Справа № 815/137/17
Суддя: Хохуляк В.В.
Дата ухвалення: 2018-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

23 жовтня 2018 року

Київ

справа №815/137/17

адміністративне провадження №К/9901/2327/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Хохуляка В.В.,

суддів - Бившевої Л.І., Ханової Р.Ф.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Одеської митниці ДФС на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 03.04.2017 (суддя - Вовченко О.А.) та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 17.10.2017 (головуючий суддя - Танасогло Т.М., судді: Романішин В.Л., Яковлєв О.В.) у справі №815/137/17 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «РЕСТАЙМ» до Одеської митниці ДФС, третя особа - Головне управління Державної казначейської служби України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення та картки відмови, -

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю «РЕСТАЙМ» (далі - ТОВ «РЕСТАЙМ») звернулось до Одеського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просило визнати протиправним та скасувати рішення Одеської митниці ДФС від 24.11.2016 №500060804/2016/000092/2 про коригування митної вартості товарів, а також визнати протиправною та скасувати картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 24.11.2016 №500060804/2016/00176.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 03.04.2017, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 17.10.2017, позовні вимоги задоволено частково. Визнано протиправним і скасовано рішення м/п «Одеса-порт» Одеської митниці ДФС від 24.11.2016 №500060804/2016/000092/2 про коригування митної вартості товарів. Визнано протиправною і скасовано картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 24.11.2016 №500060804/2016/00176. Стягнуто з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань Одеської митниці ДФС на користь ТОВ «РЕСТАЙМ» судовий збір у розмірі 3236,00 грн. та судові витрати на правову допомогу у розмірі 5333,30 грн.

При прийнятті рішень суди попередніх інстанцій виходили із надання позивачем митному органу всіх необхідних документів для підтвердження визначеної ним митної вартості ввезеного товару, відсутності підстав коригування митної вартості, недоведеності відповідачем правомірності та обґрунтованості прийнятих рішень.

Не погодившись з висновками судів першої та апеляційної інстанцій Одеська митниця ДФС оскаржила їх у касаційному порядку.

У касаційній скарзі відповідач просить скасувати постанову Одеського окружного адміністративного суду від 03.04.2017, ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 17.10.2017 та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову повністю.

В обґрунтування своїх вимог Одеська митниця ДФС посилається на порушення судами норм матеріального права, зокрема, статей 52, 53, 54 Митного кодексу України.

Так, у касаційній скарзі відповідач зазначає про необґрунтованість позовних вимог та хибність висновків судів про неправомірність рішень митного органу, оскільки подані позивачем документи не підтверджували заявлену митну вартість товару, а тому у митного органу були підстави для її визначення за резервним методом. Крім того вказує на те, що при здійсненні порівняння рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості подібних за фізичними характеристиками товарів, митне оформлення яких вже здійснено, з'ясовано, що вартість заявлених до митного оформлення товарів є меншою від мінімального рівня митної вартості товарів, інформація по яким міститься у спеціалізованому програмно-інформаційному комплексі Єдиної автоматизованої інформаційної системи ДФС України.

Позивач не скористався своїм правом та не надав відзив на касаційну скаргу відповідача, що не перешкоджає розгляду даної касаційної скарги.

Переглядаючи оскаржувані судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевіряючи дотримання судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ними норм матеріального права, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Як встановлено попередніми судовими інстанціями, ТОВ «РЕЙСТАЙМ» здійснює наступні вид господарської діяльності за КВЕД: 46.42 Оптова торгівля одягом і взуттям (основний); 46.49 Оптова торгівля іншими товарами господарського призначення; 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля; 47.19 Інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах; 47.72 Роздрібна торгівля взуттям і шкіряними виробами в спеціалізованих магазинах.

10.09.2016 між ТОВ РЕСТАЙМ (Покупець) та фірмою «XIAMEN TOPLLION TRADING CO.,LTD» (Китай) (Продавець) укладено зовнішньоекономічний контракт № XTT-R201606-01, пунктом 1.1. якого передбачено, що продавець зобов'язаний продати товар (жіноче і чоловіче взуття), а покупець прийняти та оплатити товар згідно з інвойсом, що додається до кожної окремої поставки товару та є невід'ємною частиною дійсного контракту.

Після надходження товару до Одеського морського торгового порту уповноваженою особою позивача, згідно договору №2206 про надання послуг з декларування товарів від 17.02.2016 та договору №МБ-001/13 про надання послуг з декларування товарів ТОВ «ГОЛ СЕРВІС» для митного оформлення вантажу подано до митного органу декларацію №500060804/2016/003442 від 21.11.2016, в якій митна вартість товару визначена за першим методом за ціною договору.

Для підтвердження вказаних у декларації відомостей, до митного органу було також подано такі документи: міжнародна товарно-транспортна накладна (CMR) №13993 від 18.11.2016, Коносамент №XIA0208468 від 27.09.2016, Рахунок-фактура (інвойс), №ХТТ-R201606-01 від 21.09.2016, Пакувальний лист № б/н від 21.09.2016 , страховий поліс №РУІЕ88E01657 від 23.09.2016, зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу, стороною якого є виробник товарів, що декларуються, та подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов'язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів №ХTT-R201606-01 від 10.09.2016, інформація про позитивні результати здійснення санітарно-епідеміологічного контролю товару (наявність на товаросупровідних документах відбитку штампу «Санітарно-епідеміологічний контроль здійснено») №2761 від 27.09.2016, сертифікат про походження товару форми F №G2006 від 22/09/2016, акт про зважування №WGТ0858 від 18.11.2016 та інші документи.

За наслідками розгляду поданих декларантом документів митний орган дійшов висновку, що у поданих документах містяться розбіжності, не містяться усі відомості, що підтверджують числові значення складової митної вартості товарів, відомості щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів, а саме:

- в пункті 1.1 зовнішньоекономічного контракту від 10.09.2016 № ХТТ-R201606-01 зазначено, що інвойс є невід'ємною частиною контракту, але в наданому до митного оформлення інвойсі від 21.09.2016 № ХТТ-R201606-01 відсутні банківські реквізити для здійснення оплати за товар;

- в пункті 2.4 зовнішньоекономічного контракту від 10.09.2016 № XTT-R201606-01 перелічені документи, які повинні бути відправлені покупцю, серед яких зазначена копія митної декларації країни відправлення, яка до митного оформлення не надавалась;

- у наданому до митного оформлення страховому полісі від 23.09.2016 № РУІЕ88Е01657 зазначено номер коносамента № ХІА0208468, який був виданий пізніше ніж вказаний страховий поліс, а саме коносамент № ХІА0208468 датований 27.09.2016;

- у графі 21 електронної митної декларації (ЕМД) зазначений транспортний засіб «МАІRА ХL», який відсутній у документах, поданих до митного контролю та митного оформлення, а саме у страховому полісі та основному транспортному документі - коносаменті зазначений інший транспортний засіб «СМА CGM CALLISTO», тобто можливо надані відомості щодо вартості страхування вантажу до митного оформлення не в повному обсязі;

- відповідно до наказу Міністерства фінансів України від 30.05.2012 № 651 «Про затвердження Порядку заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа» у графі 54 наводиться електронна адреса, що використовується для передавання електронних митних декларацій та інших електронних документів митним органам і отримання від митних органів зворотної інформації, проте у графі 54 наявна адреса, яка не відповідає електронній адресі, з якої надійшла електронна митна декларації (ЕМД) та електронні документи, що суперечать нормам наказу та може викликати сумніви щодо легітимності наданих до митного контролю та митного оформлення документів.

На підставі положень частини третьої статті 53 Митного кодексу України Одеською митницею ДФС повідомлено декларанта про необхідність подання протягом 10 календарних днів додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості, а саме: виписки з бухгалтерської документації; каталогів, специфікацій, прейскурантів (прайс-листів) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення (з перекладом на українську мову); - висновків про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлених спеціалізованими експертними організаціями.

Додатково повідомлено про те, що декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у нього документи для підтвердження заявленої ним митної вартості та запропоновано надати переклад українською мовою копії митної декларації країни відправлення.

На зазначену вимогу митниці про надання додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості товару декларантом позивача листом від 24.11.2016 №б/н надано прайс-лист від 10.09.2016 б/н та виписку з бухгалтерської документації від 23.11.2016 року б/н.

За результатами перевірки митної декларації відповідачем прийнято рішення про коригування митної вартості товарів 50060804/2016/000092/2 від 24.11.2016 в якому, зокрема зазначено, з метою забезпечення повноти оподаткування товару було проведено аналіз баз даних ПІК АСМО Інспектор-2006 та ЄАІС ДФС. Відповідно до вимог частин четвертої та п'ятої статті 57 Митного кодексу України проведена консультація з декларантом. Декларанта листом від 24.11.2016 було повідомлено про відсутність інформації щодо вартості оцінюваних товарів. Стосовно товару № 1 (артикул РWO016399) в органі доходів та зборів наявна інформація щодо вартості операцій з ідентичними товарами, тому відповідно до статті 59 Митного кодексу України застосовується метод за ціною договору щодо ідентичних товарів на рівні 8,7000 дол. США за пару (митна декларація від 06.09.204/2016/002714). Стосовно товару № 3 в органі доходів та зборів відсутня інформація щодо вартості операцій з ідентичними товарами, тому відповідно до статі 59 Митного кодексу України метод за ціною договору щодо ідентичних товарів застосувати неможливо. Натомість, стосовно товару № 3 в органі доходів та зборів наявна інформація щодо вартості операцій з подібними (аналогічними) товарами, тому відповідно до статті 60 Митного кодексу України застосовується метод за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів на рівні 6,9952 дол. США за пару (митна декларація від 24.02.2016 № 500060001/2016/001435).

На підставі вищевказаного рішення про коригування митної вартості товарів, митним органом декларанту видана картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення за № 500060804/2016/000176.

Відповідно до статей 49, 50 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

Згідно з частиною першою статті 51, частиною першою статті 52 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу; заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Як встановлено частиною другою статті 52 Митного кодексу України, декларант зобов'язаний: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов'язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Згідно з частинами першою, другою статті 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, зокрема, є: декларація митної вартості та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару.

Відповідно до частини третьої статті 53 Митного кодексу України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи.

Згідно з положенням частини четвертої вказаної статті у разі якщо орган доходів і зборів має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв'язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) визначені в ній документи.

Відповідно до частини першої статті 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що органи доходів і зборів мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву в правильності визначення митної вартості є обов'язковою, оскільки з цією обставиною закон пов'язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає органу доходів і зборів право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Таке правозастосування узгоджується з висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові від 31.03.2015 у справі 21-127а15.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами попередніх інстанцій, позивачем надано відповідачу для митного оформлення імпортованого товару документи, що передбачені частиною другою статті 53 Митного кодексу України. Подані документи містили достовірні числові дані, які підтверджували митну вартість товарів за ціною договору згідно з вимогами частин четвертої п'ятої статті 58 Митного кодексу України.

Щодо доводів скаржника про виявлені при здійсненні митного контролю розбіжності та невідповідності у поданих декларантом документах, то судами попередніх інстанцій наведені митницею обставини з'ясовувалися з наданням відповідної оцінки.

Так, щодо посилань митниці на обґрунтованість прийняття рішення про коригування митної вартості зокрема, на те що в наданому до митного оформлення інвойсі від 21.09.2016 № ХТТ-R201606-01 відсутні банківські реквізити для здійснення оплати за товар, оскільки у ньому наявне посилання на контракт на виконання якого він складений встановлено, що у розділі 12 контракту № ХТТ-R201606-01 є посилання на банківські реквізити продавця.

При цьому, посилання Одеської митниці ДФС на те, що в пункті 2.4 зовнішньоекономічного контракту від 10.09.2016 № XTT-R201606-01 перелічені документи, які повинні бути відправлені покупцю, серед яких зазначена копія митної декларації країни відправлення, яка до митного оформлення не надавалась, враховано, що виконання чи не виконання умов зовнішньоекономічного договору виходить з договірних правовідносин між позивачем як покупцем та продавцем. В свою чергу Одеська митниця ДФС не є тим органом на якого законодавством покладено обов'язок здійснювати контроль за виконанням цивільно-правових угод.

Також, враховуючи, що відповідно до умов контракту № ХТТ-R201606-01 постачання товарів здійснювалось на умовах CIF, порт Одеса, тобто в ціну товару ввійшла проплата продавцем пакування, маркування, страхування та транспортування товару до цього пункту доставки, суди відхили доводи відповідача, що у наданому до митного оформлення страховому полісі від 23.09.2016 № РУІЕ88Е01657 зазначено номер коносамента № ХІА0208468, який був виданий пізніше ніж вказаний страховий поліс, а саме коносамент № ХІА0208468 датований 27.09.2016; - у графі 21 електронної митної декларації (ЕМД) зазначений транспортний засіб «МАІRА ХL», який відсутній у документах, поданих до митного контролю та митного оформлення, а саме у страховому полісі та основному транспортному документі - коносаменті зазначений інший транспортний засіб «СМА CGM CALLISTO», тобто можливо надані відомості щодо вартості страхування вантажу до митного оформлення не в повному обсязі.

Крім того, не може бути підставою для прийняття оскаржуваного рішення посилання митного органу на те, що відповідно до наказу Міністерства фінансів України від 30.05.2012 № 651 «Про затвердження Порядку заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа» у графі 54 наводиться електронна адреса, що використовується для передавання електронних митних декларацій та інших електронних документів митним органам і отримання від митних органів зворотної інформації, проте у графі 54 наявна адреса, яка не відповідає електронній адресі, з якої надійшла електронна митна декларації (ЕМД) та електронні документи, що суперечать нормам наказу та може викликати сумніви щодо легітимності наданих до митного контролю та митного оформлення документів, оскільки, дана розбіжність не стосується числових значень, що могли б вплинути на ту чи іншу складову митної вартості товарів.

На підставі викладеного Верховний Суд вважає обґрунтованими висновки судів попередніх інстанцій, що позивачем подано до митниці повний пакет документів на підтвердження повноти і достовірності заявленої митної вартості товару за основним методом, відповідачем не доведено, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації та не надано доказів, які б підтверджували відсутність підстав для визначення митної вартості за першим методом, а відтак про задоволення позовних вимог.

З огляду на викладене та враховуючи, що за правилами частини другої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази, судами першої та апеляційної інстанцій виконано всі вимоги процесуального законодавства, всебічно перевірено обставини справи, вирішено справу у відповідності з нормами матеріального права, постановлено обґрунтоване рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для справи. Висновки судів про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності, а тому підстав для їх перегляду з мотивів, викладених в касаційній скарзі, не вбачається.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

постановив:

Касаційну скаргу Одеської митниці ДФС залишити без задоволення.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 03.04.2017 та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 17.10.2017 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

В.В. Хохуляк

Л.І. Бившева

Р.Ф. Ханова ,

Судді Верховного Суду