Справа № 812/1622/18
Суддя: Т.І. Чернявська
Дата ухвалення: 2018-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

16 жовтня 2018 рокуСєвєродонецькСправа № 812/1622/18

Луганський окружний адміністративний суд

у складі головуючого судді Чернявської Т.І.,

за участю

секретаря судового засідання Шляхтун М.М.,

позивача - не прибув

та

представників сторін

від позивача - не прибув

від відповідача - не прибув

розглянувши в порядку загального позовного провадження в судовому засіданні справу

за позовом ОСОБА_1

до управління соціального захисту населення Кремінської районної державної адміністрації Луганської області

про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Луганського окружного адміністративного суду перебуває справа за позовом ОСОБА_1 (далі - позивач) до управління соціального захисту населення Кремінської районної державної адміністрації (далі - відповідач), в якому позивач з урахуванням уточненого позову від 23 червня 2018 року (арк. спр. 37-41) та заяви про зміну предмету позову від 19 вересня 2018 року (арк. спр. 183-184) просить:

- визнати протиправною бездіяльність управління соціального захисту населення Кремінської районної державної адміністрації Луганської області щодо невиплати ОСОБА_1 адресної допомоги для покриття витрат на проживання та на оплату житлово-комунальних послуг;

- зобов'язати управління соціального захисту населення Кремінської районної державної адміністрації Луганської області призначити та виплатити з 24 серпня 2017 року по 19 вересня 2018 року ОСОБА_1 адресну допомогу для покриття витрат на проживання та на оплату житлово-комунальних послуг в сумі 5697,00 грн;

- зобов'язати управління соціального захисту населення Кремінської районної державної адміністрації Луганської області виплачувати ОСОБА_1 в подальшому адресну допомогу для покриття витрат на проживання та на оплату житлово-комунальних послуг, як працездатній особі, що доглядає за особою з інвалідністю з І групою внаслідок психічного розладу відповідно до Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року № 505.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що вона є внутрішньо переміщеною особою та перебуває на обліку у відповідача з 01 серпня 2014 року, про що свідчить довідка від 06 грудня 2016 року № 29. З 01 серпня 2014 року по 06 березня 2017 року вона отримувала допомогу на свого сина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який є особою з інвалідністю І групи як його опікун, тобто до моменту виповнення йому 18 років. З 07 березня 2017 року відповідачем на підставі пункту 7 Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, зменшено виплату на 50 %, а згодом взагалі припинено виплату допомоги.

Після виповнення сину позивача 18 років, статус позивача з особи, яка доглядає за дитиною-інвалідом, змінився на працездатну особу, яка не здійснює догляд. Втім позивач зазначає, що після виповнення її сину 18 років він не перестав бути інвалідом - особою з обмеженими фізичними можливостями, бо за медичним висновком він має невиліковне психічне захворювання. Позивач під час оформлення необхідних документів продовжувала здійснювати необхідний догляд за своїм сином. Остаточне оформлення відповідних документів на інвалідність та догляд за сином позивачем зроблено згодом, а саме 27 червня 2017 року нею отримано довідку МСЕК, а 12 червня 2017 року - рішення Кремінського районного суду Луганської області про визнання її сина недієздатним та призначення її опікуном над ним.

Позивач вважає, що відповідачем проявляється неправомірна бездіяльність, яка полягає у невиплаті їй допомоги для покриття витрат на проживання та на оплату житлово-комунальних послуг.

З посиланням на норми статті 3 Конституції України, статті 2, частини третьої статті 7, статті 9 Закону України від 20 жовтня 2014 року № 1706-VII «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», пункту 7 Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року № 505, позивач вважає, що до неї не може бути застосована норма пункту 7 Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, і є підстави для задоволення позову та стягнення коштів на її користь.

Управління соціального захисту населення Кремінської районної державної адміністрації Луганської області позов не визнало, про що через відділ діловодства та обліку звернень громадян (канцелярію) 13 липня 2018 року за вхідним реєстраційним № 16814/2018, подало відзив на позовну заяву від 10 липня 2018 року за № 2862, в якому у задоволенні позовних вимог просить відмовити (арк. спр. 48-52).

Заперечуючи проти позову, відповідач зазначив, що позивач з 23 жовтня 2014 року перебуває на обліку в управлінні соціального захисту населення Кремінської районної державної адміністрації Луганської області як внутрішньо переміщена особа та з 29 травня 2015 року отримувала щомісячну адресну допомогу на свого сина ОСОБА_2 та на себе як на працездатну особу, яка здійснює догляд за дитиною з інвалідністю віком до 18 років. На підставі пункту 2 Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року № 505 (далі - Порядок № 505) за заявою від 06 грудня 2016 року позивачу призначено щомісячну адресну допомогу на чергові 6 місяців, а саме з 06 грудня 2016 року по 05 червня 2017 року.

07 березня 2017 року з моменту досягнення сином позивача 18-ти річного віку, в межах даного призначення, у неї змінився статус з працездатної особи, яка доглядає за дитиною віком до 18 років, на працездатну непрацюючу особу. Саме з цієї дати для позивача почав діяти пункт 7 Порядку № 505 щодо зменшення та зупинення виплати у зв'язку зі зміною статусу. Відповідно до абзацу восьмого пункту 3 Порядку № 505 якщо у складі сім'ї, якій призначено грошову допомогу, відбулися зміни, розмір грошової допомоги перераховується з місяця, наступного за місяцем виникнення таких змін, за заявою уповноваженого представника сім'ї або інформацією, поданою компетентним органом. На підставі вищезазначеного відповідачем здійснено відповідний перерахунок допомоги у зв'язку зі зміною категорії на працездатну непрацюючу з 01 квітня 2017 року з поступовим зменшенням допомоги. З 01 червня 2017 року по 05 червня 2017 року, в межах строку призначення щомісячної адресної допомоги, позивачу розпочато виплату зменшеного розміру допомоги у сумі 221,00 грн.

30 червня 2017 року позивач знову звернулась до відповідача з заявою про призначення щомісячної адресної допомоги. Оскільки в попередньому періоді грошова допомога позивачу була зменшена та її виплата не була припинена, вона мала право на продовження її виплати (на кількість днів, які не використані у попередній період із розрахунку у розмірі 221,00 грн). У попередньому періоді призначення допомоги з 06 грудня 2016 року по 05 червня 2017 року позивачем використано 2 місяці із розрахунку 442,00 грн щомісяця та 5 календарних днів періоду зменшення із розрахунку 221,00 грн щомісяця. Отже, у наступному періоді призначення щомісячної адресної допомоги з 30 червня 2017 року по 29 грудня 2017 року позивачу здійснено доплату зменшеного розміру допомоги за період з 30 червня 2017 року по 23 серпня 2017 року (1 місяць 25 днів), що не були виплачені у попередньому періоді призначення у зв'язку з його закінченням. Висновок лікарської комісії медичного закладу щодо необхідності постійного стороннього догляду за інвалідом І чи ІІ групи внаслідок психічного розладу на ОСОБА_2, на підставі якого позивачу призначено допомогу по догляду, та відповідно, змінено статус з працездатної непрацюючої особи на працездатну особу, що здійснює догляд за особою з інвалідністю І чи ІІ групи внаслідок психічного розладу, надано до управління соціального захисту населення Кремінської районної державної адміністрації Луганської області лише 03 липня 2017 року.

Відповідно до пункту 3 Порядку № 505 особам працездатного віку, яким виплату грошової допомоги було припинено відповідно до пункту 7 цього Порядку, грошова допомога не призначається. Відповідач зазначає, що оскільки перерахунок відповідно до Порядку № 505 проводиться лише з місяця, наступного за місяцем виникнення таких змін, то перерахунок допомоги у зв'язку зі зміною статусу позивача з працездатної непрацюючої особи на особу, що здійснює догляд за особою з інвалідністю І чи ІІ групи внаслідок психічного розладу мав бути проведений відповідачем у серпні 2017 року. Але вже станом на 01 серпня 2017 року минув строк для скорочення виплати, а саме 4 місяці з моменту призначення допомоги, зміни статусу позивача та початку дії положень пункту 7 Порядку № 505. Отже, у зв'язку із пропуском позивачем строку зміни свого статусу на особу, що здійснює догляд за особою з інвалідністю І групи внаслідок психічного розладу відповідач відмовив позивачу у призначенні їй щомісячної адресної допомоги у розмірі 442,00 грн щомісячно.

З урахуванням викладеного, відповідач просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Ухвалою від 18 червня 2018 року позовну заяву за позовом ОСОБА_1 залишено без руху та надано строк для усунення недоліків (арк. спр. 32-33).

26 червня 2018 року позивачем до суду надано уточнений адміністративний позов, приведений у відповідність з вимогами статей 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) (арк. спр. 37-41).

Ухвалою від 02 липня 2018 року про відкриття провадження в адміністративній справі визнано причини пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними та поновлено позивачу строк звернення до адміністративного суду з позовною заявою, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Судове засідання у справі призначено на 18 липня 2018 року о 15 год. 00 хв. (арк. спр. 1-3).

За наслідками розгляду відзиву на позовну заяву від 10 липня 2018 року № 2862, та наданих документів, враховуючи значення даної справи для сторін, категорію та складність справи, обсяг та характер доказів у справі, на підставі положень частин першої, другої, третьої статті 12, частини третьої статті 257 КАС України суд ухвалою від 18 липня 2018 року ухвалив розглядати справу за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання у справі призначено на 13 вересня 2018 року о 10 год. 00 хв. (арк. спр. 165).

Ухвалою від 19 вересня 2018 року продовжено строк підготовчого провадження в даній справі на 30 календарних днів (арк. спр. 194).

Ухвалою від 02 жовтня 2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 16 жовтня 2018 року о 14 год. 30 хв. (арк. спр. 213).

У судове засідання позивач та її представник не прибули, про дату, час і місце судового розгляду повідомлені належним чином (арк. спр. 217). Заявами від 28 вересня 2018 року б/н та від 09 жовтня 2018 року б/н позивач та її представник відповідно просили розглянути справу за їх відсутності (арк. спр. 202-203, 221).

Представник відповідача у судове засідання не прибув, про дату, час і місце судового розгляду відповідач повідомлений належним чином (арк. спр. 216). Заявою від 12 жовтня 2018 року за № 4323 відповідач просив розглянути справу за відсутності його представника (арк. спр. 218-219).

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), судом встановлено таке.

У межах спірних правовідносин ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, зареєстроване місце проживання: 91000, АДРЕСА_1; фактичне місце проживання: 92901, АДРЕСА_2) звернулась до управління соціального захисту населення Кремінської районної державної адміністрації Луганської області із заявою від 30 червня 2017 року зареєстрованою за № 5527/4, заявою від 03 січня 2018 року зареєстрованою за № 6251/16, заявою від 03 липня 2018 року зареєстрованою за № 6918/4 про призначення щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року № 505 «Про надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг», на неї та її сина ОСОБА_2 (арк. спр. 58-59, 72-73, 100-101, 187-188).

До заяви від 30 червня 2017 року зареєстрованої за № 5527/4 позивач додала довідку до акта огляду медико-соціальною експертною комісією від 27 червня 2017 року серії 12 ААА № 508570 та рішення Кремінського районного суду Луганської області від 12 червня 2017 року у справі № 414/665/17 (арк. спр. 20, 21, 86-87, 92, 107, 108-109).

Рішенням Кремінського районного суду Луганської області від 12 червня 2017 року у справі № 414/665/17 ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця м. Луганськ, паспорт серія НОМЕР_3, ІПН НОМЕР_2, визнано недієздатним та призначено над ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця м. Луганськ, паспорт серія НОМЕР_3, ІПН НОМЕР_2, опікуном ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженку м. Луганськ, паспорт серія НОМЕР_4, ІПН НОМЕР_1, яка зареєстрована АДРЕСА_3 та мешкає по АДРЕСА_4. Судом встановлено, що ОСОБА_2 страждає на стійкий психічний розлад у вигляді глибокої розумової відсталості та не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, а тому потребує сторонньої допомоги та опіки, що підтверджується висновком судово-психіатричного експерта (арк. спр. 21, 86-87, 108-109).

Згідно з довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією від 27 червня 2017 року серії 12 ААА № 508570 ОСОБА_2 з 14 березня 2017 року безстроково встановлено першу групу інвалідності «А» (інвалідність з дитинства) та зазначено про значні обмеження у життєдіяльності та потребу в постійному сторонньому догляді, надзорі та допомозі (арк. спр. 20, 92, 107).

Крім цього, до управління соціального захисту населення Кремінської районної державної адміністрації Луганської області позивач 03 липня 2017 року та 03 січня 2018 року надала висновки комунальної установи «Кремінське районне територіальне медичне об'єднання» від 03 липня 2017 року № 1097 та від 03 січня 2018 року № 9 про необхідність постійного стороннього догляду за інвалідом І «А» групи внаслідок психічного розладу ОСОБА_2 (арк. спр. 61, 209).

На підставі рішення управління соціального захисту населення Кремінської районної державної адміністрації Луганської області від 02 серпня 2017 року № 2834 ОСОБА_1 як працездатній особі, що не здійснює догляд та не працює, та ОСОБА_2 як особі з інвалідністю проведено перерахунок в межах терміну призначення за період з 14 березня 2017 року по 30 квітня 2017 року в загальному розмірі 1689,00 грн, за період з 01 травня 2017 року по 31 травня 2017 року в загальному розмірі 1754,00 грн та за період з 01 червня 2017 року по 05 червня 2017 року в загальному розмірі 1533,00 грн (арк. спр. 57, 103).

Рішенням управління соціального захисту населення Кремінської районної державної адміністрації Луганської області від 01 вересня 2017 року № 3600 призначено щомісячну адресну допомогу для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, на період з 30 червня 2017 року по 23 серпня 2017 року в сумі 1533,00 грн (221 грн на позивача, 1533 грн на сина позивача) та на період з 24 серпня 2017 року по 29 грудня 2017 року в сумі 1312,00 грн (на сина позивача) (арк. спр. 102).

Рішенням управління соціального захисту населення Кремінської районної державної адміністрації Луганської області від 31 жовтня 2017 року б/н здійснено перерахунок розміру призначеної сину позивача щомісячної адресної допомоги для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, на період з 24 серпня 2017 року по 29 грудня 2017 року (арк. спр. 99).

За заявою від 03 січня 2018 року зареєстрованою за № 6251/16 і заявою від 03 липня 2018 року зареєстрованою за № 6918/4 рішеннями управління соціального захисту населення Кремінської районної державної адміністрації Луганської області від 11 січня 2018 року № 167 та від 30 серпня 2018 року № 3001 щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, на період з 03 січня 2018 року по 02 липня 2018 року у розмірі 1784,90 грн та з 03 липня 2018 року по 02 січня 2019 року у розмірі 1865,50 грн відповідно призначено тільки сину позивача як особі з інвалідністю; позивача не включено до розрахунку відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 31 березня 2015 року № 212 (арк. спр. 70, 189).

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд виходить з такого.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписами абзацу першого частини першої статті 1 Закону України від 20 жовтня 2014 року № 1706-VII «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» (далі - Закон № 1706-VII) внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Зазначені обставини вважаються загальновідомими і такими, що не потребують доведення, якщо інформація про них міститься в офіційних звітах (повідомленнях) Верховного Комісара Організації Об'єднаних Націй з прав людини, Організації з безпеки та співробітництва в Європі, Міжнародного Комітету Червоного Хреста і Червоного Півмісяця, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, розміщених на веб-сайтах зазначених організацій, або якщо щодо таких обставин уповноваженими державними органами прийнято відповідні рішення (абзац другий частини першої статті 1 Закону № 1706-VII).

Згідно з частиною другою статті 1 Закону № 1706-VII адресою покинутого місця проживання внутрішньо переміщеної особи в розумінні цього Закону визнається адреса місця проживання особи на момент виникнення обставин, зазначених у частині першій цієї статті.

Частиною першою та другою статті 4 Закону № 1706-VII визначено, що факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону. Кожна дитина, у тому числі яка прибула без супроводження батьків, інших законних представників, отримує довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. Підставою для взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є проживання на території, де виникли обставини, зазначені в статті 1 цього Закону, на момент їх виникнення.

Відповідно до частини першої статті 5 Закону № 1706-VII довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи засвідчує місце проживання внутрішньо переміщеної особи на період наявності підстав, зазначених у статті 1 цього Закону.

Адресою фактичного місця проживання внутрішньо переміщеної особи може бути адреса відповідного місця компактного поселення внутрішньо переміщених осіб (адреса містечка із збірних модулів, гуртожитку, оздоровчого табору, будинку відпочинку, санаторію, пансіонату, готелю тощо) (частина друга статті 5 Закону № 1706-VII).

Згідно з частинами другою, третьою статті 7 Закону № 1706-VII Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розв'язання проблем, пов'язаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам. Громадянин пенсійного віку, особа з інвалідністю, дитина-інвалід та інша особа, яка перебуває у складних життєвих обставинах, яких зареєстровано внутрішньо переміщеними особами, мають право на отримання соціальних послуг відповідно до законодавства України за місцем реєстрації фактичного місця проживання такої внутрішньо переміщеної особи.

Механізм надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг (далі - грошова допомога) визначає Порядок надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року № 505 (далі - Порядок № 505).

Так, абзацом першим пункту 2 Порядку № 505 (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) визначено, що грошова допомога надається внутрішньо переміщеним особам, які перемістилися з тимчасово окупованої території України, населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населених пунктів, розташованих на лінії зіткнення, а також внутрішньо переміщеним особам, житло яких зруйновано або стало непридатним для проживання внаслідок проведення антитерористичної операції та які взяті на облік у структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органах з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - уповноважені органи), з дня звернення за її призначенням по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж на шість місяців.

Згідно з абзацами першим та шостим пункту 3 Порядку № 505 грошова допомога внутрішньо переміщеним особам призначається на сім'ю та виплачується одному з її членів за умови надання письмової згоди у довільній формі про виплату йому грошової допомоги від інших членів сім'ї (далі - уповноважений представник сім'ї) у таких розмірах: для працездатних осіб - 442 гривні на одну особу (члена сім'ї).

Особам працездатного віку, яким виплату грошової допомоги було припинено відповідно до пункту 7 цього Порядку, грошова допомога не призначається (абзац десятий пункту 3 Порядку № 505).

Відповідно до абзацу першого пункту 5 Порядку № 505 для отримання грошової допомоги (у тому числі у разі призначення грошової допомоги на наступний шестимісячний строк, якщо її виплата раніше не здійснювалася через установи уповноваженого банку) уповноважений представник сім'ї звертається за фактичним місцем проживання (перебування) сім'ї до установи уповноваженого банку для відкриття в установленому порядку поточного рахунка, пред'являє паспорт громадянина України або інший документ, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України, а для іноземців та осіб без громадянства - документ, що посвідчує особу та підтверджує її спеціальний статус, та подає на адресу уповноваженого органу відповідну заяву про надання грошової допомоги (для призначення грошової допомоги вперше) або заяву, в якій повідомляє про відсутність змін, що впливають на призначення грошової допомоги (у разі призначення грошової допомоги на наступний шестимісячний строк, якщо її виплата раніше не здійснювалася через установи уповноваженого банку). З метою визначення дати, часу та адреси подання заяви уповноважений представник сім'ї звертається у контакт-центр уповноваженого банку.

До заяви, в якій уповноважений представник сім'ї повідомляє про відсутність змін, що впливають на призначення грошової допомоги, додаються копії документів, визначених в абзаці сьомому пункту 3 цього Порядку, засвідчені підписом уповноваженого представника сім'ї (абзац п'ятнадцятий пункту 5 Порядку № 505).

Згідно з пунктом 6 Порядку № 505 грошова допомога не призначається у разі, коли: будь-хто із членів сім'ї (крім сімей, до складу яких входять військовослужбовці з числа внутрішньо переміщених осіб, які захищають незалежність, суверенітет і територіальну цілісність України та беруть безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції) має у власності житлове приміщення/частину житлового приміщення, що розташоване в інших регіонах, ніж тимчасово окупована територія України, населені пункти, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення, крім житлових приміщень, які непридатні для проживання, що підтверджується відповідним актом технічного стану; будь-хто з членів сім'ї має на депозитному банківському рахунку (рахунках) кошти у сумі, що перевищує 25-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб.

Відповідно до абзацу першого пункту 7 Порядку № 505 якщо у складі сім'ї, якій призначено грошову допомогу, є особи працездатного віку (крім громадян, які доглядають за дітьми до досягнення ними трирічного віку; громадян, які доглядають за дітьми, що потребують догляду протягом часу, визначеного у медичному висновку лікарсько-консультативної комісії, але не більш як до досягнення ними шестирічного віку; громадян, які мають трьох і більше дітей віком до 16 років і доглядають за ними; громадян, які доглядають за особами з інвалідністю I групи або та дітьми з інвалідністю віком до 18 років, або особами з інвалідністю I чи II групи внаслідок психічного розладу, або особами, які досягли 80-річного віку; а також фізичних осіб, які надають соціальні послуги, та студентів денної форми навчання), які не працевлаштувалися, в тому числі за сприянням державної служби зайнятості, або перебувають в трудових відносинах з роботодавцями на тимчасово окупованій території України, в населених пунктах, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населених пунктах, що розташовані на лінії зіткнення, але фактично не працюють, протягом двох місяців з дня призначення виплати грошової допомоги, її розмір для працездатних членів сім'ї на наступні два місяці зменшується на 50 відсотків, а на наступний період - припиняється.

Абзацом другим пункту 8 Порядку № 505 визначено, що уповноважені органи протягом 10 днів після подання уповноваженим представником сім'ї заяви та документів, зазначених у пункті 5 цього Порядку, призначають грошову допомогу або відмовляють у її призначенні, про що надають відповідне повідомлення уповноваженому представнику сім'ї.

Відповідно до пункту 12 Порядку № 505 виплата грошової допомоги припиняється з наступного місяця у разі: подання уповноваженим представником сім'ї заяви про припинення виплати грошової допомоги; надання інформації державної служби зайнятості про те, що працездатні члени сім'ї протягом двох місяців не працевлаштувалися за сприянням державної служби зайнятості або перебувають в трудових відносинах з роботодавцями на тимчасово окупованій території України, в населених пунктах, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населених пунктах, що розташовані на лінії зіткнення, але фактично не працюють; зняття з обліку внутрішньо переміщеної особи; виявлення уповноваженим органом факту подання недостовірної інформації або неповідомлення про зміну обставин, які впливають на призначення грошової допомоги. Виплата грошової допомоги може бути поновлена, якщо протягом місяця з місяця припинення її виплати уповноважений представник сім'ї повідомив уповноваженому органу про зміну обставин, які вплинули на припинення виплати грошової допомоги.

З вищенаведених норм Порядку № 505 слідує, що щомісячна адресна допомога призначається внутрішньо переміщеним особам на сім'ю для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, за заявою уповноваженого представника сім'ї з дня звернення за її призначенням і виплачується по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж шість місяців, та може бути продовжена за заявою уповноваженого представника сім'ї на наступний шестимісячний строк.

Також, аналізуючи вище вказані норми Порядку № 505 (пункти 6 та 12), суд дійшов висновку, що цим Порядком визначений вичерпний перелік підстав, з яких щомісячна адресна допомога не призначається або її виплата припиняється.

За наслідками судового розгляду на підставі наявних у матеріалах справи доказів суд дійшов висновку, що у межах спірних правовідносин позивач до 07 березня 2017 року була особою працездатного віку, яка доглядає за дитиною з інвалідністю віком до 18 років, а з 14 березня 2017 року стала особою працездатного віку, яка доглядає за особою з інвалідністю I групи внаслідок психічного розладу.

Отже, за заявою від 30 червня 2017 року зареєстрованою за № 5527/4, заявою від 03 січня 2018 року зареєстрованою за № 6251/16, заявою від 03 липня 2018 року зареєстрованою за № 6918/4 управління соціального захисту населення Кремінської районної державної адміністрації Луганської області повинно було призначити ОСОБА_1 на період з 30 червня 2017 року по 29 грудня 2017 року, з 03 січня 2018 року по 02 липня 2018 року, з 03 липня 2018 року по 02 січня 2019 року щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, в розмірі для працездатних осіб - 442 гривні на одну особу.

Як встановлено судом, позивачу щомісячна адресна допомога для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, в розмірі для працездатних осіб - 442 гривні на одну особу, у спірному періоді не призначалась внаслідок не включення позивача до розрахунку. Повідомлень уповноваженому представнику сім'ї про відмову у призначенні грошової допомоги в матеріалах особової справи не має.

В рамках адміністративного судочинства бездіяльність - певна форма поведінки суб'єкта владних повноважень, яка полягає у невиконанні ним дій, які він повинен був і міг вчинити відповідно до покладених на нього посадових обов'язків згідно із законодавством України.

Верховний Суд України у постанові від 24 листопада 2015 року по справі № П/800/259/15 (21-3538а15) зазначив, що сама по собі бездіяльність - це триваюча пасивна поведінка суб'єкта, яка виражається у формі невчинення дії (дій), яку він зобов'язаний був і міг вчинити. Тобто бездіяльність не має чітко окреслених часових меж, а саме явище бездіяльності є триваючим (№ рішення в ЄДРСР 54398764).

Частиною другою статті 245 КАС України визначено, що у разі задоволення позову суд може прийняти рішення, зокрема, про:

- визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень (пункт 2);

- визнання дій суб'єкта владних повноважень протиправними та зобов'язання утриматися від вчинення певних дій (пункт 3);

- визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії (пункт 4);

- інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів (пункт 10).

Не призначивши позивачу за її заявами на період з 30 червня 2017 року по 29 грудня 2017 року, з 03 січня 2018 року по 02 липня 2018 року, з 03 липня 2018 року по 02 січня 2019 року щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, в розмірі для працездатних осіб - 442 гривні на одну особу, управління соціального захисту населення Кремінської районної державної адміністрації Луганської області допустило протиправну бездіяльність.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі «Чахал проти Об'єднаного Королівства» (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Згідно з частиною другою статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

З метою ефективного захисту прав позивача, про захист яких він просить, суд на підставі частини другої статті 9 КАС України вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог, самостійно обравши спосіб захисту, який відповідає об'єкту порушеного права та у спірних правовідносинах є достатнім, необхідним та ефективним:

визнати протиправною бездіяльність управління соціального захисту населення Кремінської районної державної адміністрації Луганської області щодо непризначення ОСОБА_1 щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, в розмірі для працездатних осіб - 442 гривні на одну особу, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року № 505 «Про надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг», за заявою від 30 червня 2017 року зареєстрованою за № 5527/4, заявою від 03 січня 2018 року зареєстрованою за № 6251/16, заявою від 03 липня 2018 року зареєстрованою за № 6918/4;

зобов'язати управління соціального захисту населення Кремінської районної державної адміністрації Луганської області призначити ОСОБА_1 за заявою від 30 червня 2017 року зареєстрованою за № 5527/4, заявою від 03 січня 2018 року зареєстрованою за № 6251/16, заявою від 03 липня 2018 року зареєстрованою за № 6918/4 щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, в розмірі для працездатних осіб - 442 гривні на одну особу, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року № 505 «Про надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг», на період з 30 червня 2017 року по 29 грудня 2017 року, з 03 січня 2018 року по 02 липня 2018 року, з 03 липня 2018 року по 02 січня 2019 року, а також виплатити заборгованість із цієї допомоги, що виникла за період її несплати, з урахуванням проведених виплат за період з 30 червня 2017 року по 23 серпня 2017 року.

У задоволенні позовних вимог про зобов'язання управління соціального захисту населення Кремінської районної державної адміністрації Луганської області виплачувати ОСОБА_1 в подальшому адресну допомогу для покриття витрат на проживання та на оплату житлово-комунальних послуг, як працездатній особі, що доглядає за особою з інвалідністю з І групою внаслідок психічного розладу відповідно до Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року № 505, суд відмовляє з огляду на таке.

З аналізу положень статей 2, 5 КАС України слідує, що судовому захисту підлягають лише порушені права, свободи і інтереси фізичних або права і інтереси юридичних осіб, а не можливість їх порушення в майбутньому. Судом у конкретній справі вирішується спір, предмет якого існує на час розгляду справи. Суд не може розглядати вимоги на майбутнє у зв'язку із вірогідним настанням певних наслідків. Резолютивна частина рішення не повинна містити приписів, що прогнозують можливі порушення з боку відповідача та зобов'язання його до вчинення чи утримання від вчинення дій на майбутнє.

Враховуючи відсутність підстав вважати, що в подальшому право позивача на отримання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, буде порушено відповідачем, задоволення позову в цій частині буде свідчити про вирішення спору, який ще відсутній, тобто на майбутнє, що суперечить засадам адміністративного судочинства та його принципам.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог про зобов'язання відповідача в подальшому виплачувати позивачу щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, як працездатній особі, що доглядає за особою з інвалідністю з І групою внаслідок психічного розладу, та вважає їх передчасними.

Отже, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Питання про розподіл судових витрат судом не вирішується, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до пункту 9 частини першої статті 5 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» як законний представник недієздатної особи з інвалідністю.

Керуючись статтями 2, 8, 9, 19, 20, 32, 72, 77, 90, 94, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

ОСОБА_3 Іванівни (ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, зареєстроване місце проживання: 91000, АДРЕСА_1; фактичне місце проживання: 92901, АДРЕСА_5) до управління соціального захисту населення Кремінської районної державної адміністрації Луганської області (ідентифікаційний код 03196937, місцезнаходження: 92900, Луганська область, Кремінський район, м. Кремінна, вул. Побєди, буд. 1 а) про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність управління соціального захисту населення Кремінської районної державної адміністрації Луганської області щодо непризначення ОСОБА_1 щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, в розмірі для працездатних осіб - 442 гривні на одну особу, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року № 505 «Про надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг», за заявою від 30 червня 2017 року зареєстрованою за № 5527/4, заявою від 03 січня 2018 року зареєстрованою за № 6251/16, заявою від 03 липня 2018 року зареєстрованою за № 6918/4.

Зобов'язати управління соціального захисту населення Кремінської районної державної адміністрації Луганської області (ідентифікаційний код 03196937, місцезнаходження: 92900, Луганська область, Кремінський район, м. Кремінна, вул. Побєди, буд. 1 а) призначити ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, зареєстроване місце проживання: 91000, АДРЕСА_1; фактичне місце проживання: 92901, АДРЕСА_5) за заявою від 30 червня 2017 року зареєстрованою за № 5527/4, заявою від 03 січня 2018 року зареєстрованою за № 6251/16, заявою від 03 липня 2018 року зареєстрованою за № 6918/4 щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, в розмірі для працездатних осіб - 442 гривні на одну особу, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року № 505 «Про надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг», на період з 30 червня 2017 року по 29 грудня 2017 року, з 03 січня 2018 року по 02 липня 2018 року, з 03 липня 2018 року по 02 січня 2019 року, а також виплатити заборгованість із цієї допомоги, що виникла за період її несплати, з урахуванням проведених виплат за період з 30 червня 2017 року по 23 серпня 2017 року.

У задоволенні позовних вимог про зобов'язання управління соціального захисту населення Кремінської районної державної адміністрації Луганської області в подальшому виплачувати ОСОБА_1 щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, як працездатній особі, що доглядає за особою з інвалідністю з І групою внаслідок психічного розладу, відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 295 КАС України, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Згідно з частиною третьою статті 243 КАС України повне рішення суду складено 26 жовтня 2018 року.

Суддя Т.І. Чернявська