Справа № 812/1140/18
Суддя: Шишов Олег Олексійович
Дата ухвалення: 2018-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2018 року справа №812/1140/18

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючого судді Шишова О.О., суддів Сіваченка І.В., Блохіна А.А., секретарі судового засідання Романченко Г.О., за участю представника відповідача ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Луганського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 01 серпня 2018 р. у справі № 812/1140/18 (головуючий І інстанції Секірська А.Г.), яке складено в повному обсязі 03 серпня 2018 року у м.Сєвєродонецьку Луганської області, за позовом Луганського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені,-

ВСТАНОВИВ:

Луганське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів (далі - позивач, апелянт) звернулось до Луганського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (далі - відповідач) про стягнення адміністративно-господарських санкцій за 2017 рік у сумі 106286,84 грн та пені за порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій за період з 17.04.2017 по 17.04.2018 у розмірі 59,40 грн, разом 106346,25 грн.

В обґрунтування позову зазначили, що відповідно до Порядку подання підприємствами, установами, організаціями та фізичними особами, що використовують найману працю, звітів про зайнятість та працевлаштування інвалідів та інформації, необхідної для організації їх працевлаштування, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 31 січня 2007 року № 70 "Про реалізацію статей 19, 20 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні", відповідач надав Звіт про зайнятість та працевлаштування за 2017 рік за формою 10-ПІ.

29.03.2018 позивачем від державної служби зайнятості одержано відповідь на запит від 23.02.2018, з якої вбачається, що відповідач у 2017 році подавав до служби зайнятості інформацію про наявність вільних робочих місць для осіб з інвалідністю, але не кожного місяця, замовлень до центру зайнятості на професійне навчання або перепідготовку осіб з інвалідністю не направляв.

Позивач вважає, що відповідач здійснив не всі можливі заходи для працевлаштування інвалідів, оскільки для виконання нормативу робочих місць для осіб з інвалідністю, роботодавець має брати активну участь у заходах, що проводить державна служба зайнятості для працевлаштування осіб з інвалідністю (обов'язкові заходи для роботодавців при виконанні нормативу працевлаштування осіб з інвалідністю наведені в листі Державної служби зайнятості від 14.09.2016 № ДЦ-01-6415/0/616 "Щодо обов'язковості подання форми № 3-ПН та заходів з працевлаштування інвалідів").

Враховуючи інформацію за звітом про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2017 рік за формою 10-ПІ, згідно з якою у 2017 році відповідач не виконав норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів, встановлений статтею 19 Закону України від 21 березня 1991 року № 875-XII "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні" (далі - Закон № 875), ФОП ОСОБА_2 нарахована адміністративно-господарська санкція у розмірі 106286,85 грн, яку відповідач згідно з частиною четвертою статті 20 Закону № 875 мав сплатити до 15 квітня 2018 року, про що був повідомлений позивачем листом від 26.02.2018 № 03-10/217. Оскільки адміністративно-господарські санкції у встановлений законом строк відповідачем не сплачені, позивач просить стягнути їх з відповідача разом із нарахованою пенею з 17.04.2018 в розмірі 59,40 грн.

Суд першої інстанції у задоволенні адміністративного позову Луганського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені - відмовив.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач здійснив усі передбачені чинним на момент виникнення спору законодавством заходи, спрямовані на працевлаштування інвалідів на своєму підприємстві, що підтверджується відповідними доказами, а тому він не може бути притягнутий до відповідальності, що передбачена статтею 20 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні».

Не погодившись з таким рішенням, фонд подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що рішення місцевого суду є необґрунтованим, винесеним з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим підлягає скасуванню, та просив скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги управління зазначає, що наявність вакантних робочих місць, незайнятих інвалідами, не є підставою для звільнення підприємств, організацій, установ, які використовують найману працю від сплати адміністративно-господарських санкцій.

Представник відповідача у судовому засіданні просив суд апеляційної інстанції залишити рішення суду першої інстанції без змін а апеляційну скаргу без задоволення.

Представник позивача у судове засідання не прибув, хоча він належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання. При таких обставинах суд апеляційної інстанції вважає можливим розглянути справу у відсутність особи, яка не з'явилась.

Переглядаючи справу за наявними у ній доказами та перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до наступного.

Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_2 зареєстрований як фізична особа-підприємець 25.05.2005, № запису 0002037, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань від 20.04.2018 за № (т.1 арк.спр. 24-26).

Відповідно до Порядку реєстрації підприємств, установ, організацій та фізичних осіб, що використовують найману працю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 31 січня 2007 року № 70, ФОП ОСОБА_2 зареєстровано у ЛОВ ФСЗІ.

На виконання вимог Порядку подання підприємствами, установами, організаціями та фізичними особами, що використовують найману працю, звітів про зайнятість і працевлаштування інвалідів та інформації, необхідної для організації їх працевлаштування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 31 січня 2007 року № 70, ФОП ОСОБА_2 22.02.2018 до ЛОВ ФСЗІ подано звіт про зайнятість і працевлаштування інвалідів за 2017 рік, у якому зазначено, що середньооблікова кількість штатних працівників облікового складу (осіб) становить 114 осіб, з них: середньооблікова кількість штатних працівників, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність (осіб) - 2; кількість інвалідів - штатних працівників, які повинні працювати на робочих місцях, створених відповідно до вимог ст. 19 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" (осіб) - 5; фонд оплати праці штатних працівників (тис. грн) - 4038,90; середньорічна заробітна плата штатного працівника (грн) - 35428,95; сума адміністративно - господарських санкцій за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів (грн) - 106286,85 грн (т.1 арк.спр. 13).

26.02.2018 за вих. № 03-10/217 позивачем на адресу ФОП ОСОБА_2 направлений лист з проханням своєчасно здійснити сплату адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу працевлаштування осіб з інвалідністю у 2017 році до 15 квітня 2018 року (т.1 арк.спр. 17), який отримано відповідачем 28.02.2018 (т.1 арк.спр. 18).

23.02.2018 позивач направив на адресу Лисичанського міського центру зайнятості населення запит № 04-02/204, з питанням, чи надавалися ФОП ОСОБА_2 до Лисичанського міського центру зайнятості відомості про вільні робочі місця (вакансії), на які можливе працевлаштування осіб з інвалідністю.

Також позивач просив повідомити про випадки відмови роботодавцем у працевлаштуванні осіб з інвалідністю, які направлялися центром зайнятості, протягом 2017 року та повідомити про те чи здійснювалося ФОП ОСОБА_2 замовлення до Лисичанського міського центру зайнятості на професійне навчання або підготовку особи з інвалідністю у разі відсутності фахівців з потрібними професіями серед зареєстрованих у державній службі зайнятості осіб з інвалідністю (т.1 арк.спр. 14).

29.03.2018 ЛОВ ФСЗІ отримано відповідь Лисичанського міського центру зайнятості від 19.03.2018 № 8/05-425 з інформацією про надання протягом 2017 року звітності за формою 3-ПН, з зазначенням того, що шукачів роботи з інвалідністю, які б відповідали умовам вакансії на обліку у Лисичанському МЦЗ протягом 2017 року не було. У 2017 році ФОП ОСОБА_2 не надавав Лисичанському міському центру зайнятості замовлень на професійне навчання або підготовку особи з інвалідністю для вирішення питання для працевлаштування (т.1 арк.спр. 16).

За несвоєчасну сплату ФОП ОСОБА_2 адміністративно-господарських санкцій за 2017 рік ЛОВ ФСЗІ нараховано підприємству пеню в сумі 59,40 грн, про що зазначено у розрахунку суми позову, пред'явленого щодо стягнення заборгованості по сплаті адміністративно-господарських санкцій за незайняті робочі місця для працевлаштування інвалідів (т.1 арк.спр. 19).

Суд перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що останню необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У частині другій статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України наведені критерії законності рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, якими є, зокрема, прийняття (вчинення) таких рішень, (дій, бездіяльності) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Відповідно до статті 7 Закону № 875 законодавство про соціальну захищеність інвалідів в Україні складається з цього Закону та інших актів законодавства, що видаються відповідно до нього.

За змістом статті 19 Закону № 875-ХІІ для підприємств, установ, організацій встановлюється норматив робочих місць для забезпечення працевлаштування інвалідів.

Частиною першою статті 20 Закону № 875-ХІІ встановлено, що підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, фізичної особи, які використовують найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом.

Відповідно до частин першої та другої статті 218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає, зокрема, за порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Згідно із статтею 18 Закону України № 875-ХІІ забезпечення прав осіб з інвалідністю на працевлаштування та оплачувану роботу, в тому числі з умовою про виконання роботи вдома, здійснюється шляхом їх безпосереднього звернення до підприємств, установ, організацій чи до державної служби зайнятості. Підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов'язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування осіб з інвалідністю, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування осіб з інвалідністю, і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування осіб з інвалідністю у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Інформацію про наявність вільних робочих місць (вакантних посад) для працевлаштування інвалідів, з огляду на приписи Порядку подання підприємствами, установами організаціями та фізичними особами, що використовують найману працю, звітів про зайнятість і працевлаштування інвалідів та інформації, необхідної для їх працевлаштування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 31 січня 2007 року № 70, роботодавці подають до центру зайнятості за місцем їх реєстрації як платників страховик внесків на загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття.

Таким чином, обов'язок підприємства зі створення робочих місць для інвалідів не супроводжується його обов'язком займатися пошуком інвалідів для працевлаштування.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 02 квітня 2013 року у справі № 21-95а13.

Такий підхід узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини. Так, у пункті 110 рішення від 23 липня 2002 року у справі «Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ» та Вуліч проти Швеції» заява № 36985/97 (Case of Vastberga taxi Aktiebolag and Vulic v. Sweden) Суд визначив, що «…адміністративні справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення штрафних санкцій має саме суб`єкт владних повноважень».

Як встановлено судами у даній справі, ФОП ОСОБА_2 своєчасно подав до ЛОВ ФСЗІ звіт про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2017 рік (т.1 арк.спр. 13).

Водночас, у відповідності із Порядком подання форми звітності № 3-ПН "Інформація про попит на робочу силу (вакансії)", затвердженим наказом Міністерства соціальної політики України від 31 травня 2013 року № 316 та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 17 червня 2013 року за № 988/23520 (в редакції, яка діяла протягом 2017 року), ФОП ОСОБА_2 протягом 2017 року подавав до Лисичанського міського центру зайнятості звітність форми № 3-ПН "Інформація про попит на робочу силу (вакансії)":

- від 11.01.2017 про наявність 3-х вакансій продавця продовольчих товарів (по 1-ій вакансії у містах Сєвєродонецьк, Лисичанськ та Рубіжне) для працевлаштування осіб з інвалідністю (т.1 арк.спр. 48-49),

- від 16.02.2017 про наявність 4-х вакансій продавця продовольчих товарів (по 1-ій вакансії у містах Сєвєродонецьк, Лисичанськ, Рубіжне та Старобільськ) для працевлаштування осіб з інвалідністю (т.1 арк.спр. 50-52),

- від 23.03.2017 про наявність 4-х вакансій продавця продовольчих товарів по 1-ій вакансії у містах Сєвєродонецьк, Лисичанськ, Рубіжне та Старобільськ) для працевлаштування осіб з інвалідністю (т.1 арк.спр. 53-55),

- від 19.04.2017 про наявність 4-х вакансій продавця продовольчих товарів 2 вакансії у м. Сєвєродонецьку, по 1-ій вакансії у містах Лисичанськ, Рубіжне та Старобільськ) для працевлаштування осіб з інвалідністю (т.1 арк.спр. 56-58),

- від 06.06.2017 про наявність 5-ти вакансій продавця продовольчих товарів (по 2-і вакансії у містах Сєвєродонецьк та Рубіжне, 1 вакансія у м. Лисичанськ) для працевлаштування осіб з інвалідністю (т.1 арк.спр. 59-61),

- від 19.07.2017 про наявність 3-х вакансій продавця продовольчих товарів (по 1-ій вакансії у містах Сєвєродонецьк, Лисичанськ, Рубіжне) для працевлаштування осіб з інвалідністю (т.1 арк.спр. 62-64),

- від 28.08.2017 про наявність 5-ти вакансій продавця продовольчих товарів (по 2-і вакансії у містах Сєвєродонецьк та Рубіжне, 1 вакансія у м. Лисичанськ) для працевлаштування осіб з інвалідністю (т.1 арк.спр. 65-67),

- від 01.12.2017 про наявність 6-ти вакансій продавця продовольчих товарів (по 2-і вакансії у містах Сєвєродонецьк, Лисичанськ та Рубіжне) для працевлаштування осіб з інвалідністю (т.1 арк.спр. 68-70).

Зазначені обставини підтверджуються також листом Лисичанського міського центру зайнятості від 11.05.2018 № 8/05-761 «Про надання інформації», направленим на виконання вимог ухвали суду від 23.04.2018, і в якому також повідомлено, що від ЛОВ ФСЗІ протягом 2017 року до Лисичанського МЦЗ не надходило інформації про невиконання ФОП ОСОБА_2 нормативу щодо працевлаштування інвалідів у 2017 році. Протягом 2017 року ФОП ОСОБА_2 брав участь у заходах, що проводив центр зайнятості для осіб з інвалідністю: 28.04.2017 у «День інформування до міжнародного дня боротьби за права інвалідів» за участю соціальних партнерів Управління праці та соціального захисту населення Лисичанської міської ради та ЛОВФСЗІ, роботодавців міста, та осіб з інвалідністю. Крім того, всім роботодавцям було надано професійний склад осіб з інвалідністю, які перебували на обліку у Лисичанському міському центрі зайнятості; 01.12.2017 з нагоди міжнародного дня людей з інвалідністю Лисичанський МЦЗ проводив «День інформування» для інформування громадян щодо послуг, які надає служба зайнятості особам з обмеженими фізичними можливостями. Для участі у ярмарку ФОП ОСОБА_2 надав свої вакансії, а саме продавець продовольчих товарів (т.1 арк.спр. 152,240).

Також судом установлено, що ФОП ОСОБА_2 вживалися інші заходи щодо працевлаштування інвалідів, а саме:

-розміщено пропозиції з працевлаштування осіб з інвалідністю на інтернет- ресурсі board24.lg.ua (арк.спр. 80-82);

-участь у Ярмарку вакансій для осіб з інвалідністю 01.12.2017, який проводився Лисичанським міським центром зайнятості (арк.спр. 152);

-в газеті «Проспект объявления» від 24.05.2017 № 21 (14935) розміщувалася інформація про прийняття відповідачем на роботу осіб з інвалідністю (арк.спр. 162).

Вищезазначене свідчить, що відповідачем вживалися залежні від нього заходи щодо працевлаштування інвалідів на вакантні посади у підприємстві. Фактів відмови у працевлаштуванні інвалідів при розгляді справи судом не встановлено.

Крім того, 19.04.2017 відповідачем подано до ЛМЦЗ звіт форми № 3-ПН про наявність 4-х вакансій для осіб з інвалідністю, тоді як було фактично працевлаштовано 2 особи з інвалідністю, а невиконаний норматив складав, за твердженнями позивача (т.1 арк.спр. 231) 4 особи, і в проміжок часу до червня 2017 року нові вакансії для осіб з інвалідністю не створювалися, відповідно в відповідача не виникав імперативний обов'язок подати звіт № 3-ПН і у травні 2017 року.

28.08.2017 відповідачем подано звіт форми № 3-ПН про наявність 5-ти вакансій для осіб з інвалідністю, фактично було працевлаштовано в цей період трьох осіб (ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5.), тобто ФОП ОСОБА_6 мав створити, за даними позивача (т.1 арк.спр. 231) ще 1 вакансію, тобто звітність подана з перевищенням встановленого нормативу, нові вакансії у період з серпня по грудень 2017 року не створювались і відповідно ФОП ОСОБА_2 не мав обов'язку щомісячного з вересня по листопад 2017 року надання звітів форми № 3-ПН.

Зважаючи на вжиття ФОП ОСОБА_2 усіх залежних від нього заходів щодо створення робочих місць для працевлаштування інвалідів, суд вважає, що позивач намагається покласти на відповідача відповідальність у вигляді фінансових санкцій та пені за відсутність у населеному пункті за місцем знаходження підприємства інвалідів, які бажають працевлаштуватись, що є неприпустимим.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що рішення суду першої інстанції у цій справі є законним та обґрунтованим і не підлягає скасуванню, оскільки суд, всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права та при дотриманні норм процесуального права, в них повно і всебічно з'ясовані обставини в адміністративній справі, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи, а доводи апеляційної скарги їх не спростовують.

При таких обставинах суд апеляційної інстанції не приймає до уваги доводи апеляційної скарги в повному обсязі.

Статтею ст.316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому при таких обставинах апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення а рішення суду без змін.

Постанова складена в повному обсязі 23 жовтня 2018 року.

Керуючись статями 309, 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Луганського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 01 серпня 2018 р. у справі № 812/1140/18- залишити без задоволення.

Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 01 серпня 2018 р. у справі № 812/1140/18- залишити без змін.

На підставі частини 3 статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України складення рішення у повному обсязі відкласти на строк - до 5 днів.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного суду протягом тридцятиднів з дня складення повного судового рішення в порядку передбаченому ст.328 КАС України.

Головуючий суддя О.О.Шишов

Судді І.В. Сіваченко

А.А.Блохін