Справа № 826/12601/16
Суддя: Амельохін В.В.
Дата ухвалення: 2018-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

24 жовтня 2018 року № 826/12601/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Амельохіна В.В., суддів: Качура І.А., Келеберди В.І., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу
за позовомМіністерства соціальної політики України
доМіністерства юстиції України
провизнання дій протиправними, визнання протиправною та скасування постанови,
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

15 серпня 2016 року до Окружного адміністративного суду міста Києва звернулося Міністерство соціальної політики України (далі - позивач) з позовом до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, з урахуванням уточнених позовних вимог, про визнання дії відповідача, що полягають в перевищенні повноважень та упередженості під час вчинення виконавчих дій, та в порушенні прав та законних інтересів боржника протиправними, визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу від 26.07.2016 року № 50244685.

Ухвалою суду від 12.09.2016р. (суддя Федорчук А.Б.) відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду.

19 грудня 2016 року ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва було замінено Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на належного відповідача - Міністерство юстиції України (далі - відповідач).

Ухвалою суду від 23.10.2017р. на підставі розпорядження Окружного адміністративного суду міста Києва №4881 від 10.10.2017р. справу №826/12601/16 прийнято до провадження судді Амельохіна В.В.

Міністерство соціальної політики України вважає, що розгляд судом заяви про роз'яснення судового рішення № 826/6583/14 є поважною причиною, що перешкоджала виконанню рішення суду, а відтак накладення штрафу є протиправним, а оскаржувана постанова має бути скасована.

На думку позивача, дії відповідача з винесення вказаної вище постанови є перевищенням повноважень та упередженістю при вчиненні виконавчих дій, а також є такими, що порушують права та законні інтереси боржника, а тому мають бути визнані протиправними.

11 квітня 2018 року Міністерство юстиції України надало заперечення проти позову.

Відповідач у своїх запереченнях наголошує на тому, що постанова про накладення штрафу прийнята на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Розглянувши наявні документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

09 жовтня 2015 року постановою Окружного адміністративного суду міста Києва у справі № 826/6583/14 було визнано протиправним та скасовано наказ Міністерства соціальної політики України № 175к від 28.02.2014 року «Про звільнення ОСОБА_1.», поновлено ОСОБА_1 на посаді директора Департаменту управління персоналом і організаційно-документального забезпечення з 22.04.2014 року, стягнуто з Міністерства соціальної політики України середньомісячний заробіток з 22.04.2014 року, але не більше як за один рік.

19 січня 2016 року Окружний адміністративний суд міста Києва у справі № 826/6583/14 видав два виконавчі листи на примусове виконання постанови щодо стягнення суми за час вимушеного прогулу та поновлення на роботі.

22 лютого 2016 року Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України відкрив виконавче провадження № 50244685 з примусового виконання виконавчого листа № 826/6583/14 від 19.01.2016 року, виданого Окружним адміністративним судом міста Києва про поновлення ОСОБА_2 на посаді директора Департаменту управління персоналом і організаційно-документального забезпечення з 22.04.2014 року, про що винесено відповідну постанову.

12 березня 2016 року позивач направив на адресу відповідача клопотання № 3537/0/14-16/06 про зупинення виконавчого провадження № 50244685 з причин подання ним заяви про роз'яснення судом його рішення.

11 квітня 2016 року відповідачем була винесена вимога № 299/5-20.1 про негайне виконання виконавчого листа.

08 червня 2016 року Міністерство соціальної політики повторно звернулося до відповідача з клопотанням № 8379 про зупинення виконання виконавчого провадження № 50244685 до надання Окружним адміністративним судом міста Києва роз'яснення за вказаною справою.

26 липня 2016 року у виконавчому провадженні № 50244685 було накладено штраф на боржника за невиконання без поважних причин рішення суду про поновлення ОСОБА_2 на посаді директора Департаменту управління персоналом і організаційно-документального забезпечення з 22.04.2014 року.

Незгода з вказаними вище діями щодо притягнення до відповідальності позивача та прийняттям відповідного рішення обумовила останнього звернутися до суду з даним адміністративним позовом.

Оцінивши за правилами статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України надані сторонами докази та пояснення представників позивача та відповідача, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини суд зазначає таке.

Спірні правовідносини врегульовано нормами Конституції України, Закону України "Про виконавче провадження" від 21 квітня 1999 року № 606-ХІV (далі - Закон № 606-ХІV) Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02 квітня 2012 року за № 489/20802 (далі - Інструкція № 512/5) та ін.

Згідно зі статтею 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами ч. 1 ст. 2 Закону № 606-ХІV примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 17 Закону № 606- ХІV підлягають виконанню державною виконавчою службою такі виконавчі документи: виконавчі листи, що видаються судами, і накази господарських судів, у тому числі на підставі рішень третейського суду та рішень Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті і Морської арбітражної комісії при Торгово-промисловій палаті.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону № 606-ХІV державний виконавець зобов'язаний виживати передбачених цим законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

За приписами ч. 2 ст. 76 Закону № 606- ХІV у разі невиконання власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом, фізичною особою, фізичною особою-підприємцем рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного працівника на них накладається штраф та застосовуються інші заходи, передбачені законом.

У той же час ч. 1 та 2 ст. 89 Закону № 606- ХІV передбачено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі державний виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на посадових осіб - від двадцяти до сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на боржника юридичну особу - від сорока до шістидесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин державний виконавець у тому ж порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до правоохоронних органів з поданням (повідомленням) про притягнення боржника до кримінальної відповідальності відповідно до закону.

Як вбачається з матеріалів справи у виконавчому провадженні № 50244685 постанова про накладення штрафу на боржника була винесена 26.07.2016 року за невиконання без поважних причин виконавчого документу.

Позивач вважає такі дії відповідача протиправними та наголошує на тому, що подання ним заяви про роз'яснення судового рішення саме і є поважною причиною, що перешкоджає негайному виконанню даного рішення.

З цього приводу суд зазначає наступне.

Пункти 8 та 13 частини 3 статті 11 Закону № 606-ХІV закріплюють такі права та обов'язки державних виконавців: звертатися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про роз'яснення рішення, по видачу дублікату виконавчого документа, про встановлення чи зміну порядку і способу виконання, про відстрочку та розстрочку виконання рішення; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.

Згідно ч. 1 ст. 34 Закону № 606-ХІV у разі якщо викладена у виконавчому документі резолютивна частина рішення є незрозумілою, державний виконавець або сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про роз'яснення відповідного рішення.

Аналогічні норми містяться і в ч. 1 ст. 170 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме якщо судове рішення є незрозумілим, суд, який його ухвалив, за заявою осіб, які беруть участь у справі, або державного виконавця ухвалою роз'яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його змісту.

У той же час частина 4 ст. 170 Кодексу адміністративного судочинства України встановлює, що подання заяви про роз'яснення судового рішення зупиняє перебіг строку, встановленого судом для виконання судового рішення, а так само строку, протягом якого судове рішення може бути подане для примусового виконання.

Як підтверджують матеріали справи, виконавче провадження № 50244685 відкрито 22.02.2016 року з виконання виконавчого листа № 826/6583/14 від 19.01.2016 року, виданого Окружним адміністративним судом міста Києва про поновлення ОСОБА_2 на посаді директора Департаменту управління персоналом і організаційно-документального забезпечення з 22.04.2014 року.

З його матеріалів вбачається, що позивач двічі клопотав про зупинення виконавчого провадження № 50244685: 12.03.2016 року був направлений лист № 3537/0/14-16/06 про зупинення виконавчого провадження № 50244685 з причин подання заяви про роз'яснення судом його рішення та 08.06.2016 року надісланий лист № 8379 про зупинення виконання виконавчого провадження до надання Окружним адміністративним судом міста Києва роз'яснення за вказаною справою.

А отже, станом на 12.03.2016 року відповідач був обізнаний про те, що боржником до Окружного адміністративного суду міста Києва подана заява про роз'яснення судом його рішення, яка на час винесення оскаржуваної постанови є не вирішеною, що виключало можливість виконання рішення суду з поважних причин та зупиняло перебіг строку його виконання.

Одночасно матеріали справи містять на підтвердження вказаних обставин в собі копії заяв позивача про роз'яснення судового рішення від 12.03.2016 року та від 08.06.2016 року, та копію листа Окружного адміністративного суду міста Києві № 826/6583/14/3412/16 від 18.03.2016 року в якому зазначено, що вказана вище заява не може бути розглянута до моменту розгляду справи Вищим адміністративним судом України.

Отже, вищевказаними правовими нормами визначено право особи на звернення до суду з відповідною заявою про роз'яснення судового рішення, а також наслідки такого звернення у вигляді зупинення строку пов'язаного з виконанням рішення суду.

Таким чином, реалізація вищевказаного права стороною виконавчого провадження є поважною причиною невиконання рішення суду в період який починається з дати подачі відповідної заяви і завершується датою набрання законної сили судовим рішенням, прийнятим в порядку статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України.

З огляду на викладене, керуючись ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає, що відповідач при вчиненні виконавчих дій у виконавчому провадженні № 50244685 та винесенні постанови про накладенні штрафу від 26.07.2016 року діяв: не на підставі, не у межах повноважень та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; не обґрунтовано; не добросовісно; не розсудливо, у зв'язку із чим постанова № 50244685 від 26.07.2016 року підлягає визнанню протиправною та скасуванню, а дії по її винесенню з боку відповідача є протиправними.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Під час розгляду справи позивач обґрунтував позовні вимоги в повному обсязі та довів їх вищевказаними належними доказами, долученими в якості додаткових доказів до позовної заяви.

Відповідач не надав жодного підтвердження правомірності прийнятого рішення, а відтак не довів правомірності його прийняття і того, що він діяв у відповідності до приписів ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Враховуючи вищезазначене, суд всебічно, повно та об'єктивно, за правилами, встановленими статтею 90 Кодексу адміністративного судочинства України, перевіривши наявні у справі докази, вважає, що позов є обґрунтованим, у зв'язку із чим, він підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 8, 9, 77, 243 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Міністерства соціальної політики України (010601, м. Київ, вул. Еспланадна, 8/10, ) задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Міністерства юстиції України (м. Київ, 01001, вул. Городецького, 13, ) з винесення постанови про накладення штрафу №50244685 від 27.06.2016 року.

Визнати протиправною та скасувати постанову Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про накладення штрафу №50244685 від 27.06.2016 року.

Присудити на користь Міністерства соціальної політики України (010601, м. Київ, вул. Еспланадна, 8/10, ) здійснені ним документально підтверджені витрати по сплаті судового збору у розмірі 2900,00грн. (дві тисячі дев'ятсот гривень) з бюджетних асигнувань Міністерства юстиції України (м. Київ, 01001, вул. Городецького, 13, ).

Рішення суду, відповідно до ч. 1 статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до п/п. 15.5 п. 15 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону № 2147-VIII, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Головуючий суддя В.В. Амельохін

Судді: І.А. Качур

В.І. Келеберда