з посиланням на відповідну норму Закону, результати виконання, а також наслідки завершення відповідного виконавчого провадження (зняття арешту тощо).

Зі змісту наведеного вбачається дійсна мета застосування процедури арешту майна боржника для забезпечення реального виконання виконавчого документу. Тобто, існування арешту накладеного державним виконавцем дозволяє йому ефективно здійснювати дії щодо реального виконання виконавчих листів та інших виконавчих документів, упереджує недобросовісну поведінку боржника щодо уникнення сплати ним свого боргу шляхом реалізації або переоформлення належного йому рухомого та нерухомого майна. Таким чином, існування арешту майна, накладеного державним виконавцем має чітко окреслені граничні строки з прийняття відповідної постанови про накладення арешту до завершення виконавчого провадження.

У зв'язку з реформуванням системи органів примусового виконання та органів державної виконавчої служби, зміною підпорядкування та найменування відділів державної виконавчої служби, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 17 від 21.01.2015 року "Питання оптимізації діяльності центральних органів виконавчої влади системи юстиції", постанови Кабінету Міністрів України №99 від 11.02.2016 року "Про реформування територіальних органів Міністерства юстиції та розвиток системи надання безоплатної правової допомоги", наказів Міністерства юстиції України №569/5 від 01.03.2016 року "Про відділи державної виконавчої служби та відділи державної реєстрації актів цивільного стану", №571/5 від 01.03.2016 року "Про Типову структуру головних територіальних управлінь юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, в областях, містах Києві та Севастополі", №1056/5 від 07.04.2016 року "Про затвердження Переліку районних, районних у містах, міських (міст обласного значення), міськрайонних, міжрайонних відділів державної виконавчої служби головних територіальних управлінь юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, в областях, містах Києві та Севастополі" та наказу Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області №98/07 від 14.04.2016 року правонаступником Ленінського відділу державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиції у спірних правовідносинах є Подільський відділ державної виконавчої служби міста Кропивницький Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області .

Як вже встановлено судом, на виконанні у відповідача відсутні відкриті виконавчі провадження, в межах яких можливе звернення стягнення на майно позивача

Відтак, наведені обставини свідчать, по-перше, про відсутність правових підстав у відповідача зберігати накладений ним арешт на майно позивача, в силу неможливості виконавчого органу надати документ, яким відповідний арешт було застосовано, більш того, через неможливість цього органу конкретизувати виконавче провадження в рамках якого він був накладений.

По-друге, існування арешту майна позивача при визнанні відповідачем факту завершення всіх виконавчих проваджень відносно позивача порушує саму мету застосування відповідної процедури. Так, наразі, механізм забезпечення виконання рішення існує, проте провадження в рамках якого його було застосовано завершено.

Таким чином, відмова відповідача у знятті арешту з належного позивачу майна є порушенням вимог Закону України «Про виконавче провадження», що позбавляє позивача можливості вчиняти дії щодо належного йому майна, вільно розпоряджатися ним.

Статтею 59 Закону України "Про виконавче провадження" №1404-VIII від 02.06.2016 року передбачено порядок зняття арешту з майна, накладеного державним виконавцем. Так, особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.

У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

Підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв'язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову.

У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Таким чином, рішення про зняття арешту на майно, накладеного державним виконавцем, приймається державним виконавцем або начальником відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, шляхом винесення відповідної постанови.

На підставі викладеного, враховуючи те, що відповідачем не доведено належними доказами правомірності існування арешту, накладеного на майно позивача попри відсутність відкритих виконавчих проваджень щодо нього, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, заявлених в рамках цього позову.

Стосовно позовної вимоги позивача про стягнення із відповідача сплаченого судового збору та витрат на правничу допомогу, суд зазначає наступне.

Частиною 7 ст. 139 КАС України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п'яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 134 КАС України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб'єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Положеннями ч. 4 ст. 134 КАС України встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження розміру витрат позивача на правничу допомогу в розмірі 3000 грн. до суду надано:

- копію договору на надання правничої допомоги № 18/18 від 08.10.2018, що був укладений між позивачем ОСОБА_1 та адвокатським об'єднанням «Юрдана»;

- акт прийому-передач виконаних робіт від 08.10.2018;

- звіт про надані правничі послуги;

- копію квитанції про оплату №22122111 від 08.10.2018 (плата за правничу допомогу) на суму 3000 грн.

Враховуючи наявні в матеріалах справи докази оплати правничої допомоги, суд приходить до висновку про наявність достатніх правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3000 грн.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, суд присуджує на користь позивача всі здійснені, документально підтверджені, витрати по сплаті судового збору у розмірі 704,80 грн. з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань відповідача (а.с.3).

Керуючись ст.,ст. 9, 14, 73-78, 90, 143, 242-246, 250, 255 КАС України, суд, -

в и р і ш и в

Позовні вимоги ОСОБА_1 (ідент. номер: НОМЕР_1, АДРЕСА_1) до Подільського відділу державної виконавчої служби м. Кропивницький Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області (25006, м.Кропивницький, вул. Преображенська, 47) про визнання бездіяльності противною та зобов'язання вчинити дії - задовольнити.

Визнати бездіяльність Подільського відділу державної виконавчої служби м. Кропивницького Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області щодо не зняття арешту з автомобіля ВАЗ 21104, 2006 року випуску, державний номер ВА 4452АЕ протиправною та зобов'язати Подільський відділ державної виконавчої служби м. Кропивницького Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області вчинити дії щодо зняття арешту автомобіля ВАЗ 21104, 2006 року випуску, державний номер В А 4452АЕ, накладеного згідно постанов: про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 15.04.2010 року ВП №11458847, згідно з в/л 2-2374 виданого 28.08.2008 р. Ленінським р/с м. Кіровограда, винесеної заступником начальника відділу Москаленко Ю.В., Ленінського ВДВС Кіровоградського МУЮ; про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 25.02.2010 року ВП №9724507, згідно з в/л 2-2226 виданого 16.10.2008 р., винесеної заступником начальника відділу Москаленко Ю.В., Ленінського ВДВС Кіровоградського МУЮ; про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 10.06.2011 року ВП №21267738, згідно з в/л 2-2226 виданого 16.10.2008 р., винесеної заступником начальника відділу Москаленко Ю.В., Ленінського ВДВС Кіровоградського МУЮ .

Присудити на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 704,80 грн. та судові витрати на професійну правничу допомогу у сумі 3000 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Подільського відділу державної виконавчої служби м.Кропивницький Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України, до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Кіровоградський окружний адміністративний суд.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду К.М. Притула