Справа № 149/1906/18
Суддя: Гончарук-Аліфанова О. Ю.
Дата ухвалення: 2018-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 149/1906/18
Провадження №2-а/149/88/18
Номер рядка звіту 18
РІШЕННЯ

Іменем України

17.10.2018 р м. Хмільник

Хмільницький міськрайонний суд Вінницької області в складі:

головуючої - судді Гончарук-Аліфанової О. Ю.,

при секретарі Лукіянчук Д. А.,

за участю позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора СРПП № 2 Хмільницького ВП Калинівського ВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_2, третя особа Хмільницький ВП Калинівського ВП ГУНП у Вінницькій області про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

23.07.2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до інспектора СРПП № 2 Хмільницького ВП Калинівського ВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_2, третя особа: Хмільницький ВП Калинівського ВП ГУНП у Вінницькій області про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення.

Позов мотивовано тим, що 27.06.2018 року інспектором СРПП № 2 Хмільницького ВП Калинівського ВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_2 було винесено постанову серії НК № 119932 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн. та 425 грн. Позивач не погоджується із вказаною постановою та зазначає, що автомобіль був розташований понад 10 метрів від перехрестя. Крім того, при винесені оскаржуваної постанови інспектором не було враховано положення ч. 2 ст. 36 КУпАП та накладено адміністративні стягнення за кожне правопорушення окремо. За таких обставин позивач просив визнати протиправними дії інспектора щодо притягнення його до адміністративної відповідальності, скасувати оскаржувану постанову, а провадження по справі закрити.

Ухвалою суду від 17.09.2018 року відкрито спрощене позовне провадження у даній справі. Відповідачу визначено строк для подання відзиву на позовну заяву.

Відповідач у встановлений судом строк подав відзив на позовну заяву, у відповідності до якого просив відмовити в задоволенні позову, оскільки при винесені постанови всі обставини були перевірені та підтверджені доказами. Відповідно до ст. 36 КУпАП постанову було винесено не за кожне правопорушення окремо, а за те, санкція якого більша.

Позивач у встановлений судом відповідь на відзив не подав. В судовому засіданні підтримав позов, просив його задоволити та пояснив, що в той день автомобілем користувалась його сестра, яка і припаркувала автомобіль біля належного йому магазину. В той час, коли позивач перебував в магазині, до нього підійшли працівники поліції та запитали, чи це його автомобіль та попросили пред'явити свідоцтво про його реєстрацію. Автомобіль був припаркований на відстані близько 18 м від перехрестя, однак інспектор поліції будь-яких замірів відстані не проводив та виніс оскаржувану постанову.

Представник третьої особи, будучи завчасно та належним чином повідомленим про дату, час і місце судового розгляду, в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, заяв, клопотань, пояснень на підтримку або заперечення проти позову у встановлений судом строк не надав.

Дослідивши наявні у справі матеріали та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 (зі змінами та доповненнями). Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

27.06.2018 року інспектором СРПП № 2 Хмільницького ВП Калинівського ВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_2 винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК № 119932 в якій зазначено, що 27.06.2018 року о 15:05 год. по вул. Миру в с. Уланів водій ОСОБА_1 здійснив зупинку транспортного засобу "ВАЗ 111830", д.н.з. НОМЕР_1, на перехресті вул. Миру та вул. Соборна, чим порушив п. 15.10 ПДР України та не надав свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чим порушив п. 2.1 "б" ПДР України, чим скоїв адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 126 КУпАП, за що до нього застосовано адміністративні стягнення - штраф у розмірі 255 та 425 грн. (а.с. 3).

Так, ч. 1 ст. 122 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність зокрема за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Згідно пункту 2.1 "б" ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі реєстраційний документ на транспортний засіб.

Частиною 1 ст. 126 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка").

Згідно пункту 15.10 ПДР України стоянка забороняється: а) у місцях, де заборонена зупинка; б) на тротуарах (крім місць, позначених відповідними дорожніми знаками, встановленими з табличками); в) на тротуарах, за винятком легкових автомобілів та мотоциклів, які можуть бути поставлені на краю тротуарів, де для руху пішоходів залишається щонайменше 2 м; г) ближче 50 м від залізничних переїздів; ґ) поза населеними пунктами в зоні небезпечних поворотів і випуклих переломів поздовжнього профілю дороги з видимістю або оглядовістю менше 100 м хоча б в одному напрямку руху; д) у місцях, де транспортний засіб, що стоїть, зробить неможливим рух інших транспортних засобів або створить перешкоду для руху пішоходів; е) ближче 5 м від контейнерних майданчиків та/або контейнерів для збирання побутових відходів, місце розміщення або облаштування яких відповідає вимогам законодавства; є) на газонах.

У відповідності до п. 15.9 "ґ" ПДР України зупинка забороняється на перехрестях та ближче 10 м від краю перехрещуваної проїзної частини за відсутності на них пішохідного переходу, за винятком зупинки для надання переваги в русі та зупинки проти бокового проїзду на Т-подібних перехрестях, де є суцільна лінія розмітки або розділювальна смуга

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

У відповідності до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган, посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язана з'ясувати: чи було вчинено правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують чи обтяжують відповідальність, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадській організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

В матеріалах справи відсутні будь-які докази винуватості позивача у скоєнні правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 126 КУпАП. Зокрема, з дослідженого у судовому засіданні відеозапису місця події неможливо встановити що саме позивач здійснив зупинку транспортного засобу. Дана обставина працівниками поліції не досліджувалась і при винесенні оскаржуваної постанови.

Окрім того, не надано доказів того, що транспортний засіб було зупинено ближче 10 метрів до перехрестя, оскільки відповідних замірів суду надано не було, а з наданого відеозапису встановити, яким саме чином по відношенню до перехрестя був припаркований автомобіль неможливо, оскільки зйомка проводилась в приміщенні магазину позивача та, частково, на вулиці, з боку тротуару, з якого перехрестя майже не видно.

При цьому, суд звертає увагу, що згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Статтею 62 Конституції України встановлено, що обвинувачення не може ґрунтуватися, зокрема, на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова не відповідає вимогам ст.ст. 283, 284 КУпАП, оскільки не містить об'єктивних і беззаперечних доказів наявності в діях позивача складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Крім того, суд враховує те, що при винесенні оскаржуваної постанови інспектором поліції не було враховано положення ч. 2 ст. 36 КУпАП та накладено два окремі адміністративні стягнення, про що прямо вказано в оскаржуваній постанові та поясненнями відповідача не спростовано.

Покази свідка ОСОБА_3 щодо того, що він був очевидцем застосування до позивача заходів фізичного впливу працівниками поліції доказового значення в межах даної справи не мають.

Стаття 247 КУпАП зазначає, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин, зокрема за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно із ч. 3 ст. 286 КАСУ за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право;

1) залишити рішення суб'єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Таким чином вимоги позивача щодо скасування оскаржуваної постанови та закриття справи про адміністративне правопорушення знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду.

В частині визнання дій інспектора протиправними, суд враховує, що встановлений ч. 3 ст. 286 КАС України перелік можливих судових рішень є вичерпним, і не передбачає право суду визнавати дії суб'єкта владних повноважень протиправними у даній категорії справ, а тому в частині визнання дій інспектора протиправними слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 122, 126, 251, 280 КУпАП, ст. ст. 77, 205, 246, 250, 286 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_4 задоволити частково.

Скасувати постанову серії НК № 119932 від 27 червня 2018 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Закрити справу про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 126 КУпАП щодо ОСОБА_1.

В частині визнання дій протиправними відмовити.

Повний текст рішення виготовлено 22.10.2018 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя:/підпис/

З оригіналом вірно: