Справа № 0540/7851/18-а
Суддя: Кочанова П.В.
Дата ухвалення: 2018-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 жовтня 2018 р. Справа№0540/7851/18-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

час прийняття рішення: 15 год. 50 хв.

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кочанової П.В., при секретарі судового засідання Притулі С.С., розглянувши у судовому засіданні адміністративний позов ОСОБА_1 до Словянського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання бездіяльності протиправною та зобовязання вчинити певні дії, -

за участю представників сторін:

від позивача - не зявився

від відповідача - не зявився

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Словянського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, в якому просить суд:

- визнати бездіяльність Словянського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області протиправною щодо припинення з 01 серпня 2017 року виплати пенсії ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1;

- зобовязати Словянське обєднане управління Пенсійного фонду України Донецької області поновити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, виплату пенсії з 01 серпня 2017 року;

- зобовязати Словянське обєднане управління Пенсійного фонду України Донецької області нарахувати та виплатити заборгованість ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1 з дня припинення пенсійних виплат, а саме з 01 серпня 2017 року;

- допустити негайне виконання рішення суду у межах суми стягнення за один місяць, відповідно до п.1 ч.1 ст.371 КАС України.

Позивач в обґрунтування заявленого позову зазначає, що він до початку військового конфлікту на сході України проживав за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2. У звязку із загостренням обставин, змушений був покинути постйне місце проживання та зареєструватися за адресою: Донецька область, с.Богородичне, Словянський район, пров.Шкільний, буд.1, про що свідчить відмітка у паспорті та став на облік до Словянського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області. З серпня 2017 року пенсійні виплати були призупинені. Листом відповідача від 20.06.2018 року № 15912/02 позивача було повідомлено, що особа, яка прописалась на території, підконтрольній українській владі після початку АТО, вважається ВПО, станом на 07.04.2014 року ОСОБА_1 мав реєстрацію у місті, яке згідно розпорядженням КМУ від 07.11.2014 № 1085-р належить до населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Позивач вважає такі дії відповідача щодо припинення виплати пенсії з 01 серпня 2017 року, а також обовязковість знаходження на обліку як внутрішньо переміщена особа для отримання пенсійного забезпечення протиправними, у звязку з чим, звернувся з позовом до суду.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 03 вересня 2018 року відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

У строк, встановлений судом, через відділ документообігу та архівної роботи суду від відповідача надійшов відзив від 12.10.2018 року вих. № 26514/07 на адміністративний позов ОСОБА_1, в якому відповідач заперечив проти задоволення заявлених вимог позивача. Свою позицію відповідач вмотивовував посилаючись на норми постанов Кабінету Міністрів України, які регулюють порядок виплати пенсії внутрішньо переміщеним особам. Зазначено, що позивачем, 07.09.2017 року до управління надано заяву про поновлення виплати пенсії, але рішенням комісії про призначення (відновлення) соціальних виплат ВПО № 73 від 05.12.2017 року відмовлено у відновлені виплати пенсії ОСОБА_1 (ІНН НОМЕР_1). З 01.08.2017 року позивач пенсійні виплати не отримує.

На підставі зазначеного, просив у задоволенні позовних вимог позивача відмовити в повному обсязі.

Окрім того, як аргумент для відмови у задоволенні позову відповідач зауважив на порушення позивачем строку звернення до адміністративного суду.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2018 року призначено справу за позовом ОСОБА_1 до Словянського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії до розгляду по суті у судовому засіданні в приміщенні Донецького окружного адміністративного суду на 19 жовтня 2018 року.

У судове засіданні, призначене на 19 жовтня 2018 року повноважні представники сторін не зявилися, про дату, час та місце судового розгляду повідомлені належним чином.

Згідно частини 1 статті 205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до частини 4 статті 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно з нормами статті 258 КАС України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, судом встановлено наступне.

Позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 є громадянином України (паспорт серії ВА № 974731, виданий 04.09.1997 року Куйбишевським РВ ДМУ УМВС України в Донецькій області), РНОКПП НОМЕР_1, зареєстрований за адресою проживання: 84136, Донецька область, Словянський район, с.Богородичне, пров.Шкільний, буд.1. Позивач є пенсіонером за віком (пенсійне посвідчення №106714), перебуває на обліку в Словянському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України Донецької області, що підтверджується наявними матеріалами справи та не заперечується відповідачем по справі.

Відповідач - Словянське об'єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області () є суб'єктом владних повноважень - органом виконавчої влади, основним завданням якого, згідно вимог чинного законодавства, зокрема, є реалізація державної політики з питань пенсійного забезпечення.

Положенням про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об'єднані управління, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 22 грудня 2014 року № 28-2 на управління покладені повноваження, зокрема, щодо призначення (здійснення перерахунку) і виплати пенсії, щомісячного довічного грошове утримання суддям у відставці, допомоги на поховання та інших виплат відповідно до законодавства; забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, щомісячного довічного утримання суддям у відставці, допомоги на поховання та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Фонду та інших джерел, визначених законодавством (підпункти 7,8 пункту 4 Положення).

Судом встановлено, що позивач проживав за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3.

11.04.2017 року, ОСОБА_1 знято з реєстрації за зазначеним місцем проживання та одночасно зареєстровано за новою адресою: 84136, Донецька область, Словянський район, с.Богородичне, пров.Шкільний, буд.1, про що у паспорті зроблено відповідні позначки.

На підставі особистої заяви позивача від 11.04.2017 року про запит пенсійної справи з управління Пенсійного фонду України в Великоновосілківському районі Донецької області його було поставлено на облік у Словянському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України Донецької області, що підтверджується розпорядженням відповідача від 07 червня 2017 року № 75825, наявним в матеріалах справи.

Листом від 25.07.2017 року № 26775/03 відповідачем повідомлено позивача щодо призупинення останньому виплати пенсії та зазначено, що для продовження виплати пенсії позивачу необхідно надати до управління довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи або рішення про відмову у видачі довідки з обовязковим зазначенням підстав для відмови.

07.09.2017 року ОСОБА_1 звернувся до відповідача з заявою про призначення/перерахунок пенсії. До заяви, позивачем було надано довідку від 06 вересня 2017 року № НОМЕР_2 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Розпорядженням управління на підставі протоколу засідання комісії з питань призначення(відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам № 73 від 05.12.2017 року відмовлено ОСОБА_1 у поновленні виплати пенсії.

На адвокатський запит щодо пенсійного забезпечення позивача, Словянське обєднане управління Пенсійного фонду України Донецької області листом від 20.06.2018 року №15912/02 повідомило, що особа, яка прописалась на території, підконтрольній українській владі після початку антитерористичної операції, вважається внутрішньо переміщеною особою. До матеріалів пенсійної справи заявником додано копію довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи № від 06.09.2017 року. Згідно п. 8 Порядку № 509 заявнику може бути відмовлено управлінням соціального захисту населення у видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. Проте пенсійна справа не містить вищевказаного документу, а згідно даних проведеної перевірки адреси фактичного проживання та нової прописки заявника ОСОБА_2 управління соціального захисту населення Словянської районної державної адміністрації прийняла рішення про відмову №73 від 05.12.2017 року у проведенні виплат за адресою: с. Богородичне, провул. Шкільний , б.1.

Як вбачається з листа управління соціального захисту населення Словянської районної державної адміністрації від 11.07.2018 року № 08-48/3055, управлінням було видано довідку про взяття на облік позивача як внутрішньо переміщеної особи від 06.09.2017 року № НОМЕР_2. Згідно розпорядження начальника управління соціального захисту населення райдержадміністрації від 06.09.2018 року № 34, довідку про взяття на облік як внутрішньо переміщеної особи від 06.09.2017 року № НОМЕР_2 скасовано, дію довідки припинено.

Разом з цим, суд зазначає, що до відзиву на адміністративний позов як доказ на підтвердження обставин, на яких ґрунтуються заперечення відповідача, до суду надано довідку, з якої вбачається, що ОСОБА_1 пенсію не отримав з 1 серпня 2017 року по теперішній час.

Отже, предметом спору у даній справі є правомірність дій відповідача щодо припинення виплати пенсії позивачеві з 01 серпня 2017 року.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Відповідно до положень частини першої статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у старості.

Відповідно до положень статті 5 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV (надалі - Закон № 1058-IV) цей Закон регулює відносини, що виникають між суб'єктами системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються, зокрема, умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат, порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов'язковим державним пенсійним страхуванням.

Питання виплати пенсій врегульовані нормами статті 47 зазначеного Закону, згідно з якою пенсія виплачується щомісяця організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України або перераховується на визначений цією особою банківський рахунок у порядку, передбаченому законодавством.

Порядок припинення та поновлення виплати пенсії визначений нормами статті 49 Закону № 1058-IV.

Так, згідно з положеннями частини першої зазначеною статті виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється:

1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості;

2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України;

3) у разі смерті пенсіонера;

4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд;

5) в інших випадках, передбачених законом.

Пунктом 4.12 Постанови правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 «Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (надалі - Постанова № 22-1) передбачено, що при переїзді пенсіонера на постійне або тимчасове проживання до іншої адміністративно-територіальної одиниці орган, що призначає пенсію, не пізніше трьох робочих днів з дня одержання заяви надсилає запит про витребування пенсійної справи до органу, що призначає пенсію, за попереднім місцем проживання (реєстрації) пенсіонера. Пенсійна справа не пізніше п'яти робочих днів з дня одержання запиту пересилається органу, що призначає пенсію, за новим місцем проживання (реєстрації).

Відповідно до положень статті 33 Конституції України, статті 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003 року № 1382-IV (надалі - Закон № 1382-IV) громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом.

Згідно з положеннями статті 3 Закону № 1382-IV документами, до яких вносяться відомості про місце проживання є:

- паспорт громадянина України,

- тимчасове посвідчення громадянина України,

- посвідка на постійне проживання, посвідка на тимчасове проживання,

- посвідчення біженця,

- посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту,

- посвідчення особи, якій надано тимчасовий захист.

Нормами статті 6 зазначеного Закону визначено, що громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов'язані протягом тридцяти календарних днів після зняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання. Батьки або інші законні представники зобов'язані зареєструвати місце проживання новонародженої дитини протягом трьох місяців з дня державної реєстрації її народження. Реєстрація місця проживання особи здійснюється в день подання особою документів. Реєстрація місця проживання за заявою особи може бути здійснена органом реєстрації з одночасним зняттям з попереднього місця проживання.

Як встановлено судом, позивач реалізував своє конституційне право щодо вільного вибору постійного місця проживання, перемістившись до с.Богородичного Словянського району Донецької області, де зареєструвався за новою адресою у встановленому чинним законодавством порядку. Як вбачається з наданих до відзиву доказів, про факт реєстрації позивача на території, підконтрольній українській владі відповідач був обізнаний та зазначене не оскаржується відповідачем.

Суд не приймає доводи відповідача, що виплата пенсії внутрішньо переміщеним особам, незважаючи на зміну місця проживання здійснюється з урахуванням вимог законодавчих актів, що регулюють питання реєстрації та виплати пенсії внутрішньо переміщеним особам з огляду на наступне.

Закон України від 20 жовтня 2014 року № 1706-VII «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» (надалі - Закон № 1706 VII) відповідно до Конституції та законів України, міжнародних договорів України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, встановлює гарантії дотримання прав, свобод та законних інтересів внутрішньо переміщених осіб.

Внутрішньо переміщеною особою, відповідно до норм частини першої статті 1 зазначеного Закону є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Адресою покинутого місця проживання внутрішньо переміщеної особи в розумінні цього Закону визнається адреса місця проживання особи на момент виникнення обставин, зазначених у частині першій цієї статті (частина друга статті 1 Закону № 1706 VII).

Нормами статті 5 Закону № 1706 VII передбачено, що довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи засвідчує місце проживання внутрішньо переміщеної особи на період наявності підстав, зазначених у статті 1 цього Закону. Адресою фактичного місця проживання внутрішньо переміщеної особи може бути адреса відповідного місця компактного поселення внутрішньо переміщених осіб (адреса містечка із збірних модулів, гуртожитку, оздоровчого табору, будинку відпочинку, санаторію, пансіонату, готелю тощо).

З аналізу зазначених норм законодавства, суд доходить висновку, що оскільки позивач з 11 квітня 2017 року фактично проживає на підконтрольній українській владі території за зареєстрованим місцем проживання: 84136, Донецька область, Словянський район, с.Богородичне, пров.Шкільний, буд.1, положення зазначеного закону на позивача не поширюються, а відповідно - виплата належної пенсії позивача має бути здійснена управлінням на загальних підставах у порядку, встановленому Законом № 1058-VI.

Враховуючи вищевказане суд визнає безпідставними посилання відповідача на норми постанов Кабінету Міністрів України, якими визначено порядок здійснення соціальних виплат (у тому числі - пенсії) внутрішньо переміщеним особам, оскільки дані нормативно-правові акти регулюють правовідносини щодо здійснення соціальних виплат та порядок взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, та жодним чином не застосовуються до пенсійного забезпечення громадян, яке гарантується Конституцією України.

Аналогічних правових висновків дійшов Верховний Суд у своїх рішеннях від 07 березня 2018 року по справі № 242/3044/17 (адміністративне провадження № К/9901/2631/17), від 13 лютого 2018 року по справі № 234/11095/17 (адміністративне провадження № К/9901/163/17).

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з нормами частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до вимог пункту 4 частини першої статті 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії.

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до вимог частин першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Нормами частини другої зазначеної статті встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд, відповідно до положень частини п'ятої статті 77 КАС України, вирішує справу на підставі наявних доказів.

Отже, припиняючи виплату пенсії позивачеві без належних, передбачених чинним законодавством підстав відповідач вчинив протиправні дії. Таким чином, вимоги позивача є обґрунтованими та позов таким, що підлягає задоволенню.

Надаючи правову оцінку обраного позивачем способу захисту, слід зважати на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі «Чахал проти Об'єднаного Королівства» (Chahal v. The United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Засіб захисту, що вимагається зазначеною статтею повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Афанасьєв проти України» від 5 квітня 2005 року (заява N 38722/02).

Таким чином, ефективний засіб правого захисту у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату.

Суд зауважує, що позивач у позовній заяві просить суд визнати протиправною бездіяльність Словянського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо припинення ОСОБА_1 пенсії, але з урахуванням наданих висновків суду, суд вважає, що відповідачем допущено не бездіяльність, а навпаки, вчинено дії, якими припинено виплату пенсії.

За таких обставин, враховуючи положення частини другої статті 9 КАС України та статтю 13 Конвенції суд вважає за можливим вийти за межі позовних вимог та обрати інший спосіб захисту, який є необхідним для відновлення порушеного права позивача на щомісячне отримання пенсії, а саме визнати протиправними дії відповідача з припинення виплати пенсії позивачеві з 01 серпня 2017 року, зобовязати Словянське обєднане управління Пенсійного фонду України Донецької області поновити позивачу виплату пенсії з 01 серпня 2017 року та зобовязати Словянське обєднане управління Пенсійного фонду України Донецької області поновити нарахування та виплатити заборгованість позивачу з дня припинення пенсійних виплат, а саме з 01 серпня 2017 року.

Надаючи правову оцінку доводам відповідача про пропуск позивачем строку звернення до адміністративного суду, суд вважає таку позицію необґрунтованою з огляду на наступне.

Відповідно до норм частин першої та другої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

З аналізу наведеної норми вбачається, що Кодекс адміністративного судочинства України є загальним законом, яким врегульовані строки звернення до адміністративного суду за захистом прав. Натомість спеціальним законом, яким врегульовано правовідносини щодо пенсійного забезпечення та строки перерахунку пенсій є Закон № 1058-IV.

Згідно статті 1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», пенсія - це щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом.

Так, нормами статті 46 зазначеного Закону встановлено, що нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Як встановлено судом під час розгляду справи, право на отримання позивачем пенсії відповідачем не оскаржується, однак було піддано формальним обмеженням, з підстав та у спосіб, які суперечать вимогам Конституції та законів України. Отже, згідно з нормами частини другої статті 46 Закону № 1058-IV виплата пенсії позивачу підлягає поновленню з моменту її припинення. Таким чином, право позивача щодо виплати раніше призначеної пенсії є абсолютним та не може бути обмежено будь-яким строком.

Правовий висновок щодо неможливості застосовувати шестимісячний строк звернення до адміністративного суду у справах з вимогами, пов'язаними з виплатою компенсаторної складової доходу, та у справах з вимогами, пов'язаними з виплатою інших складових доходу та доходу в цілому, до якого належить пенсія викладений в постанові Верховного Суду від 24 квітня 2018 року по справі № 646/6250/17 (адміністративне провадження № К/9901/2128/18).

Окрім того, суд вважає за необхідне зазначити, що згідно з вимогами статті 244 КАС України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, чи є підстави допустити негайне виконання рішення.

Нормами статті 371 КАС України передбачено, що негайно виконуються рішення, зокрема, про присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів - у межах суми стягнення за один місяць.

Таким чином, рішення суду у межах суми стягнення за один місяць підлягає негайному виконанню.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Згідно з положеннями частини першої статті 139 КАС при задоволені позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрат, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 704,80 грн. квитанцією ПриватБанк № 0.0..1 від 06.08.2018 року за подання до суду адміністративного позову про визнання бездіяльності протиправною та зобовязання вчинити певні дії.

Таким чином, судовий збір у розмірі 704,80 грн. підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь ОСОБА_1.

На підставі вищевикладеного та керуючись статями 2-15, 19-21, 72-79, 90, 94, 122, 123, 132, 159-161, 164, 192-194, 224-228, 241-247, 255, 253-263, 293-295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Словянського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання бездіяльності протиправною та зобовязання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправними дії Словянського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (, юридична адреса: 84122, Донецька область, м. Словянськ, пл.Соборна,3) щодо припинення виплати пенсії ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_4, ІПН-, адреса реєстрації: 84136, Донецька область, Словянський район, с.Богородичне, пров.Шкільний, буд.1) з 01 серпня 2017 року.

Зобовязати Словянське обєднане управління Пенсійного фонду України Донецької області (, юридична адреса: 84122, Донецька область, м. Словянськ, пл.Соборна,3) поновити ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_4, ІПН-, адреса реєстрації: 84136, Донецька область, Словянський район, с.Богородичне, пров.Шкільний, буд.1) виплату пенсії з 01 серпня 2017 року.

Зобовязати Словянське обєднане управління Пенсійного фонду України Донецької області (, юридична адреса: 84122, Донецька область, м. Словянськ, пл.Соборна,3) відновити нарахування та виплатити заборгованість ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_4, ІПН-, адреса реєстрації: 84136, Донецька область, Словянський район, с.Богородичне, пров.Шкільний, буд.1) з дня припинення пенсійних виплат, а саме з 01 серпня 2017 року.

Звернути до негайного виконання рішення суду у межах суми стягнення за один місяць.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Словянського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (, юридична адреса: 84122, Донецька область, м. Словянськ, пл.Соборна,3) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_4, ІПН-, адреса реєстрації: 84136, Донецька область, Словянський район, с.Богородичне, пров.Шкільний, буд.1)судовий збір у розмірі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок.

Вступну та резолютивну частину рішення складено та підписано у нарадчій кімнаті 19 жовтня 2018 року.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 23 жовтня 2018 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Апеляційна скарга згідно положень статті 297 КАС України подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Донецький окружний адміністративний суд.

Суддя Кочанова П.В.