Справа № 640/15765/18
Суддя: Чередник В. Є.
Дата ухвалення: 2018-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 жовтня 2018 року Київський районний суд м. Харкова
у складі головуючого судді Чередник В.Є.,
за участю секретаря судового засідання Кочеткової М.В.,
30.08.2018 р. до суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 щодо визнання протиправними дій відповідача щодо складання постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії НК №347579, скасування вказаної постанови та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.
В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, зокрема, що відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії НК №347579, 22.08.2018 р. 16 год 37 хв. в м.Харків пр.. Жуковського 5 водій ОСОБА_1, керуючи ТЗ в режимі маршрутного таксі (маршрут №302) порушив п.21.1 ПДР України, оскільки перевозив пасажирів у кількості 35 чоловік, замість не більше 21, як це передбачено свідоцтвом про реєстрацію на ТЗ, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 121-2 КУпАП. Керуючись положеннями статей 33 та 284 КУпАП, інспектор поліції прийняв по справі рішення: застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 170,00 грн.
Оскільки з фактом скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст.121-2 КУпАП ОСОБА_1не погодився та вважав дії поліцейського неправомірними, він звернувся до суду з даним позовом. Позивач зазначає, що винесена постанова не відповідає вимогам закону, оскільки винесена з порушенням установленого порядку накладення адміністративних стягнень, ґрунтується на неповному, необєктивному і не всебічному розгляді справи про адміністративне правопорушення, за відсутності належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт його неправомірних дій, а отже не підтверджує наявність адміністративного правопорушення та інші обставини, що мають значення для прийняття рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності.
Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 31.08.2018 р. відкрито провадження у справі.
14.09.2018 р. відповідач до канцелярії суду подав відзив на адміністративний позов, в якому зазначив, що під час винесення оскаржуваної постанови описок не допускав, постанова винесена саме на позивача. Також, в постанові позивачем власноручно зазначено, що він згоден із постановою. Крім того, на час розгляду справи про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 погодився зі складом адміністративного правопорушення, а доказуванню підлягають факти при наявності спору. Відповідач бачив, як на кінцевій зупинці автобуса вийшло 35 пасажирів, після чого було розпочато розгляд справи. ОСОБА_1 під час винесення оскаржуваної постанови не надав доказів, які б спростовували його вину, хоча мав на це право. Також, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, 22.08.2018р. ОСОБА_1 не надавав для перевірки протокол перевірки технічного стану транспортного засобу від 17.08.2018 р., натомість ним було надане свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, в якому фігурує саме 21 пасажирське місце, а про переобладнання ніякої мови не йшло. Наявність 21 стоячого місця згідно протоколу перевірки технічного стану транспортного засобу від 17.08.2018 р.
має бути відображеним у відповідному свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу. Позивачу були зачитані вголос права, передбачені статтею 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, проте жодних клопотань від нього не надходило. Після отримання копії постанови ОСОБА_1 рушив на своєму транспортному засобі на власний розсуд. Таким чином, винесення оскаржуваної постанови було наслідком належної оцінки доказів, тому відповідач просив у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити (а.с.12).
У судове засідання позивач ОСОБА_1не зявився, повідомлявся належним чином про дату, час та місце розгляду справи шляхом направлення судової повістки за адресою, вказаною в позовній заяві (а.с.18) та за вказаним номером телефону (а.с.15, 16), тобто судом вжиті всі можливі заходи щодо сповіщення позивача про час та місце розгляду справи.
Відповідач у судове засідання не зявився, повідомлявся належним чином про дату, час та місце розгляду справи шляхом направлення судової повістки (а.с. 17), 23.10.2018 р. подав до канцелярії суду заяву про розгляд справи без його присутності, відзив на адміністративний позов підтримав, у позові просив відмовити в повному обсязі (а.с.19).
Відповідно до ч.1 ст.205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень ст. 268 КАС України, не перешкоджає розгляду справи.
Враховуючи строки розгляду справи, вжиття судом всіх можливих заходів для сповіщення ОСОБА_1 про дату, час та місце розгляду справи та відсутність будь-яких заяв від позивача, суд вважає за можливе розглянути справу за його відсутності.
Згідно з ч.2 ст. 286 КАС України, позовну заяву щодо оскарження рішень субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).
Враховуючи викладене, положення ст.286 КАС України, ст. 289 КУпАП, суд приходить до висновку, що позивач при зверненні до суду з позовом 30.08.2018 р, щодо оскарження постанови від 22.08.2018р., не порушив передбачений 10-денний строк для захисту своїх прав в судовому порядку.
Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.
Згідно ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно з п.1 ч.1 ст.4 КАС України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.
Пунктом 1 частини 1 статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.
Відповідно ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю субєкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.
Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, з наступних підстав.
Судом встановлені наступні фактичні обставини.
Постановою інспектора взводу №2 роти №1 батальйону №1 УПП в Харківській області лейтенанта поліції ОСОБА_2 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК №347579 від 22.08.2018 р. на позивача ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 170 грн. за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121-2 КУпАП (а.с. 5).
У постанові зазначено, що 22.08.2018 р. 16 год. 37 хв. в м.Харків пр..Жуковського 5 водій ОСОБА_1 керуючи вищезазначеним ТЗ в режимі маршрутного таксі (маршрут №302) порушив п.21.1 ПДР України, оскільки перевозив пасажирів у кількості 35 чоловік, замість не більше 21, як це передбачено свідоцтвом про реєстрацію на ТЗ, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.121-2 КУпАП (а.с. 5).
Згідно зі ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до п.21.1 Правил дорожнього рухуУкраїни, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306, дозволяється перевозити пасажирів у транспортному засобі, обладнаному місцями для сидіння в кількості, що передбачена технічною характеристикою так, щоб вони не заважали водієві керувати транспортним засобом і не обмежували оглядовість, відповідно до правил перевезення.
Частиною 1 ст. 121-2 КУпАП передбачає відповідальність за перевезення водіями транспортних засобів, що працюють у режимі маршрутних таксі, пасажирів понад максимальну кількість, передбачену технічною характеристикою транспортного засобу або визначену в реєстраційних документах на цей транспортний засіб, а також перевезення водіями транспортних засобів, що здійснюють міжміські чи міжнародні перевезення, пасажирів, кількість яких перевищує кількість місць для сидіння, передбачену технічною характеристикою транспортного засобу або визначену в реєстраційних документах на цей транспортний засіб.
До позовної заяви позивачем надано настанову з експлуатації автобуси БАЗ-А079 та їх модифікації, згідно якої пасажиромісткість автобусу БАЗ-А079.14, яким керував ОСОБА_1, складає 19 місць для сидіння із трирядним плануванням та 22 місця для сидіння із чотирирядним плануванням (а.с.7).
Згідно п.1 ст. 247 КУпАП обовязковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.
Посилання на належні та конкретні докази, які свідчать про вчинення особою адміністративного правопорушення, перелік яких визначено статтею 251 КУпАП, повинні міститися саме в постанові про адміністративне правопорушення.
Оскаржувана постанова винесена на підставі наданих інспектору поліції водієм ОСОБА_1 документів, а саме свідоцтва про реєстрацію даного транспортного засобу, без внесення будь-яких змін до нього щодо збільшення пасажироміскості, як передбачено чинним законодавством України, тому суд критично ставиться до посилань позивача наявність настанови з зазначенням вказаних змін.
Дійсно, постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК №347579 від 22.08.2018 р. не містить посилань на будь-які інші докази, ніж фіксування інспектором поліції факту перевезення водієм автобуса пасажирів, більше дозволеної кількості, однак у п.10 постанови позивач власноручно зазначив «с постановлением согласен» та поставив свій підпис.
Таким чином, на час винесення оскаржуваної постанови, спору щодо наявності складу правопорушення не було.
Щодо тверджень позивача про те, що інспектором були допущені порушення, внаслідок чого бланк постанови є зіпсованим суд зазначає наступне.
Згідно п.9 розділу IV Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої Наказом МВС України від 06.11.2015 р. №1376, бланк постанови по справі про адміністративне правопорушення заповнюється розбірливим почерком. Не допускаються закреслення чи виправлення відомостей, що заносяться до постанови, а також внесення додаткових записів після того, як постанова підписана особою, щодо якої вона винесена. У разі допущення порушень при оформленні такої постанови її заповнений бланк вважається зіпсованим.
У п.3 постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК №347579 від 22.08.2018 р. вказано посаду, спеціальне звання та П.І.Б. особи, яка розглядає справу. У п.4 вказаної постанови вказано особу, щодо якої розглядається справи. Таким чином, під час складання постанови остання літера імені відповідача наклалась на перву літеру прізвища позивача, що не є порушенням п.9 розділу IV Інструкції.
Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.
Частиною 3 статті 129 Конституції України визначено основні засади судочинства, однією з яких, згідно пункту 3 вказаної статті, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод всі судові процедури повинні бути справедливими.
У відповідності до ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, коли маються підстави для звільнення від доказування.
Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що дії відповідача під час винесення постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК №347579 від 22.08.2018 р. на позивача ОСОБА_1, якою на останнього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 170 грн. за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121-2 КУпАП, відповідають критеріям, які визначені ч.2 ст.2 КАС України, оскільки вказані дії вчинені на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), тому у суду відсутні підстави для задоволення позову.
Відповідно до ст..242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно зясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб'єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
На підставі викладеного, керуючись ст. 19, 129 Конституції України, ст. 2, 4, 5, 19, 20, 77, 205, 229, 241-246, 255, 268, 286, 295 КАС України, ст.7, 9, 121-2, 247, 251 КУпАП, суд, -
У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до інспектора взводу №2 роти №1 батальйону №1 УПП в Харківській області лейтенанта поліції ОСОБА_2 про визнання дій неправомірними, скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження у справі відмовити.
Відповідно ч.2 ст.271 КАС України копії судових рішень у справах, визначених цією статтею, невідкладно видаються учасникам справи або надсилаються їм, якщо вони не були присутні під час його проголошення.
Апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених ст. 286 КАС України можуть бути подані протягом десяти днів з дня його проголошення.
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків встановлених цим Кодексом.
Судові рішення за наслідками розгляду судами першої інстанції справ, визначених статтями 273, 275-277, 280, 282, пунктами 5 та 6 частини першої статті 283, статтями 286-288цього Кодексу, набирають законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.
До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський районний суд м. Харкова до Харківського апеляційного адміністративного суду.
Позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІНН НОМЕР_1, зареєстрований за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2.
Відповідач - Інспектора взводу №2 роти №1 батальйону №1 УПП в Харківській області лейтенант поліції ОСОБА_2, місцезнаходження: м.Харків, вул..Шевченка 315-А.
Повне судове рішення складено 23 жовтня 2018 року.

Суддя Чередник В.Є.