Справа № 1540/4897/18
Суддя: Білостоцький О. В.
Дата ухвалення: 2018-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 1540/4897/18
УХВАЛА

24 жовтня 2018 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Білостоцький О.В., розглянувши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до головного управління Національної поліції в Одеській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду 21.09.2018 року надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до головного управління Національної поліції в Одеській області, в якому позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Одеській області №1050 о/с від 06.04.2018 року в частині звільнення зі служби в поліції за пунктом 6 ч.1 ст.77 Закону України "Про Національну поліцію" (у зв'язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби) капітана поліції ОСОБА_1 (0041003), дільничного офіцера поліції сектору превенції Суворовського відділу поліції в місті Одесі Головного управління Національної поліції в Одеській області;

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Одеській області №613 о/с від 27.04.2018 року в щодо звільнення зі служби в поліції за п.6 ч.1 ст.77 Закону України "Про Національну поліцію" (у зв'язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби) капітана поліції ОСОБА_1 (0041003), дільничного офіцера поліції сектору превенції Суворовського відділу поліції в місті Одесі Головного управління Національної поліції в Одеській області;

- поновити позивача на посаді дільничного офіцера поліції сектору превенції Суворовського відділу поліції в місті Одесі Головного управління Національної поліції в Одеській області з 04 травня 2018 року;

- стягнути з Головного управління Національної поліції в Одеській області на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу з 05 травня 2018 року по день ухвалення рішення суду включно з розрахунку 449,72 грн. за один робочий день.

Разом з адміністративним позовом ОСОБА_1 надав 21.09.2018 року до суду клопотання про поновлення йому строку звернення до адміністративного суду.

В обґрунтування пропуску строку звернення до суду позивач зазначив, що 05.07.2018 року він звертався з аналогічним адміністративним позовом до Одеського окружного адміністративного суду. Разом з тим, ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 09.07.2018 року у справі №1540/3306/18 позовну заяву ОСОБА_1 до головного управління Національної поліції в Одеській області було залишено без руху та встановлено позивачу 10-денний строк для усунення недоліків позовної заяви. Ухвалою суду від 31.07.2018 року позивачу було додатково продовжено строк для усунення недоліків адміністративного позову.

Як зазначав позивач, ним, на виконання ухвал суду від 09.07.2018 року та 31.07.2018 року №1540/3306/18, було в повному обсязі усунуто недоліки адміністративного позову та наданні всі необхідні документи та докази по справі.

Разом з тим, ухвалою суду від 15.08.2018 року адміністративний позов ОСОБА_1 до головного управління Національної поліції в Одеській області було неправомірно, на думку позивача, повернуто, через не усунення ним недоліків позовної заяви у справі №1540/3306/18.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду від 15.08.2018 року у справі №1540/3306/18, ОСОБА_1 повторно звернувся до Одеського окружного адміністративного суду із позовною заявою у справі №1540/4897/18.

Ухвалою суду від 26.09.2018 року у справі №1540/4897/18 адміністративний позов позивача був залишений без руху та встановлений 10-денний строк для усунення недоліків позовної заяви з дня отримання копії ухвали.

В ухвалі про залишення адміністративного позову без руху було зазначено про необхідність надання ОСОБА_1 до суду заяви про поновлення позивачу строку звернення до адміністративного суду у справі №1540/4897/18 з доказами поважності причин пропуску цього строку та власного підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

11.10.2018 року (під час перебування головуючого у справі на лікарняному) на виконання ухвали суду від 26.09.2018 року позивачем через канцелярію суду було подано заяву від 10.10.2018 року про усунення недоліків адміністративного позову. В заяві ОСОБА_1 заявлено клопотання про поновлення строку звернення до суду у справі №1540/4897/18 та його власне підтвердження про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Суд зазначає, що клопотання позивача про поновлення строку звернення до суду вмотивовано тотожними обставинами, що були зазначені позивачем у заяві, поданій разом із адміністративним позовом. Додатково у заяві від 10.10.2018 року ОСОБА_1 зазначив, що оскарження ухвали про повернення позовної заяви в межах адміністративної справи №1540/3306/18 є його правом, а не обов'язком, на підставі чого він обрав для себе найбільш зручний спосіб захисту своїх прав, зокрема шляхом повторного звернення до суду першої інстанції з тотожним адміністративним позовом в межах адміністративної справи №1540/4897/18. Подання апеляційної скарги, на його думку, лише затягне строк розгляду позовної заяви по суті. Крім того, оскаржувані позивачем накази №1050 о/с від 06.04.2018 року та №613 о/с від 27.04. 2018 року він отримав лише 07.08.2018 року, а отже раніше не міг подати позовну заяву в місячний строк.

Судом при розгляді клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до суду в адміністративній справі №1540/4897/18 встановлено наступне.

В адміністративному позові ОСОБА_1 просить суд визнати протиправними та скасувати накази Головного управління Національної поліції в Одеській області №1050 о/с від 06.04.2018 року та №613 о/с від 27.04.2018 року, на підставі яких позивача було звільнено зі служби в поліції з посади дільничного офіцера поліції сектору превенції Суворовського відділу поліції в місті Одесі Головного управління Національної поліції в Одеській області.

При цьому до суду для захисту своїх прав та інтересів позивач звернувся лише 21.09.2018 року, тобто з пропуском встановленого Кодексом адміністративного судочинства України місячного строку звернення до суду.

05.07.2018 року ОСОБА_1 звертався з аналогічним адміністративним позовом до Одеського окружного адміністративного суду в межах адміністративної справи №1540/3306/18.

Ухвалою суду від 09.07.2018 року адміністративний позов ОСОБА_1 був залишений без руху та встановлений позивачу 10-денний строк для усунення недоліків позовної заяви з дня отримання копії ухвали.

Серед інших підстав залишення позовної заяви без руху, судом було зазначено про пропуск позивачем місячного строку звернення до суду.

Ухвалою суду від 31.07.2018 року позивачу було продовжено строк на усунення недоліків позовної заяви.

Як зазначає позивач в клопотанні про поновлення строку звернення до суду, ним, на виконання ухвал суду від 09.07.2018 року та 31.07.2018 року у справі №1540/3306/18 було в повному обсязі усунуто недоліки адміністративного позову та наданні всі необхідні документи та докази по справі.

Разом з тим, ухвалою суду від 15.08.2018 року адміністративний позов ОСОБА_1 до головного управління Національної поліції в Одеській області було повернуто позивачу, через не усунення ним недоліків позовної заяви у справі №1540/3306/18.

Однією із причин повернення позовної заяви позивачу у справі №1540/3306/18 є необґрунтованість та безпідставність його клопотання про поновлення строку звернення до суду, оскільки вказані ОСОБА_1 обставини, на думку суду, жодним чином не позбавляли позивача можливості звернутись до суду у встановлений КАС України строк.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду від 15.08.2018 року у справі №1540/3306/18, ОСОБА_1 повторно звернувся до Одеського окружного адміністративного суду із позовною заявою у справі №1540/4897/18.

Суд зазначає, що відповідно до ч.1 ст.122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно із ч.2 ст.122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 3 ст. 122 КАС України, для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

В свою чергу, відповідно до ч.5 ст.122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Згідно з п. 17 ч. 1 ст. 4 КАС України публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону України «Про Національну поліцію» служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

Строк звернення до адміністративного суду - це строк, в межах якого особа, яка має право на позов, повинна звернутися до адміністративного суду для захисту своїх прав у публічно-правових відносинах або для реалізації владних повноважень. Дотримання строку звернення є однією з умов реалізації права на позов і тісно пов'язано з реалізацією права на справедливий суд. Наявність такої умови запобігає зловживанням, а її відсутність призводила б до постійного збереження стану невизначеності у правовідносинах.

Як вбачається зі статті 122 КАС України початок строку звернення починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав. При цьому, в даному випадку мова йде не про те, коли особа отримала особисто рішення суб'єкта владних повноважень, а про те, коли вона фактично дізналася про наявність такого рішення, яке порушує її права та охоронювані законом інтереси.

Виходячи з вищенаведених процесуальних приписів, суд не приймає до уваги посилання позивача на те, що часом, з якого відраховується строк звернення ОСОБА_1 до суду є отримання ним оскаржуваних наказів, а саме 07.08.2018 року, оскільки, на думку суду, перебіг строку звернення починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод та інтересів. ОСОБА_1 при зверненні до Одеського окружного адміністративного суду 05.07.2018 року з аналогічними позовними вимогами в межах адміністративної справи №1540/3306/18, надавав до суду витяг з наказу Головного управління Національної поліції в Одеській області №613 о/с від 27.04.2018 року, та був обізнаний про його звільнення зі служби в поліції.

При цьому, навіть при посиланні позивача на отримання ним оскаржуваних наказів 07.08.2018 року, ОСОБА_1 жодним чином у клопотанні не обґрунтовує звернення його до суду в адміністративній справі №1540/4897/18 лише 21.09.2018 року, тобто також із пропуском місячного строку звернення до суду.

Суд зазначає, що поважними причинами пропуску строку звернення до суду визнаються обставини, які є об'єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення сторони і пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій. Але зазначені обставини повинні бути підтверджені належними та допустимими доказами того, що особа не мала реальної можливості дізнатися про порушення своїх прав, свобод та інтересів.

Це питання регулюється національним законодавством, тлумачиться Верховним Судом України (справа № 6-239цс14 від 04.02.2015 року, справа № 6-738цс15 від 24.06.2015 року) та у рішеннях Європейського Суду з прав людини.

Відповідно до частини 2 статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Практика Європейського Суду з прав людини, яка відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" є джерелом права, свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним.

Так у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Плахтєєв та Плахтєєва проти України" (2009) ЄСПЛ зазначає, що пункт 1 статті 6 гарантує кожному право на звернення до суду з позовом щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. Однак це право не є абсолютним та воно може підлягати законним обмеженням, таким, наприклад, як встановленням строків для звернення до суду за захистом порушених прав (також наприклад, справи "Девеер проти Бельгії" рішення від 27.02.1980 року, "Голдер проти Сполученого Королівства" рішення від 21.02.1975 року ).

Кажучи про принцип рівності сторін, Європейський Суд з прав людини зазначає, що кожній стороні мають бути надані рівні можливості щодо представлення справи у такому вигляді, якій не ставить її у невигідне становище стосовно свого противника (рішення у справі "Бацаніна проти Росії" від 26.05.2009 року). Вказані принципи допомагають зрозуміти деякі важливі елементи справедливого суду. При цьому, й саме питання застосування строку звернення до суду тісно пов'язано з їх реалізацією.

У справі "Gradescolo S.R.L. проти Молдови" Європейський Суд з прав людини послався на прецедентне право щодо дотримання вимог стосовно допустимості застосування процесуального закону, як важливого аспекту права на справедливий судовий розгляд. Роль позовної давності має велике значення під час інтерпретації преамбули конвенції, відповідна частини якої проголошує верховенство закону, що є обов'язком для країн, які підписали Конвенцію.

При розгляді заяви позивача від 10.10.2018 року про поновлення йому строку звернення до суду у справі №1540/4897/18, суд зазначає, що винесення Одеським окружним адміністративним судом ухвали від 15.08.2018 року у справі №1540/3306/18 про повернення позивачу адміністративного позову через, зокрема, визнання неповажними причин пропуску позивачем строку звернення до суду, не може бути поважною причиною для звернення позивача до того ж самого суду з такими ж вимогами з пропуском законодавчо встановленого строку в іншій адміністративній справі.

Посилання позивача на зручність захисту своїх прав саме у такій спосіб, а саме шляхом повторного звернення до суду першої інстанції з тотожними позовними вимогами після повернення адміністративного позову у справі №1540/3306/18 з причин необґрунтованості клопотання про поновлення строку звернення до суду, не є, на думку суду, належним способом захисту позивачем своїх прав, свобод та інтересів в адміністративному судочинстві в межах визначених законом строків звернення до адміністративного суду.

Відповідно до частини 1 статті 293 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Разом з тим суд зазначає, що наявність у позивача права на оскарження в апеляційному порядку ухвали Одеського окружного адміністративного суду від 15.08.2018 року у справі №1540/3306/18 та його твердження про небажання цього робити через затягування, на його думку, при апеляційному оскарженні строку розгляду його позовної заяви по суті, також не є належним обґрунтуванням пропуску позивачем строку звернення до суду у справі №1540/4897/18.

Згідно приписів частини 1 та 2 ст. 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

З огляду на зазначені вище обставини суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 пропустив передбаченим Кодексом адміністративного судочинства України місячний строк звернення до суду, та ним на виконання ухвали суду про залишення адміністративного позову без руху не надано належних доказів поважності причин пропуску цього строку, а тому клопотання позивача від 10.10.2018 року про поновлення строку звернення до суду з адміністративним позовом у справі №1540/4879/18, як необґрунтоване, задоволенню не підлягає, а адміністративний позов підлягає поверненню.

На підставі викладеного, керуючись приписами ст.ст. 5-11, 42, 43, 44, 55-59, 121-123, 160,161, 169, 171, 243, 248, 256, 294 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до головного управління Національної поліції в Одеській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - повернути позивачу.

Роз'яснити позивачу, що повернення позовної заяви не позбавляє його права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Білостоцький О.В.