Справа № 815/2347/18
Суддя: Вовченко О. А.
Дата ухвалення: 2018-10-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/2347/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2018 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Вовченко O.A.,

секретар судового засідання Іщенко С.О.,

за участю:

позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_2,

представника ОСОБА_1 ОСОБА_3 (за довіреністю),

представника ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» - ОСОБА_4 (за довіреністю),

розглянувши у порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до державного реєстратора комунального підприємства «Департамент державної реєстрації» ОСОБА_5, комунального підприємства «Департамент державної реєстрації», треті особи на стороні відповідачів без самостійних вимог щодо предмета спору: товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», публічне акціонерне товариство акціонерний банк «ПОРТО-ФРАНКО» про визнання протиправним та скасування рішення,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Одеського окружного адміністративного суду перебуває справа за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до державного реєстратора комунального підприємства «Департамент державної реєстрації» ОСОБА_5, комунального підприємства «Департамент державної реєстрації», треті особи на стороні відповідачів без самостійних вимог щодо предмета спору: товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», публічне акціонерне товариство акціонерний банк «ПОРТО-ФРАНКО», в якій позивачі просять суд визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора комунального підприємства «Департамент державної реєстрації» ОСОБА_5 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 39745412 від 26.01.2018 року.

Ухвалою від 22 травня 2018 року позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 залишено без руху та позивачам надано 5-денний строк на усунення недоліків позовної заяви з моменту отримання копії ухвали.

Ухвалою від 18 червня 2018 року судом прийнято до розгляду позовну заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (вх.№16698/18) та відкрито провадження у адміністративній справі, визначено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи та встановлено строки для подання заяв по суті.

30 липня 2018 року ухвалою суду визначено розгляд справи за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проводити в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання та розяснено, що розгляд справи починається зі стадії відкриття провадження у справі.

26 вересня 2018 року ухвалою суду закрито підготовче провадження по справі та призначено справу №815/2347/18 до судового розгляду по суті.

В обґрунтування позовних вимог позивачі зазначають наступне.

На підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна від 23 квітня 1998 року №98.04-448, зареєстрованого Одеською спеціалізованою біржею нерухомості, зареєстрованого Одеським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації обєктів нерухомості в реєстровій книзі №279пр, під реєстровим №188 на сторінці 84 позивачі є власниками в рівних долях квартири №60, що знаходиться за адресою м. Одеса, вулиця Академіка Філатова будинок 47/2. З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором №1726/3-07 від 10.07.2007 року, який було укладено між АКБ «ПОРТО-ФРАНКО» і ОСОБА_1, 10 липня 2007 року, між сторонами кредитного договору було укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_6 за реєстровим №У-574, відповідно до умов якого іпотекодавці (ОСОБА_1 та ОСОБА_2Є.) передали в іпотеку банку нерухоме майно - однокімнатну квартиру за адресою АДРЕСА_1 загальною площею 32,6 кв.м, житловою площею 17,2 кв.м. Відповідно до інформації, яку зазначено у витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №114479898 від 19.02.2018 року, 27 лютого 2017 року ПАТ АТ «ПОРТО-ФРАНКО» відступив право вимоги за кредитним договором та за іпотечним договором ТОВ «Фінансова компанії «Дніпрофінансгруп». 26.01.2018 року о 17:23:53 державний реєстратор ОСОБА_5 прийняв рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 39745412 та здійснив реєстрацію права власності на передане в іпотеку майно за ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», . Зазначають, що рішення державного реєстратора ОСОБА_5 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 39745412 прийнято з порушенням вимог діючого законодавства. Посилаючись на абз.4 ч.1 ст. 20 Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» вказують, що жодних повідомлень на адресу власників обєкта нерухомого майна - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зроблено не було. Таким чином позивачам не було відомо про незаконне рішення державного реєстратора. Посилаючись на ч.3 ст. 10, ст.24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», п.п.12, 23 Постанови Кабінету ОСОБА_7 України №1127 від 25.12.2015 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» зазначають, що в порушення вказаних норм за наявності арешту нерухомого майна - квартири №60, будинку 47 корп. 2 по вулиці Академіка Філатова в м. Одеса, який накладено ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 11.06.2008 року по справі номер 2-2528/2008, відповідач 1 прийняв рішення про реєстрацію права власності за наявності зареєстрованих обтяжень речових прав на нерухоме майно чим припустився брутального порушення вимог законодавства. Відповідач 1 як державний реєстратор мав перевірити наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов'язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації. Оскаржуване рішення прийнято з порушенням вимог закону щодо можливості здійснення державної реєстрації на підставі правочину, виключно за наявності документу, що підтверджує наявність факту виконання відповідних умов правочину. Оскаржуваним рішенням порушено статтю 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції», а саме право на мирне володіння особою своїм майном, що також є невід'ємним правом на повагу до своєї власності. Відповідно до статті 1 Протоколу 1 кожна особа має право на мирне володіння своїм майном.

Враховуючи викладене, позивачі просять суд задовольнити позовні вимоги.

Копії ухвал від 18 червня 2018 року та від 30 липня 2018 року відповідачами отримані, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення, однак станом на момент винесення рішення відзиви на позов від відповідачів не надходили.

Публічне акціонерне товариство акціонерний банк «ПОРТО-ФРАНКО» копії ухвал від 18 червня 2018 року та від 30 липня 2018 року отримав, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення, однак станом на момент винесення рішення пояснення на позов від нього не надходили.

26 липня 2018 року до суду від товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» за вх.№21563/18 надійшли пояснення на позовну заяву, у яких зазначає, що ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» вважає вимоги позивачів необґрунтованими, безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. 10 липня 2007 року між АКБ «ПОРТО-ФРАНКО» (банк) та ОСОБА_1 (позичальник) було укладено кредитний договір №1726/3-07. Того ж дня був укладений іпотечний договір між АКБ «ПОРТО-ФРАНКО» (іпотекодержатель) та ОСОБА_1, ОСОБА_2 Згідно положень даного договору, він забезпечує вимоги іпотекодержателя за кредитним договором №1726/3-07. Предметом іпотеки є квартира №60, що знаходиться за адресою м. Одеса, вул. Ак. Філатова, 47/2. 27 лютого 2017 року між ПАТ АТ «ПОРТО-ФРАНКО» (цедент) та ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» (цесіонарій) було укладеного договір про відступлення права вимоги. За умовами даного договору ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» набуло право вимоги за іпотечним договором, укладеним між АКБ «ПОРТО-ФРАНКО» та ОСОБА_1, ОСОБА_2 26.01.2018 року державним реєстратором ОСОБА_5 було здійснено державну реєстрацію права власності ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» на квартиру №60 за адресою м. Одеса, вул. Ак. Філатова, 47/2. Посилаючись на п.11-1 постанови Кабінету ОСОБА_7 України №1127 від 25 грудня 2015 року, якою було затверджено Порядок державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, зазначає, що твердження позивача про порушення порядку повідомлення власника нерухомого майна щодо здійснення реєстратором дій відносно такого майна є безпідставним. Посилаючись на п.6 ч.1, п.2 ч.2 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень», п. 61 Постанови Кабінету ОСОБА_7 України від 25.12.2015 року №1127 вказує, що реєстрація інших речових прав, а так само і обтяжень на майно, не перешкоджає іпотекодержателю зареєструвати право власності на передане в іпотеку майно. У ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» є пріоритет порівняно з іншими особами на задоволення своїх вимог за рахунок спірного нерухомого майна. Посилаючись на п.5.1 договору іпотеки зазначає, що оскільки у договорі іпотеки прямо передбачено можливість звернення стягнення на предмет іпотеки та приймання предмету іпотеки у власність, то державний реєстратор мав усі правові підстави для реєстрації права власності за ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» саме на підставі договору іпотеки.

Позивачі та представник ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити.

Представник ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» у судовому засіданні просив у задоволенні позову відмовити з підстав, наведених у поясненнях на позов.

Інші сторони у судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини справи, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що 10 липня 2007 року між акціонерним комерційним банком «ПОРТО-ФРАНКО» (банк) та ОСОБА_1 (позичальником) було укладено кредитний договір №1726/3-07 (а.с.43-44), за умовами якого банк видає позичальнику кредит на поточні потреби в сумі 35000,00 доларів США 00 центів з 10 липня 2007 року по 07 липня 2017 року зі сплатою 14,5 % річних (п.1.1). Забезпеченням повернення усієї суми кредиту, сплати нарахованих процентів за користування кредитом, пені та штрафних санкцій за кредит є квартира, що розташована за адресою: АДРЕСА_2, вартістю 244147,00 грн. згідно нотаріально оформленого договору іпотеки від 10 липня 2007 року (п.2.1).

10 липня 2007 року між акціонерним комерційним банком «ПОРТО-ФРАНКО» (іпотекодержатель) та ОСОБА_1 (іпотекодавець), ОСОБА_2 (іпотекодавець) майновий поручитель ОСОБА_1, укладено іпотечний договір (а.с.40-42), посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_6, за реєстровим №239, за умовами якого цей договір іпотеки забезпечує вимоги іпотекодержателя за кредитним договором №1726/3-07 від 10.07.2007 р., який укладено між іпотекодержателем та ОСОБА_1, а також усіх додаткових договорів до нього, які можуть бути укладені в майбутньому (далі «кредитний договір»), стосовно повернення отриманої суми кредиту, несплачених відсотків, комісій, неустойок і штрафів у повному обсязі («основне зобовязання»). Кредит відповідно до вищевказаного кредитного договору надається боржнику кредитором - іпотекодержателем на наступних умовах: сума кредиту - 35000 доларів США; строк повернення кредиту - сьомого липня дві тисячі сімнадцятого року; розмір відсоткової ставки визначається кредитним договором у розмірі - 14,5% відсотків річних; боржник зобов'язується проводити погашення кредиту щомісячно починаючи з серпня дві тисячі сьомого року в сумі не менш 554 (Пятсот пятдесяти чотирьох) доларів США з урахуванням сплати відсотків, але не пізніше сьомого липня дві тисячі сімнадцятого року. Відсотки нараховуються на фактичну суму заборгованості за кредитом в термін з першого числа по останній календарний день поточного місяця методом нарахування (факт/факт) та сплачуються щомісячно відповідно до умов кредитного договору (п.1.1). Предметом іпотеки є нерухоме майно: однокімнатна квартира за адресою: місто Одеса, вулиця Філатова академіка, будинок під № 47/2, квартира під № 60, загальною площею 32,6 кв.м., житловою площею 17,2 кв.м., яка складається в цілому, з зазначених у витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно з реєстраційним №19485485, що виданий комунальним підприємством «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об'єктів нерухомості» 09.07.2007 р., за № 15161485 з приміщень: 1 - коридор; 2 - вбуд. шафа; 3 - жила; 4 - кухня; 5 - сан. вузол і належить іпотекодавцю на підставі договору купівлі-продажу №98.04-448 (а.с.38-39), зареєстрованого Одеською спеціалізованою біржею нерухомості, 23.04.1998 р., зареєстрованого Одеським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації обєктів нерухомості в реєстровій книзі № 279пр, під реєстровим № 188 на сторінці 84 (п.1.3). Іпотекодержатель у разі виникнення у нього права на задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки на власний розсуд звертає стягнення на предмет іпотеки: на підставі рішення суду або виконавчого напису нотаріуса, або у позасудовому порядку продає від свого імені предмет іпотеки чи приймає предмет іпотеки у свою власність (п.5.1). Право звернення стягнення на предмет іпотеки іпотекодержатель набуває незалежно від настання строку виконання основного зобов'язання у наступних випадках: якщо у момент настання строку виконання зобов'язань за кредитним договором вони не будуть виконані, а саме: при повному або частковому неповерненні у встановлений кредитним договором строк суми кредиту; та/або при несплаті або частковій несплаті у встановлені кредитним договором строки сум відсотків, комісій; неустойки (пені, штрафних санкцій) за вимогою іпотекодержателя (п.5.2). Іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання зобов'язання боржником за кредитним договором, забезпеченого цією іпотекою, а якщо його вимога не буде задоволена, - звернути стягнення на предмет іпотеки: у разі надання іпотекодавцями (майновим поручителем) недостовірної інформації іпотекодержателю згідно пункту 2.1. цього договору, в тому числі при непопередженні іпотекодержателя про всі відомі іпотекодавцям (майновим поручителем) права та вимоги інших осіб на предмет іпотеки (в т.ч. ті, що не зареєстровані у встановленому законом порядку); у разі порушення іпотекодавцями (майновим поручителем) обов'язків, встановлених цим договором (п.5.3). Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється: за рішенням суду; у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса; згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя (п.5.4). За рішенням іпотекодержателя задоволення його вимог може здійснюватись наступним чином (договір про задоволення вимог іпотекодержателя): 5.5.1 У випадку набуття права звернення стягнення на предмет іпотеки іпотекодавці (майновий поручитель) передають у власність іпотекодержателю предмет іпотеки шляхом укладення договору про задоволення вимог, який є підставою для реєстрації на нового власника предмету іпотеки. Ціна придбання визначається шляхом експертної оцінки предмету іпотеки на день придбання. У разі, якщо ціна предмету іпотеки, який передається іпотекодержателю у власність, є меншою від суми заборгованості, іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за рахунок іншого майна відповідно чинного законодавства. Витрати на проведення експертної оцінки предмету іпотеки покладається на боржника (п.5.5).

Суд зазначає, що згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №114479898 від 19.02.2018 року щодо обєкта нерухомого майна квартири загальною площею 32,6 м.кв., що розташована за адресою: м.Одеса, вул.Філатова академіка, буд.47/2, кв.60, 26.01.2018 року за №24900051 державним реєстратором комунального підприємства «Департамент державної реєстрації» ОСОБА_5 здійснено реєстрацію права приватної власності на вказане нерухоме майно за товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» на таких підставах: іпотечний договір, серія та номер: У-574, виданий 10.07.2007, видавник приватний нотаріус ОСОБА_8; договір відступлення прав вимоги за іпотечними договорами, серія та номер 1031, виданий 31.03.2017, видавник приватний нотаріус ОСОБА_9; договір про розірвання договору відступлення прав вимоги за іпотечними договорами, серія та номер 561, виданий 31.03.2017, видавник приватний нотаріус ОСОБА_10; рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, серія та номер 207, видавник Укрпошта; акт прийому-передачі до договору про відступлення права вимоги, серія та номер Б/Н, виданий 31.03.2017, видавник ТОВ «ФК «ДНІПРОФІНАНСГРУП», ОСОБА_11; договір про відступлення права вимоги, серія та номер б/н, виданий 31.03.2017, видавник ТОВ «ФК «ДНІПРОФІНАНСГРУП», ОСОБА_11; вимога/іпотечне повідомлення, серія та номер 1909-1, 1909/2, виданий 19.09.2017, видавник ТОВ «ФК «ДНІПРОФІНАНСГРУП»; акт прийому-передачі до договору про відступлення права вимоги, серія та номер 22, виданий 27.02.2017, видавник ПАТ АБ «ПОРТО-ФРАНКО», ТОВ «ФК «ДНІПРОФІНАНСГРУП»; вимога/іпотечне повідомлення, серія та номер 2710/1, 2710/2, виданий 27.10.2017, видавник ТОВ «ФК «ДНІПРОФІНАНСГРУП».

Отже, як вбачається з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №114479898 від 19.02.2018 року, 27 лютого 2017 року ПАТ АБ «ПОРТО-ФРАНКО» відступив право вимоги за кредитним договором та за іпотечним договором ТОВ «Фінансова компанії «Дніпрофінансгруп» на підставі договору відступлення права вимоги від 31.03.2017 року та акту прийому-передачі до договору про відступлення права вимоги від 31.03.2017 року.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна №115583486 від 28.02.2018 року (а.с.46) вбачається, що на обєкт нерухомого майна квартиру загальною площею 32,6 м.кв., що розташована за адресою: м.Одеса, вул.Філатова академіка, буд.47/2, кв.60, 05.09.2008 року за №7865736 реєстратором Одеської філії державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України» зареєстрований арешт нерухомого майна на підставі ухвали Малиновського районного суду від 11.06.2008 року №2-2528/2008.

Суд зазначає, що відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, регулюються Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» №1952-ІV від 01 липня 2004 року (далі Закон №1952-ІV).

Відповідно до п.1 ч.1 ст.2 Закону №1952-ІV (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.6 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» організаційну систему державної реєстрації прав становлять державні реєстратори прав на нерухоме майно (далі - державні реєстратори).

Згідно ч.1 ст.9 Закону №1952-ІV до повноважень субєктів державної реєстрації прав належить: 1) забезпечення: проведення державної реєстрації прав; ведення Державного реєстру прав; взяття на облік безхазяйного нерухомого майна; формування та зберігання реєстраційних справ; 2) здійснення інших повноважень, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до абз.5 п.1 ч.3 ст.10 Закону №1952-ІV державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема наявність обтяжень прав на нерухоме майно.

Згідно абз.1, 2 п.12 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень затвердженого постановою Кабінету ОСОБА_7 України від 25 грудня 2015 р. № 1127 (далі Порядок) (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) розгляд заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, здійснюється державним реєстратором, який встановлює черговість розгляду заяв, що зареєстровані в базі даних заяв на таке майно, відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами та їх обтяженнями, а також наявність підстав для проведення державної реєстрації прав, зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав. Під час розгляду заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, державний реєстратор обовязково використовує відомості з Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек, які є архівною складовою частиною Державного реєстру прав, а також відомості з інших інформаційних систем, доступ до яких передбачено законодавством, у тому числі відомості з Державного земельного кадастру та Єдиного реєстру документів.

Частина 7 статті 18 Закону №1952-ІV під час подання заяви про державну реєстрацію прав заявник зобовязаний повідомити державного реєстратора про наявність встановлених законом обтяжень речових прав на нерухоме майно.

Згідно п.6 ч.1 ст.24 Закону №1952-ІV у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно.

За наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав. Рішення про відмову в державній реєстрації прав повинно містити вичерпний перелік обставин, що стали підставою для його прийняття (абз.1,2 ч.2. ст. 24 Закону №1952-ІV).

Відповідно до п.23 Порядку за наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав, що визначені Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державний реєстратор приймає відповідне рішення, яке повинне містити вичерпний перелік обставин, що стали підставою для його прийняття, з відповідним обґрунтуванням їх застосування.

У п.1 ч.2 ст. 27 Закону №1952-ІV вказано, що державна реєстрація обтяжень проводиться на підставі рішення суду щодо обтяження речових прав на нерухоме майно, що набрало законної сили.

Таким чином, проаналізувавши надані до суду документи, враховуючи вищенаведені положення, суд приходить до висновку, що державним реєстратором комунального підприємства «Департамент державної реєстрації» ОСОБА_5 було прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 39745412 після реєстрації в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за реєстраційним №7865736 обтяження на нерухоме майно квартиру за адресою м.Одеса, вул.Філатова академіка, буд.47/2, кв.60 у вигляді арешту нерухомого майна на підставі ухвали Малиновського районного суду м.Одеси від 11.06.2008 року №2-2528/2008.

Отже державний реєстратор комунального підприємства «Департамент державної реєстрації» ОСОБА_5, здійснюючи реєстрацію права власності на зазначений обєкт нерухомого майна, вийшов за межі повноважень, передбачених законом з порушенням вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Окрім цього, згідно інформації з Єдиного державного реєстру судових рішень 16 травня 2016 року Малиновським районним судом м. Одеси винесено заочне рішення по справі №535/6887/15-ц за позовом публічного акціонерного товариства акціонерний банк «ПОРТО-ФРАНКО» до ОСОБА_1, яким позов публічного акціонерного товариства акціонерний банк «ПОРТО-ФРАНКО» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено та стягнуто з ОСОБА_1, ІПН НОМЕР_1 на користь публічного акціонерного товариства акціонерний банк «ПОРТО-ФРАНКО», МФО 328180, ІК 13881479, рахунок №29092954 заборгованість за кредитним договором №1726/3-07 від 10.07.2007 року у розмірі 36187, 54 дол.США., що еквівалентно 787755,66 грн. Вказане рішення набрало законної сили 27.05.2016 року. Доказів оскарження вказаного рішення суду не надано.

З вище зазначеного вбачається, що по правовідносинам, які виникли між ПАТ АБ «Порто-Франко» та позивачем по виконанню договору № 1726/3-07 від 10.07.2007 року, в забезпечення якого було укладено іпотечний договір № У-574 від 10.07.2007 року (предметом іпотеки є квартира № 60 в м. Одесі по вул. Філатова академіка 47/2), наявне рішення Малиновського районного суду м. Одеси, порядок виконання якого передбачений приписами ЦПК України, а також наявне оскаржуване по даній справі рішення державного реєстратора КП «Департамент державної реєстрації» ОСОБА_5 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на квартиру № 60 в м. Одесі по вул. Філатова академіка 47/2 індексний номер 39745412 від 19.02.2018 року, де на підставі іпотечного договору № У-574 від 10.07.2007 року та інших документів зареєстровано власником квартири ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп».

Щодо посилання ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» у поясненнях на те, що оскільки у договорі іпотеки прямо передбачено можливість звернення стягнення на предмет іпотеки та приймання предмету іпотеки у власність, то державний реєстратор мав усі правові підставі для реєстрації права власності за ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» саме на підставі договору іпотеки суд зазначає, що пунктами 5.2 -5.5 цього ж договору іпотеки від 10 липня 2007 року передбачені умови та порядок звернення стягнення на предмет іпотеки. Так, п.5.3 договору іпотеки передбачено три підстави звернення стягнення: рішення суду, виконавчий напис нотаріуса та договір про задоволення вимог іпотекодержателя.

Суд зазначає, що ні відповідачами, ні третіми особами суду не надано документів, передбачених п.5.3 договору іпотеки від 10 липня 2007 року. З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності також не вбачається, що ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» надавались такі документи державному реєстратору.

Решта доводів та заперечень ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» у поясненнях на позов висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету ОСОБА_7 Європи щодо якості судових рішень обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.

Приписами ч.1 ст. 2 КАС України, встановлено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст.2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Відповідно до ч. 1. ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно із ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Відповідно до ч.1, ч.5 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Враховуючи викладене суд вважає, що позовна заява ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є обґрунтованою та підлягає задоволенню шляхом визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора комунального підприємства «Департамент державної реєстрації» ОСОБА_5 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 39745412 від 26.01.2018 року.

Відповідно до ч.3 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

У відповідності до п.3 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» в редакції, яка діяла станом на дату подачі даного адміністративного позову, за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано фізичною особою сплачується судовий збір за ставкою 1 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З матеріалів справи вбачається, що, ОСОБА_1 за подачу даного адміністративного позову сплачено судовий збір у розмірі 704,80 грн. згідно квитанції про сплату №2103 від 10.05.2018 року (а.с.6).

Зважаючи на вищевикладене, суд дійшов висновку про стягнення з комунального підприємства «Департамент державної реєстрації» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 704,80 грн., сплачений згідно квитанції №2103 від 10 травня 2018 року.

Керуючись ст.ст.9, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора комунального підприємства «Департамент державної реєстрації» ОСОБА_5 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 39745412 від 19.02.2018 року.

Стягнути з комунального підприємства «Департамент державної реєстрації» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 704,80 грн., сплачений згідно квитанції №2103 від 10 травня 2018 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції шляхом подання апеляційної скарги через Одеський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивачі:

- ОСОБА_1 (АДРЕСА_3, 65065, р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1);

- ОСОБА_2 (АДРЕСА_4, 65074, р.н.о.к.п.п. НОМЕР_2);

Відповідачі:

- державний реєстратор комунального підприємства «Департамент державної реєстрації» ОСОБА_5 (вул.Шевченка, 54А, с.Ройлянка, Саратський р-н., Одеська обл., 68240),

- комунальне підприємство «Департамент державної реєстрації» (вул.Шевченка, 54А, с.Ройлянка, Саратський р-н., Одеська обл., 68240, );

треті особи на стороні відповідачів без самостійних вимог щодо предмета спору:

- товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» (вул.Автотранспортна, буд.2, офіс 205, м.Дніпро, 49089, );

- публічне акціонерне товариство акціонерний банк «ПОРТО-ФРАНКО» (вул.Пушкінська, буд.10, м.Одеса, 65026 ).

Повний текст рішення складено та підписано 26.10.2018 року.

Суддя О.А. Вовченко

.