Справа № 826/7572/18
Суддя: Катющенко В.П.
Дата ухвалення: 2018-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

24 жовтня 2018 року № 826/7572/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: судді Катющенка В.П., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
до про Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити дії,
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом, у якому просить суд:

- визнати неправомірними дії Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови їй, ОСОБА_1, в перерахунку пенсії державного службовця з урахуванням сум матеріальної допомоги для оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, індексації, на які були нараховані та сплачені страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, згідно довідки №2309 від 18.10.2013, виданої Управлінням праці та соціального захисту населення Краснолуцької міської ради Луганської області за період з грудня 2008 року по листопад 2010 року;

- зобов'язати Лівобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві включити до розрахунку розміру її, ОСОБА_1, пенсії складові заробітної плати, а саме: суми матеріальної допомоги для оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, індексації на які були нараховані та сплачені страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, згідно довідки № 2309 від 18.10.2013, виданої Управлінням праці та соціального захисту населення Краснолуцької міської ради Луганської області за період з грудня 2008 року по листопад 2010 року, здійснити перерахунок та виплату пенсії державного службовця в розмірі 87 відсотків відповідно до Закону України "Про державну службу", починаючи з 30.01.2018;

- зобов'язати Лівобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві визначити середньомісячну суму заробітку шляхом ділення загальної суми виплат, у відповідності до наданих довідок, на 24 згідно з постановою КМУ від 31.05.2000 № 865 "Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії" в редакції від 28.08.2009.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що відповідачем не було включено у розрахунок заробітку для обчислення пенсії позивача матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань та індексації заробітної плати. Дізнавшись про вказані обставини, позивач звернулась до відповідача з заявою, у якій просила здійснити перерахунок її пенсії, проте відповідач відмовив у проведенні перерахунку пенсії останньої. На переконання позивача, відмова відповідача суперечить чинному законодавству та порушує її право на пенсійне забезпечення в розмірі відповідному заробітній платі та стажу.

Ухвалою суду від 24.05.2018 відкрито провадження у даній адміністративній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику учасників справи.

25.06.2018 представник відповідача Заболотня М.С. подала до суду відзив на позовну заяву, у якому остання просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Зазначила, що розмір пенсії позивача обраховано правомірно та з чітким дотриманням вимог законодавства. Пояснила, що матеріальна допомога на оздоровлення та матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань та індексація грошових доходів населення в заробітну плату для обчислення пенсії за нормами Закону України "Про державну службу" не входять та є окремими виплатами, які не входять і до інших виплат, оскільки у самому законі зазначені як окрема категорія виплат. Відповідно, вважає, що вказані виплати не враховуються при обчисленні пенсії державного службовця.

Ухвалою суду від 24.10.2018 допущено заміну первинного відповідача у справі - Лівобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві (02225, м. Київ, вул. Каштанова, 6, ідентифікаційний код 40379527) його правонаступником - Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві (04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16, ід. код 42098368).

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві та отримує пенсію по інвалідності, призначену відповідно до Закону України "Про державну службу".

У січні 2018 року позивач звернулась до відповідача з заявою про перерахунок її пенсії державного службовця, включивши до складу останньої суми матеріальної допомоги на оздоровлення, на вирішення соціально-побутових питань, індексації заробітної плати, на які нараховані страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування на підставі довідки № 2309 від 18.10.2013, виданої Управлінням праці та соціального захисту населення Краснолуцької міської ради Луганської області.

Листом від 18.03.2018 № 2104/17 Лівобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві повідомило позивача, що з 01.06.2015 скасовано норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються відповідно до Закону України від 16.12.1993 № 3723-ХІІ "Про державну службу" та з 01.06.2015 пенсії, призначені відповідно до вказаного закону, не перераховуються.

Не погодившись з відмовою відповідача, позивач звернулась до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Частиною 2 статті 37 Закону України від 16.12.1993 № 3723-ХІІ "Про державну службу" (далі - Закон № 3723-ХІІ, у редакції, чинній на час призначення пенсії позивачу) передбачено, що на одержання пенсії державних службовців мають право особи, які досягли встановленого законодавством пенсійного віку, за наявності страхового стажу для чоловіків - не менше 25 років, для жінок - не менше 20 років, у тому числі стажу державної служби - не менше 10 років, та які на час досягнення пенсійного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менше 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, - незалежно від місця роботи на час досягнення пенсійного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі.

За визначенням частини першої статті 1 Закону України "Про оплату праці" заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 вказаного Закону визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна заробітна плата. Це - винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов'язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців.

Додаткова заробітна плата. Це - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій.

Інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства, або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Згідно з частинами другою та шостою статті 33 Закону № 3723-ХІІ заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Державним службовцям можуть установлюватися надбавки за високі досягнення у праці і виконання особливо важливої роботи, доплати за виконання обов'язків тимчасово відсутніх працівників та інші надбавки і доплати, а також надаватися матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань (ч. 6 ст. 33 Закону).

Умови оплати праці державних службовців, розміри їх посадових окладів, надбавок, доплат і матеріальної допомоги визначаються Кабінетом Міністрів України (частина сьома статті 33 Закону № 3723-ХІІ).

Так, постановою Кабінету Міністрів України від 09.03.2006 № 268 "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, прокуратури, судів та інших органів" керівникам цих органів надано право у межах затвердженого фонду оплати праці надавати працівникам матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань та допомогу для оздоровлення при наданні щорічної відпустки у розмірі, що не перевищує середньомісячної заробітної плати працівника (місячного грошового забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького складу).

Законом України "Про індексацію грошових доходів населення" від 03.07.1991 в редакції, чинній на час призначення позивачу пенсії, передбачено, що об'єктом індексації грошових доходів населення є, в тому числі, заробітна плата, підстави для індексації грошових доходів населення наявні у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 101 відсотка, та те, що індексація грошових доходів працюючого населення проводиться за основним місцем роботи.

З аналізу наведених правових норм вбачається, що матеріальна допомога на оздоровлення, матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових питань, індексація заробітної плати входять до системи оплати праці державного службовця.

Відповідно до частини першої статті 66 Закону України "Про пенсійне забезпечення" до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Стаття 41 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" в редакції, чинній на час призначення пенсії позивачу, визначає виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії. Так, зокрема, до такого доходу (заробітної плати) враховуються: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

За змістом наведених норм отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Аналогічна позиція зазначена у постанові Верховного Суду України від 20.02.2012 року у справі №21-430а11.

З доданої позивачем до матеріалів справи довідки Управління праці та соціального захисту населення Краснолуцької міської ради Луганської області від 18.10.2013 № 2309 вбачається, що з усіх виплат, які до неї включено та виплачено позивачу, утримано страхові внески, а тому відповідні виплати мають враховуватись при обчисленні розміру пенсії державного службовця.

Дана правова позиція суду узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 10.04.2018 у справі № 695/3489/16.

Статтею 46 Конституції України гарантовано, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Доводи відповідача про те, що наразі діє новий Закон України "Про державну службу", яким не передбачено можливості перерахунку пенсії державного службовця, про яке просить позивач, суд вважає неприйнятними, оскільки, по-перше, позивач набула право на розрахунок її пенсії з урахуванням всіх сум заробітної плати, на які нараховується збір на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, тобто й "інших виплат", за статтею 37 Закону № 3723-XII на момент призначення їй пенсії.

Дана правова позиція суду узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 20.03.2018 у справі № 357/11011/16-а.

З урахуванням наведеного та системного аналізу положень законодавства України суд дійшов висновку, що адміністративний позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню шляхом визнання протиправною відмови відповідача щодо не включення суми матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань та індексації заробітної плати у розрахунок заробітку для обчислення пенсії ОСОБА_1, призначеної відповідно до Закону України "Про державну службу" та зобов'язання відповідача здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу" у розмірі 87% заробітної плати на підставі довідки Управління праці та соціального захисту населення Краснолуцької міської ради Луганської області від 18.10.2013 № 2309 про складові заробітної плати, з урахуванням сум матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань та індексації заробітної плати, починаючи саме з 01.02.2018, що узгоджується з приписами статті 45 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", а не з 31.01.2018 як просить позивач.

Поряд з цим, суд не вбачає підстав для задоволення позову в частині зобов'язання відповідача визначити середньомісячну суму заробітку шляхом ділення загальної суми виплат, у відповідності до наданих довідок, на 24 згідно з постановою КМУ від 31.05.2000 № 865 "Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії" в редакції від 28.08.2009, оскільки у даному випадку право позивача захищено шляхом зобов'язання відповідача здійснити перерахунок та виплату та додаткового захисту не потребує.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до пункту 30 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані. Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов'язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Враховуючи наведене та встановлені обставини, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись статтями 9, 14, 72-74, 77, 90, 139, 241-246, 250, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (02154, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (02225, м. Київ, вул. Каштанова, 6, ідентифікаційний код 40379527) щодо не включення суми матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань та індексації заробітної плати у розрахунок заробітку для обчислення пенсії ОСОБА_1, призначеної відповідно до Закону України "Про державну службу".

Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (вул. Бульварно-Кудрявська, 16, м. Київ, 04053, ідентифікаційний код 42098368) здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 (02154, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу" у розмірі 87% заробітної плати на підставі довідки Управління праці та соціального захисту населення Краснолуцької міської ради Луганської області від 18.10.2013 № 2309 про складові заробітної плати, з урахуванням сум матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань та індексації заробітної плати, починаючи з 01.02.2018.

У задоволенні інших позовних вимог - відмовити.

Рішення набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції Закону № 2147-VIII) до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя В.П. Катющенко