Справа № 401/1769/17(2-а/401/152/17)
Суддя: Данилевич Н.А.
Дата ухвалення: 2018-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

22 жовтня 2018 року

Київ

справа №401/1769/17(2-а/401/152/17)

адміністративне провадження №К/9901/36144/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого судді (судді-доповідача) - Данилевич Н.А.,

суддів - Бевзенка В.М.,

Шарапи В.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження

касаційну скаргу Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області на постанову Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 13 вересня 2017 року (суддя - Гармаш Т.І.) та постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 12 грудня 2017 року (головуючий суддя - Уханенко С.А., судді - Богданенко І.Ю., Дадим Ю.М.) у справі

за позовом Світловодського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області

до Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області

про визнання дій неправомірними та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження та вимоги державного виконавця, -

в с т а н о в и в :

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

1. У липні 2017 року Світловодське об'єднане управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області звернулося до Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області (далі - ГТУЮ у Кіровоградській області), в якому просило: - визнати дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень УДВС Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області Борисенко Л.П. при виконанні постанови про накладення штрафу від 03.11.2016 року по виконавчому провадженню № 51506920 неправомірними; - скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження № 54213564 від 30.06.2017 р.; - скасувати вимогу головного державного виконавця Борисенко Л.П. від 26.07.2017 року № 14949 про надання відомостей з питань розповсюдження заборони (обмеження) звернення стягнення на рахунки управління, винесену у виконавчому провадження ВП №54213564 від 30.06.2017 року.

2. В обґрунтування позовних вимог Світловодське УПФУ зазначило, що відповідач при винесенні постанови про відкриття провадження та направленні вимоги від 26.07.2017 року № 14949 діяв у супереч вимогам статті 6 Закону України «Про виконавче провадження», якою передбачено, що виконання рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів. Оскільки, виконання постанови про накладення штрафу від 03.11.2016 року, відноситься до компетенції органів, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, то ГТУЮ у Кіровоградській області в особі Відділу примусового виконання рішень Управління ДВС не мало права здійснювати примусове виконання вказаної постанови. Крім цього, позивач вказує, що при винесенні постанови про відкриття виконавчого провадження відповідачем порушений строк пред'явлення виконавчого документу до виконання, передбачений статтею 12 Закону України «Про виконавче провадження», який для виконавчих документів, за якими стягувачем є держава, складає три місяці.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

3. Постановою Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 13 вересня 2017 року позовні вимоги задоволено. Визнано дії головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень УДВС Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області Борисенко Л.П. при виконанні постанови про накладення штрафу від 03.11.2016 року у виконавчому провадженні № 51506920 неправомірними. Скасовано постанову головного державного виконавця Борисенко Л.П. про відкриття виконавчого провадження від 30.06.2017 року у виконавчому провадженні ВП № 54213564 та вимогу головного державного виконавця Борисенко Л.П. від 26.07.2017 року № 14949 про надання відомостей з питань розповсюдження заборони (обмеження) звернення стягнення на рахунки управління, винесену у виконавчому провадження ВП № 54213564 від 30.06.2017 року.

4. Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції зазначив, що постанова про накладення штрафу, яка винесена державним виконавцем 03.11.2016 року мала бути пред'явлена до примусового виконання протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили. Також суд вважав помилковими доводи відповідача з посиланням на статтю 2 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», оскільки зазначена норма стосується рішення суду, а не постанови державного виконавця про накладення штрафу.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

5. Не погоджуючись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволені адміністративного позову у повному обсязі.

6. Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 12 грудня 2017 року апеляційну скаргу ГТУЮ у Кіровоградській області задоволено частково. Постанову Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 13 вересня 2017 р. скасовано в частині скасування вимоги головного державного виконавця Борисенко Л.П. від 26.07.2017 року № 14949 про надання відомостей з питань розповсюдження заборони (обмеження) звернення стягнення на рахунки управління, винесену у виконавчому провадження ВП № 54213564 та відмовлено в задоволенні цих позовних вимог. В решті постанову суду першої інстанції залишено без змін.

7. Апеляційний суд, задовольняючи апеляційну скаргу частково, зазначив, що строк пред'явлення постанови про накладення штрафу становить 3 місяці, а відповідне виконавче провадження за цим виконавчим документом повинно бути відкрито не пізніше 03.02.2017 року. Крім того, цей же строк вказаний і в самій постанові державного виконавця про накладення штрафу. Доводи заявника апеляційної скарги щодо невиконання постанови про накладення штрафу одночасно з рішенням суду не прийнято до уваги, оскільки постанова суду була виконана боржником лише 16.11.2016 року. Отже, на час прийняття постанови про накладення штрафу рішення суду не було виконано, у зв'язку з чим державний виконавець повинен був відкрити виконавче провадження по цій постанові у цьому ж виконавчому провадженні. Також суд апеляційної інстанції вказав на безпідставне тривале зволікання із відкриттям виконавчого провадження за вказаною постановою після виконання рішення суду боржником. Щодо вимоги державного виконавця про надання відомостей з питань розповсюдження заборони (обмеження) звернення стягнення на рахунки управління, то суд апеляційної інстанції зазначив, що на час направлення цієї вимоги постанова державного виконавця про відкриття виконавчого провадження за постановою про накладення штрафу була чинною, отже державний виконавець вчиняв дії по виконанню цього виконавчого документа відповідно до вимог ст. ст. 18, 48 Закону України «Про виконавче провадження».

Короткий зміст вимог касаційної скарги та відзиву (заперечень)

8. ГТУЮ у Кіровоградській області (далі - скаржник) у березні 2018 року звернулося до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 13 вересня 2017 року та постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 12 грудня 2017 року.

9. В касаційній скарзі скаржник, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 13 вересня 2017 року та постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 12 грудня 2017 року в частині скасування постанови про відкриття виконавчого провадження №54213564 від 30.06.2017р.

10. В обґрунтування поданої касаційної скарги скаржник зазначив, що постанова про накладення штрафу від 03.11.2016р. ВП №51506920 є чинною та має бути виконана боржником, оскільки в судовому порядку не скасована та боржником не виконана, а тому підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження». Вказана постанова одночасно із виконанням рішення суду не була виконана, а тому у відповідності до вимог п.7 розділу ІХ Інструкції з організації примусового виконання рішень та ст.26 Закону України «Про виконавче провадження», після завершення виконавчого провадження по виконанню рішення суду про зобов'язання боржника вчинити дії, 30.06.2017р. державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання постанови про накладення штрафу від 03.11.2016р. Вважає, що винесенням постанови про закінчення виконавчого провадження від 23.05.2017р. відбулося своєрідне переривання строку пред'явлення виконавчого документа до виконання. Також вважає, що постанова про накладення штрафу від 03.11.2016р. не підлягає виконанню органами казначейства у порядку, визначеному Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», а повинна виконуватися органами державної виконавчої служби в порядку Закону України «Про виконавче провадження». Зазначає, що зареєструвати постанову про накладення штрафу від 03.11.2016р. в автоматизованій системі виконавчого провадження можливо було лише після завершення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №401/552/16-а, 2а/401/34/16 від 23.05.2016р. Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області.

11. Касаційна скарга не містить клопотання скаржника про розгляд справи за участі його представника.

12. Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області надало відзив на касаційну скаргу, яким просить відмовити у задоволені касаційної скарги, а рішення судів попередніх інстанцій залишити без змін. Вважає, що скаржником пропущено строк пред'явлення до виконання постанови про накладення штрафу від 03.11.2016р. Зазначає, що посилання скаржника на переривання строку пред'явлення до виконання є хибним, оскільки Законом України «Про виконавче провадження» встановлено виключний перелік підстав для переривання строку пред'явлення виконавчого документа до виконання. Крім того, зазначає, що на час прийняття постанови про накладення штрафу рішення суду не було виконано, у зв'язку з чим державний виконавець повинен був відкрити виконавче провадження по виконанню постанови про накладення штрафу.

13. Відзив на касаційну скаргу не містить клопотання Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про розгляд справи за участі його представника.

14. Ухвалою Верховного Суду від 19 жовтня 2018 року зазначену адміністративну справу призначено до розгляду.

II. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ

15. На виконанні у Відділі примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області знаходився виконавчий лист, виданий на підставі рішення Світловодського міськрайонного суду про перерахунок пенсії Баранчуку Ю.В., виконавче провадження № 51506920.

16. Постановою державного виконавця від 03.11.2016 року ВП № 51506920 за невиконання рішення суду на Світловодське об'єднане управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області накладено штраф у розмірі 5100 грн.

17. За вказаною постановою 30.06.2017 року відкрито виконавче провадження № 54213564 про її примусове виконання.

18. Позивачу направлена вимога головного державного виконавця Борисенко Л.П. від 26.07.2017 року № 14949 про надання відомостей з питань розповсюдження заборони (обмеження) звернення стягнення на рахунки управління, винесену у виконавчому провадження № 54213564.

ІІІ. ДЖЕРЕЛА ПРАВОВОГО РЕГУЛЮВАННЯ (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин)

19. Частина 2 статті 19 Конституції України: органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

20. Частина 2 статті 2 Закону України від 05 червня 2012 року № 4901-VI «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень»: дія цього Закону не поширюється на рішення суду, стягувачем за якими є державний орган, державне підприємство, орган місцевого самоврядування, підприємство, установа, організація, що належать до комунальної власності

21. Стаття 1 Закону України від 02 червня 2016 року №1404-VIII «Про виконавче провадження»: виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

22. Пункт 5 частини 1 статті 3 Закону України «Про виконавче провадження»: відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: постанов державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанов державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанов приватних виконавців про стягнення основної винагороди.

23. Частини 1, 2 та 4 статті 12 Закону України «Про виконавче провадження»: виконавчі документи можуть бути пред'явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред'явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.

Строки пред'явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі: 1) пред'явлення виконавчого документа до виконання; 2) надання судом, який видав виконавчий документ, відстрочки або розстрочки виконання рішення.

24. Абзац третій частини 5 статті 13 Закону України «Про виконавче провадження»: порушення строків прийняття рішень та вчинення виконавчих дій виконавцями не є підставою для скасування такого рішення чи виконавчої дії, крім випадків, коли вони були прийняті або вчинені з порушенням процедури, передбаченої цим Законом.

25. Частина 1 статті 26 Закону України «Про виконавче провадження»: виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону: 1) за заявою стягувача про примусове виконання рішення; 2) за заявою прокурора у разі представництва інтересів громадянина або держави в суді; 3) якщо виконавчий документ надійшов від суду у випадках, передбачених законом; 4) якщо виконавчий документ надійшов від суду на підставі ухвали про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземної держави, до повноважень яких належить розгляд цивільних чи господарських справ, іноземних чи міжнародних арбітражів) у порядку, встановленому законом; 5) у разі якщо виконавчий документ надійшов від Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів.

26. Частина 5 статті 26 Закону України «Про виконавче провадження»: виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов'язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

27. Пункт 3 розділу ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012р. №512/5, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 02 квітня 2012 року за № 489/20802 (далі - Інструкція №512/5): заява про примусове виконання рішення подається до органу державної виконавчої служби або приватного виконавця у письмовій формі разом із оригіналом (дублікатом) виконавчого документа та квитанцією про сплату авансового внеску, крім випадків, коли стягувач звільняється від сплати авансового внеску відповідно до частини другої статті 26 Закону та у разі виконання рішення Європейського суду з прав людини.

28. Пункт 7 розділу ІХ Інструкції №512/5: при виконанні рішення, за яким боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, у разі якщо боржник самостійно не сплачує виконавчий збір, витрати виконавчого провадження, основну винагороду приватного виконавця та накладені на нього штрафи, у передбачених Законом випадках, виконавець примусово стягує виконавчий збір, витрати виконавчого провадження, основну винагороду приватного виконавця та накладені на боржника штрафи одночасно із виконанням такого рішення. Після завершення виконавчого провадження з виконання рішення, за яким боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, якщо виконавчий збір, витрати виконавчого провадження, основна винагорода приватного виконавця та штрафи не стягнуто, виконавець відкриває виконавчі провадження за відповідними постановами та вживає заходів примусового виконання рішень, передбачених Законом, шляхом звернення стягнення на кошти та інше належне боржнику майно.

ІV. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

29. Вирішуючи питання про обґрунтованість поданої касаційної скарги, Верховний Суд виходить з наступного.

30. Суд касаційної інстанції наголошує на тому, що перегляд судових рішень здійснюється в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевірка правильності застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права - на підставі встановлених фактичних обставин справи (частина 1 статті 341 КАС України).

31. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (ч. 2 ст. 341 КАС України).

32. З огляду на приписи частини 2 статті 2 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» виконання постанови про накладення штрафу №51506920 від 03.11.2016р. здійснюється в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

33. З аналізу положень Закону України «Про виконавче провадження» висновується, що при застосуванні виконавцем штрафів під час примусового виконання рішення на підставі виконавчого документа ці суми штрафів підлягають примусовому стягненню одночасно із виконанням такого рішення. У разі завершення виконавчого провадження з виконання рішення, за яким боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, якщо штрафи не стягнуто, виконавець відкриває виконавче провадження за відповідною постановою про накладення штрафу та вживає заходи примусового виконання рішення.

34. Пред'явлення виконавчого документа до примусового виконання здійснюється шляхом його подання до органу державної виконавчої служби або приватного виконавця у встановленому законодавством порядку.

35. Рішення виконавця про накладення штрафу вважається таким, що пред'явлено до виконання у день прийняття такого рішення. Подальше закінчення первинного виконавчого провадження та відкриття виконавчого провадження з виконання постанови виконавця про накладення штрафу не змінює тієї обставини, що рішення виконавця про накладення штрафу вважається таким, що вже пред'явлено до виконання.

36. Отже, постанову про накладення штрафу №51506920 від 03.11.2016р. необхідно вважати пред'явленою до виконання цією ж датою - 03.11.2016р. Відповідачем не було порушено вимог щодо додержання строку пред'явлення виконавчого документа до виконання.

37. Також Суд зазначає, що посилання суду апеляційної інстанції на безпідставне тривале зволікання із відкриттям виконавчого провадження не впливає на правомірність відкриття державним виконавцем виконавчого провадження № 54213564, оскільки за приписами абзацу третього частини 5 статті 13 Закону України «Про виконавче провадження» порушення строків прийняття рішень та вчинення виконавчих дій виконавцями не є підставою для скасування такого рішення чи виконавчої дії, крім випадків, коли вони були прийняті або вчинені з порушенням процедури, передбаченої цим Законом.

38. Як підсумок, Суд дійшов висновку про правомірність постанови про відкриття виконавчого провадження № 54213564 від 30.06.2017р.

39. Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що судами попередніх інстанцій при ухваленні судових рішень неправильно застосовано норми матеріального права у зв'язку з неправильним тлумаченням наведених приписів Закону України «Про виконавче провадження» та незастосування Інструкції №512/5, що призвело до ухвалення незаконних рішень.

40. У відповідності до п.3 ч.1 ст.349 КАС України передбачено, що суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення, не передаючи справи на новий розгляд.

41. Згідно з ч.1 та ч.3 статті 351 КАС України встановлено, що підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення або зміни рішення у відповідній частині є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

42. Враховуючи вищенаведене, Суд касаційної інстанції вважає за необхідне скасувати оскаржувані судові рішення в частині оскарження постанови про відкриття виконавчого провадження № 54213564 від 30.06.2017р. і ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволені позовних у цій частині.

43. Керуючись статтями 341, 343, 349, 351, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, -

п о с т а н о в и в :

44. Касаційну скаргу Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області задовольнити.

45. Постанову Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 13 вересня 2017 року та постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 12 грудня 2017 року скасувати в частині скасування постанови головного державного виконавця Борисенко Л.П. про відкриття виконавчого провадження №54213564 від 30 червня 2017 року і ухвалити нове рішення у відповідній частині, яким у задоволені позовних вимог про скасування постанови головного державного виконавця Борисенко Л.П. про відкриття виконавчого провадження № 54213564 від 30 червня 2017 року - відмовити.

46. В іншій частині постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 12 грудня 2017 року - залишити без змін.

47. Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не оскаржується.

Суддя-доповідач Н.А. Данилевич

Судді В.М. Бевзенко

В.М. Шарапа