Справа № 132/2994/18
Суддя: Гуцол М. П.
Дата ухвалення: 2018-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 132/2994/18
Провадження № 2-а/132/48/18
Рішення

Іменем України

18 жовтня 2018 року м.Калинівка

Калинівський районний суд Вінницької області в складі:

головуючої судді Гуцола М.П.

за участю секретаря - Олійник Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Калинівка адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора РСПП Калинівського ВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_2 про визнання протиправними та скасування постанови серії НК № 219990 від 03.08.2018 року та постанови серії НК № 219991 від 03.08.2018 року,

ВСТАНОВИ В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до інспектора РСПП Калинівського ВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_2 про визнання протиправними та скасування постанови серії НК № 219990 від 03.08.2018 року та постанови серії НК № 219991 від 03.08.2018 року.

В обґрунтування вимог зазначив, що постановою інспектора СРПП №1 Калинівського ВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_2 ( серія НК № 219990) по справі про адміністративне правопорушення від 03.08.2018 року його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП та було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 грн. за те, що він 03.08.2018 р. в м.Калинівка по вул.Нестерчука керував мопедом Капипі 50 без відповідної категорії А1.

Постановою інспектора СРПП №1 Калинівського ВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_2 ( серія НК № 219991) по справі про адміністративне правопорушення від 03.08.2018 року його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.6 ст.121 КУпАП та було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 170 грн. за те, що він 03.08.2018 року в м. Калинівка по вул. Нестерчука керував мопедом Капипі 50, який не зареєстрований в установлений законом порядку.

Позивач вважає, дані постанови незаконними, безпідставними, такими що підлягають скасуванню.

Позивач в судове засідання не зявився, однак надав суду заяву, відповідно до якої просить слухати справу без його участі, заявлені вимоги підтримує в повному обсязі та просить скасувати постанову про накладення на нього адміністративного стягнення.

Відповідач в судове засідання не зявився, однак належним чином був повідомлений про день розгляду справи.

Відповідно до ч.3 ст.194 КАС України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач працює водієм автобуса в Калинівському АТП, має водійський стаж близько 20 років, протягом цього часу жодного разу не був учасником ДТП, не притягувався за порушення ПДР України.

В позивача є посвідчення водія за категоріями А, В, С1, D1, D, ВЕ, С1Е. СЕ, D1Е, DЕ. Дані категорії було відкрито протягом 2000-2008 років., посвідчення водія було видано 18.04.2008 року.

Постановою КМУ «Про затвердження зразків національних та міжнародного посвідчень водіїв і документів, необхідних для реєстрації транспортних засобів від 31.01.1992 року № 47 затверджено зразки національних та міжнародного посвідчень водіїв і документів транспортних засобів, свідоцтво про їх реєстрацію, розпізнавального знака, номерних знаків, що відповідають вимогам Міжнародної конвенції про дорожній рух та європейських стандартів. Так в додатку до Постанови у посвідченні водія зазначено категорії А1, А, В1, В, С1, С, ВЕ, D1, D, С1Е. СЕ, D1Е, DЕ, Т

Натомість, згідно постанови КМ України, «Про затвердження Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами» від 08.05.1993 року № 340 ( в ред. що діяла на момент видачі заміни посвідчення водія) це Положення є обовязковим для всіх міністерств, відомств, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності та громадян України, іноземних громадян та осіб без громадянства.

Громадяни допускаються до керування транспортними засобами за наявності у них посвідчення водія відповідної категорії і талона до нього.

Транспортні засоби, керування якими здійснюється за наявності посвідчення водія, залежно від їх типів і призначення поділяються на категорії А-мотоцикли, моторолери, мотонарти й інші мототранспортні засоби.

Таким чином, станом на день заміни посвідчення водія позивачем категорії А1 не було передбачено чинним законодавством, а право на керування категорії А1 на даний час відповідає дозволеній категорії А, яка була зазначена у заміненому посвідченні водія, що вбачається з п.27 Постанови 340 при внесенні до неї змін 05.06.2009 року.

Враховуючи, що заміна посвідчення водія, виданого до 18.04.2008 року є правом особи, а не її обовязком, тому притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП є неправомірним.

Щодо твердження позивача ОСОБА_1, що він керував транспортним засобом не на дорозі державного значення, а тому в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, суд вважає, що зазначені обставини не знаходять свого підтвердження під час розгляду справи зогляду на наступне.

Так, порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001р. №1306 (далі ПДР України). Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» визначено, що учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до п. 1.1. Правил дорожнього руху ці Правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Отже, наведеними нормами визначено, що позивач, як водій транспортного засобу, повинен виконувати встановлені діючим законодавством правила дорожнього руху. Відступати від виконання своїх обов'язків водій може лише в умовах дії непереборної сили або коли іншими засобами неможливо запобігти власній загибелі чи каліцтву громадян.

Відповідно до п. 1.9. Правил дорожнього руху особи (далі ПДР України), які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Так, Пунктом 1.10 ПДР України встановлено, що транспортний засіб-пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів; мопед - двоколісний транспортний засіб, який має двигун з робочим об'ємом до 50 куб.см або електродвигун потужністю до 4 кВт.

Відповідно до вимог п. 2.1 розділу 2 ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: а) посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії; б) реєстраційний документ на транспортний засіб.

Пунктом 2.3 пп."г" розділу 2 ПДР України визначено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов'язаний під час руху на мотоциклі і мопеді бути в застебнутому мотошоломі і не перевозити пасажирів без застебнутих мотошоломів.

За змістом п. 2.9 розділу 2 ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом, не зареєстрованим у Державтоінспекції, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов'язковість її проведення, а також без номерного знака.

Разом з тим, відповідно до абзацу 2 ст. 36 Кодексу України про адміністративні правопорушення, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

При розгляді справи становлено, що справи про вчинення ОСОБА_1 адмністративних правопорушень розглядалися одночасно одним і тим же органом Національної поліції.

Так, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.6 ст.121 КУпАП наступає адміністративна відповідальність у вигляді штрафу в розмірі 10 неоподаткованих мінімумів громадян (170 грн.), а за адміністративне правопорушення ч.2 ст.126 КУпАП--тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (510 грн.).

Таким чином, адміністративне стягнення в даному випадку повинно накладатися в межах санкції, встановленої ч.2 ст.126 КУпАП.

Разом з тим, відповідачем при притягненні до адміністративної відповідальності правопорушника, не враховано, правил статті 36 КУпАП та застосовано до останнього адміністративне стягнення за кожне правопорушення окремо у вигляді 170 грн. та 510 грн., що в сукупності перевищує санкцію ч.6 ст.126 КУпАП та є підставою для скасування постанов. про накладення адміністративного стягнення.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За змістом ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, однак відповідач в судове засідання не зявився, правомірність свого рішення не довів.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що позивач діяв відповідно до ПДР України, а відповідач доказів щодо спростування останнього не надав, тому позов підлягає задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у відповідності до ст. 139 КАС України суд враховує, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі ст. 288 КУпАП, в той час як інших судових витрат, які підлягають відшкодуванню, у справі не виявлено.

На підставі ПДР України, керуючись ст.ст. 244-246, 250, 286 КАС України, ч.2 ст.126 та ч.6 ст.121 КУпАП, суд,-

УХВИЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора РСПП Калинівського ВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_2 про визнання протиправними та скасування постанови серії НК № 219990 від 03.08.2018 року та постанови серії НК № 219991 від 03.08.2018 року - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову Серії НК № 219991 від 03.08.2018 року винесену інспектором РСПП Калинівського ВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_2 про адміністративне правопорушення, та накладення на ОСОБА_1 ( вул. Некрасова,11, м. Калинівка 22400)) адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 170 грн. за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 6 ст. 121 КУпАП.

Визнати протиправною та скасувати постанову Серії НК № 219990 від 03.08.2018 року винесену інспектором РСПП Калинівського ВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_2 про адміністративне правопорушення, та накладення на ОСОБА_1 ( вул. Некрасова,11, м. Калинівка 22400)) адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн. за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення ч.6 ст.121 КУпАП та ч.2 ст. 126 КУпАП закрити.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Вінницького апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його складення.

Суддя: М.П. Гуцол