Справа № 826/13307/17
Суддя: Бєлова Людмила Василівна
Дата ухвалення: 2018-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2018 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого: Бєлової Л.В.

суддів: Аліменко В.О. ,

Безименної Н.В.

за участю секретаря судового засідання: Прудиус І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Баядера Логістік» на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 червня 2018 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Баядера Логістік» до Харківського управління Офісу великих платників податків ДФС про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2017 року позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «Баядера Логістік», звернулись до суду першої інстанції з адміністративним позовом у якому просили визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 05 жовтня 2017 року № .

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 червня 2018 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу у якій просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким адміністративний позов - задовольнити. Апелянт мотивує свої вимоги тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права. Зокрема, зазначає, що наказ №1 від 05 січня 2016 року є належним доказом дотримання установленого ліміту каси, а висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи.

13 серпня 2018 року до Київського апеляційного адміністративного суду від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, яким останній підтримує правову позицію суду першої інстанції.

Судом першої інстанції встановлено та сторонами не заперечується, що з 27 червня 2017 року по 14 вересня 2017 року на підставі відповідних направлень, проведено планову виїзну документальну перевірку позивача з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01 січня 2014 року по 31 березня 2017 року.

За результатами зазначеної перевірки відповідачем складено Акт № 63/28-10-50-16-06/35871504 від 21 вересня 2017 року, яким встановлено порушення позивачем п.2.8 гл.2, п.3.5 глави 3 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого Постановою Правління Національного банку України 15 грудня 2004 року № 637 (зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 13 січня 2005 року за № 40/10320).

Відповідачем винесено податкове повідомлення-рішення № від 05 жовтня 2017 року про застосування штрафних санкцій на суму 2 293 477,62 грн.

Вважаючи, що його права та законні інтереси порушено, позивач звернувся до суду першої інстанції з адміністративним позовом.

Суд першої інстанції у задоволенні позовних вимог відмовив та зазначив, що відповідачем доведено правомірність висновків щодо перевищення позивачем ліміту залишку готівки в касі, в той час, як позивачем не підтверджено правомірності здійснення касових операцій із додержанням норм законодавства, позаяк факт видачі працівникам Товариства з обмежено відповідальністю «Баядера Логістик» та отримання останніми готівки з каси не підтверджується належними чином складеними касовими документами.

Даючи правову оцінку фактичним обставинам справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем встановлено порушення позивачем п.2.8 гл.2, п.3.5 глави 3 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого Постановою Правління Національного банку України 15 грудня 2004 року № 637 (зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 13 січня 2005 року за № 40/10320).

Фактичною підставою для таких висновків у Акті перевірки № 63/28-10-50-16-06/35871504 від 21 вересня 2017 року визначено таке: відповідно до наказу про встановлення ліміту від 13 жовтня 2015 року №11, на структурному підрозділі в м. Києві за період з 13 жовтня 2015 року по 01 квітня 2016 року підприємством встановлено ліміт у розмірі 380000 грн. Внаслідок виявлення під час перевірки касових ордерів та видаткових відомостей, у яких видача готівки з каси не підтверджується обов'язковими відомостями, відповідач дійшов висновку про те, що позивачем перевищено ліміт готівки в касі підприємства на загальну суму 1 146 738, 81 грн.

Відповідно до п. 75.1.2. ст. 75 Податкового кодексу України, документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Згідно з п. 2.8. Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 15 грудня 2004 року № 637, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 13 січня 2005 року за № 40/10320 (далі - Положення №637), підприємства можуть тримати в позаробочий час у своїх касах готівкову виручку (готівку) у межах, що не перевищують установлений ліміт каси. Готівкова виручка (готівка), що перевищує встановлений ліміт каси, обов'язково здається до банків для її зарахування на банківські рахунки. Відокремлені підрозділи підприємств - юридичних осіб можуть здавати готівкову виручку (готівку) безпосередньо до кас таких юридичних осіб або до будь-якого банку для її переказу і зарахування на банківські рахунки зазначених юридичних осіб.

Відповідно до п. 3.5. Положення №637, у разі видачі окремим фізичним особам готівки (у тому числі працівникам підприємства) за видатковим касовим ордером або видатковою відомістю касир вимагає пред'явити паспорт чи документ, що його замінює, записує його найменування і номер, ким і коли він виданий. Фізична особа розписується у видатковому касовому ордері або видатковій відомості про одержання готівки із зазначенням одержаної суми (гривень - словами, копійок - цифрами), використовуючи чорнильну або кулькову ручку з чорнилом темного кольору. Якщо видаткова відомість складена на видачу готівки кільком особам, то одержувачі також пред'являють паспорти чи документи, що їх замінюють, і розписуються у відповідній графі документа.

Для виведення залишку готівки в касі не приймаються видаткові касові ордери або видаткові відомості, в яких видача готівки з каси не підтверджена підписом одержувача.

Видача готівки особам, яких немає в штатному розписі підприємства, проводиться за видатковими касовими ордерами, що виписуються окремо на кожну особу, або за окремою видатковою відомістю.

Як вбачається з Акта перевірки, ліміти залишку готівки в касах за період з 13 жовтня 2015 року по 01 квітня 2016 року встановлювались згідно з наказом № 11 від 13 жовтня 2015 року, відповідно до якого на структурному підрозділі в м. Києві підприємством встановлено ліміт у розмірі 380 000 грн.

До суду першої інстанції позивачем подано копію наказу № 1 від 05 січня 2016 року, в якому зазначено, що ліміт залишку готівкових коштів у касі в м. Києві становить 450 000 грн..

Проте, зазначений документ суд першої інстанції до уваги не взяв з посиланням на те, що останній не надавався до перевірки, а його видання та існування не підтверджується належними та допустимими доказами, зокрема, не надано паперову копію Журналу реєстрації наказів за 2016 рік, а тільки електронну, що не відповідає вимогам Порядку роботи з електронними документами у діловодстві та їх підготовки до передавання на архівне зберігання, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 11 листопада 2014 року № 1886/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2014 року за № 1421/26198 (далі - Порядок №1886/5) та Правилам організації діловодства та архівного зберігання документів у державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, затверджених Наказом Міністерства юстиції України 18 червня 2015 року № 1000/5, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 22 червня 2015 року за № 736/27181 (далі - Правила №1000/5).

Суд першої інстанції також встановив, що копії видаткових касових ордерів містять суперечливі дані щодо суми, яку погоджено керівником для видачі, та суми, зазначеної для одержання. А саме, видатковий касовий ордер №31 від 05 січня 2016 року містить погоджену суму 50 000,00 грн. для видачі ОСОБА_3 підзвіт на господарські потреби, а в графі одержав зазначено суму 150 000,00 грн., у витязі косової книги лист 2 зазначено суму 50 000,00 грн.. Аналогічну невідповідність виявлено у видаткових касових ордерах від 08 січня 2016 року №59, від 11 січня 2016 року №100, від 15 січня 2016 року №196, 16 січня 2016 року №201, від 18 січня 2016 року №228, від 21 січня 2016 року №316, від 22 січня 2016 року №326, від 23 січня 2016 року №339, від 25 січня 2016 року №377, від 26 січня 2016 року №409, від 27 січня 2016 року №428, від 06 лютого 2016 року №640, від 09 лютого 2016 року №696, від 10 лютого 2016 року №701, від 11 лютого 2016 року №740, від 12 лютого 2016 року №748, від 15 лютого 2016 року №793, від 16 лютого 2016 року №823, від 17 лютого 2016 року №843, від 09 березня 2016 року №1172, №1175.

Позивачем для підтвердження факту отримання грошових коштів з каси Товариства з обмеженою відповідальністю «Баядера Логістик» надано до адміністративної справи копії Заяв у друкованому вигляді, на ім'я директора позивача, заяви датовано 01 вересня 2017 року, про отримання особами (зазначено тільки прізвище, ім'я, по-батькові) грошових коштів відповідно до видаткових ордерів (зазначено дату, номер видаткового касового ордера та отриману суму). Проте, на заявах відсутні, як резолюція керівника так і відмітка реєстрації посадовою особою Товариства з обмеженою відповідальністю «Баядера Логістик» таких заяв, що підтверджувало б їх прийняття позивачем та обліку у встановленому законом порядку.

Заперечуючи проти зазначених доводів у апеляційній скарзі, позивач надає до суду апеляційної інстанції витяг з Журналу реєстрації наказів за 2016 рік у паперовій формі, копії заяв у на ім'я директора позивача про видачу під звіт грошових коштів із резолюцією керівника.

Зазначені докази до суду першої інстанції позивачем не подавались.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що відповідно до ч. 4 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

Зі змісту апеляційної скарги не вбачається обґрунтування неможливості подання копій зазначених документів до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від позивача.

Отже, суд апеляційної інстанції позбавлений процесуального права досліджувати такі докази за відсутності належного обґрунтування обставин, які унеможливлювали їх подання при розгляді справи судом першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів досліджує лише ті докази, які подавались до суду першої інстанції та підлягали дослідженню в оскаржуваному судовому рішенні та не бере до уваги Журнал реєстрації наказів за 2016 рік у паперовій формі, копії заяв у на ім'я директора позивача про видачу під звіт грошових коштів із резолюцією керівника.

У апеляційній скарзі позивач зазначає, що журнал реєстрації наказів не є первинним, управлінським або службовим документом, а тому на його оформлення не поширюються вимоги Правил №1000/5.

Як вбачається зі змісту журналу реєстрації наказів, останній містить такі відомості: номер наказу, короткий зміст, ким підписаний та кому направлено.

Так, за своєю суттю Журнал реєстрації наказів є обліковим документом для роботи з наказами.

Відповідно до п. 1 Правил №1000/5, встановлюють єдині вимоги щодо створення управлінських документів і роботи зі службовими документами, а також порядок їх архівного зберігання в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях незалежно від форм власності.

Згідно з п. 7 Глави 3 Порядку №1000/5, в установах може застосовуватись одна з трьох форм реєстрації документів - журнальна, карткова та автоматизована (з використанням спеціальних комп'ютерних програм).

Проте, позивачем не доведено використання жодної із зазначених форм реєстрації документів у якому зафіксовано реєстрацію наказу №1 від 05 січня 2016 року: зі змісту витягу з Журналу реєстрації наказів за 2016 рік в електронній формі не вбачається, що останній здійснюється з використанням спеціальних комп'ютерних програм.

Відповідно до ч. 2 ст.. 74 Кодексу адміністративного судочинства України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Таким чином, надання витягу з Журналу реєстрації наказів за 2016 рік в електронній формі не підтверджує існування на підприємстві наказу №1 від 05 січня 2016 року.

Отже, відповідачем правомірно встановлено, що відповідно до наказу про встановлення ліміту від 13 жовтня 2015 року №11, на структурному підрозділі в м. Києві за період з 13 жовтня 2015 року по 01 квітня 2016 року підприємством встановлено ліміт у розмірі 380000 грн.

У апеляційній скарзі позивач зазначає, що при проведенні перевірки відповідачем не встановлено порушення порядку видачі готівкових коштів під звіт та їх використання, натомість, внаслідок висновку про неналежне оформлення видаткових касових ордерів, встановлено перевищення ліміту готівки в касі підприємства.

Так, відповідно п. 3.4 Положення №637, видача готівки з кас проводиться за видатковими касовими ордерами або видатковими відомостями.

Позивачем у апеляційній скарзі не заперечується те, що відомості у встановлених видаткових касових ордерах та касовій книзі є суперечливими та те, що такі не містять підпису одержувачів.

Відповідно до п. 7.24 глави 7 Положення №637, у разі виявлення під час перевірок видаткових касових ордерів або видаткових відомостей, у яких видача готівки з каси не підтверджена підписом одержувача (абзац другий пункту 3.5 цього Положення), сума готівки за такими видатковими документами додається до залишку готівки в касі виключно в день, у якому оформлено зазначені видаткові документи, і надалі зазначена сума не береться для розрахунку понадлімітних залишків готівки.

Отже, оскільки відповідачем виявлено під час перевірки видаткові касові ордери, у яких видача готівки з каси не підтверджена підписом одержувача, правомірним є висновок про перевищення ліміту готівки в касі підприємства на загальну суму 1 146 738, 81 грн.

Згідно з ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що у рішеннях та діях відповідача відсутні ознаки протиправності.

Враховуючи викладене, з'ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи вимоги законодавства України та судову практику, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Баядера Логістік» до Харківського управління Офісу великих платників податків ДФС про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.

Згідно з положеннями ст.. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до вимог ст.. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що рішення суду першої інстанції постановлене з додержанням норм матеріального і процесуального права, обставини справи встановлено повно та досліджено всебічно.

Заслухавши у судовому засіданні доповідь головуючого судді, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 243, 315, 316, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Баядера Логістік» на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 червня 2018 року - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 червня 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена протягом 30 днів, з урахуванням положень ст. 329 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст виготовлено 25 жовтня 2018 року

Головуючий суддя Л.В.Бєлова

Судді В.О.Аліменко

Н.В. Безименна