Справа № 630/558/18
Суддя: Дем'яненко І. В.
Дата ухвалення: 2018-10-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №: 630/558/18
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

26 жовтня 2018 року м. Люботин

Люботинський міський суд Харківської області у складі:

головуючого судді Дем'яненко І.В.,

за участю секретаря судового засідання Нескоромної Ю.О..,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Люботин Харківської області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти №6 2-го батальйону УПП в Харківській області лейтенанта поліції Біляцького Андрія Сергійовича, про скасування постанови про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до Люботинського міського суду Харківської області з адміністративним позовом до інспектора роти №6 2-го батальйону УПП в Харківській області лейтенанта поліції Біляцького Андрія Сергійовича про скасування постанови про адміністративне правопорушення.

Позивач просить визнати дії відповідача неправомірними та скасувати постанову серії ЕАВ № 594910 від 13 вересня 2018 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.2 ст. 122 КУпАП.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначає, що він 13 вересня 2018 року рухався на автомобілі ВАЗ 2105 д.н. НОМЕР_1 на автомобілі по напрямку з м. Люботин по трасі Е 105 до вул. Кібальчича в м. Харків. Після проїзду перехрестя по вул. Васильківській автомобіль патрульної поліції наздогнав автомобіль позивача. На місці зупинки поліцейські пояснили позивачу, що їм здалося начебто він проїхав перехрестя (виконав правий поворот) на червоний сигнал світлофора. ОСОБА_1 пояснив патрульним, що їм дійсно здалося, він не порушував правил дорожнього руху. Пояснення позивача не були прийняті до уваги, крім того, жоден із патрульних поліцейських не представився та не роз'яснив ОСОБА_1 його права та обов'язки. Відповідач, не відібравши пояснення у позивача, не з'ясувавши обставини справи, склав на місці зупинки постанову. Як вбачається зі змісту постанови, ОСОБА_1 13 вересня 2018 року, керуючи транспортним засобом проїхав регульований пішохідний перехід на заборонений червоний сигнал світлофора, чим порушив п. 8.7.3.е ПДР України .

З такими діями відповідача він не погодився, оскільки процедура розгляду справи про адміністративне правопорушення була проведена з порушенням вимог Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України № 1395 від 07 листопада 2015 року. Такі порушення виразилися в тому, що інспектор поліції відмовив у задоволенні клопотання про відкладення розгляд справи для можливості скористатися юридичною допомогою, не зафіксував належними доказами факт порушення правил дорожнього руху і не дослідив інші докази, не врахував пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Крім того, позивач наполягає на тому, що він не вчиняв адміністративного правопорушення, в якому його звинувачують та зазначає, що в постанові не вірно зазначено місце складання постанови, оскільки постанову було складено на місці зупинки, за адресою: м. Харків, вул. Васильківська, а не вул. Полева,1.

Позивач направив до суду заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити та розглядати справу за його відсутності.

Відповідач про час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений, але в судове засідання не з'явився без поважних причин. Про причини неявки суду не повідомив, заяву про відкладення розгляду справи до суду не подавав. Оскільки відповідач є суб'єктом владних повноважень, повідомлений про дату час і місце розгляду справи, суд розглядає справу за його відсутності на підставі наявних у ній доказів.

За таких обставин суд вирішив можливим розглянути справу у відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів в порядку письмового провадження, відповідно до ч. 5 ст.205 КАС України.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали справи, всебічно та повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтується позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків..

Відповідно до ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім'я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім'я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених вище, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Інспектором 6-ї роти 2-го батальйону Управління патрульної поліції в Харківській області лейтенантом поліції Біляцьким А.С. було складено постанову ЕАВ № 594910 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі. За вказаною постановою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено штраф у розмірі 425,00 грн.

В оскаржуваній постанові вказано, що ОСОБА_1 13 вересня 2018 року о 08.05 год. год. проїхав регульований пішохідний перехід на заборонений «червоний» сигнал світлофора, чим порушив п. 8.7.3 е ПДР України

Будь-яких доказів, які б свідчили про вчинення позивачем порушення правил дорожнього руху при винесенні оскаржуваної постанови не надано, зокрема, відповідачем не надано суду та не долучено до оскаржуваної постанови пояснення свідків, фото-, відеофіксації порушення позивачем правил дорожнього руху тощо.

Так єдиним доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення є сама оскаржувана постанова по справі про адміністративне правопорушення, в якій зафіксовано порушення водієм правил дорожнього руху.

Позивач одразу заперечував щодо порушення ним ПДР України.

Однак, суд вважає, що зазначена постанова є саме предметом спору між сторонами та не може розглядати як доказ за відсутності інших доказів на підтвердження обставин вказаних в оскаржуваній постанові.

Будь-яких доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП відповідачем до суду не надано.

Положеннями ч. 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В п. 8.7.3 ПДР України вказані сигнали світлофора та їх значення. Зокрема, зелений миготливий сигнал дозволяє рух, але інформує про те, що незабаром буде ввімкнено сигнал, який забороняє рух; жовтий сигнал світлофора забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів; червоний сигнал - забороняє рух.

Відповідно до ч. 2 ст. 122 КУпАП адміністративній відповідальності підлягають особи, які керують транспортним засобом та допускають проїзд на заборонений сигнал світлофора.

Відповідно до ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім'я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім'я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених вище, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Згідно з п. 10 розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07 листопада 2015 року за № 1395, поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні порушення на транспорті» зміст постанови має відповідати вимогам передбаченим статтями 283 та 284 КпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався порушник чи встановлених останнім доводів.

Положеннями ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов'язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАСУ в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

Якщо учасник справи, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

Відповідно до цього положення закону відповідач повідомлявся належним чином та йому пропонувалося надати свої заперечення проти доводів позивача та посилання на докази, якими вони обгрунтовуються, однак будь яких заперечень та доводів в обгрунтування правомірності своїх дій відповідач суду не надав.

Вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь згідно до ст. 62 Конституції України.

Таким чином, суд розглянув справу з урахуванням положень ст. 77 КАС України, прийшов до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, а постанова - скасуванню, оскільки відповідачем не надано будь-яких доказів в підтвердження правомірності складеної ним постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП, та спростування доводів позивача про виїзд на перехрестя на зелений сигнал світлофора та виїзд з перехрестя на жовтий сигнал світлофора.

Одночасно з цим, у відповідності до ст. 286 КАС України, суд закриває справу про адміністративне правопорушення, оскільки в ній відсутні матеріали, які б вказували на наявність в діях ОСОБА_1 ознак відповідного правопорушення. З іншого боку, суд не вбачає підстав для направлення справи на новий розгляд до компетентного органу, оскільки докази, які б вказували на наявність в діях ОСОБА_1 ознак правопорушення в матеріалах справи взагалі відсутні.

Згідно з ч. 1 ст.139 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі ст. 288 КУпАП, то підстави для стягнення з відповідача судового збору відсутні.

Керуючись ст. 19 Конституції України, п. 1 ст. 247, ст.ст. 283, 288, 289 КУпАП, ст.ст.6, 9, 44, 73-78, 90, 241-243, 244-246, Постанови Пленуму Вищого адміністративного Суду України № 7 від 20.05.2013 «Про судове рішення в адміністративній справі», суд, -

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора роти №6 2-го батальйону УПП в Харківській області лейтенанта поліції Біляцького Андрія Сергійовиса, про скасування постанови про адміністративне правопорушення - задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії поліцейського роти № 6 батальйону № 2 Управління патрульної поліції в Харківській області лейтенанта поліції Біляцького Андрія Сергійовича при складанні постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серія ЕАВ № 594910 від 13 вересня 2018 року, про накладення адміністративного стягнення за ч. 2 ст. 122 КУпАП на ОСОБА_1.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серія ЕАВ № 594910 від 13 вересня 2018 року про накладення адміністративного стягнення за ч. 2 ст. 122 КУпАП на ОСОБА_1 у виді штрафу в розмірі 425 гривень, провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Харківського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення суду складено 26 жовтня 2018 року

Суддя (підпис) І.В. Дем'яненко