Справа № 808/2031/18
Суддя: Прасов Олександр Олександрович
Дата ухвалення: 2018-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

18 жовтня 2018 року о/об 11 год. 18 хв.Справа № 808/2031/18 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Прасова О.О. при секретарі Агаєві Р.А., за участю представників позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3, представника третіх осіб ОСОБА_4 розглянувши у місті Запоріжжі у відкритому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_5 (72011, Запорізька область, Михайлівський район, с.Любимівка, вул.Гагаріна, 121-а; ІПН: НОМЕР_1)

до Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області (69095, м.Запоріжжя, вул.Українська, буд.50; ідентифікаційний код 37508470)

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача: ОСОБА_6 (69106, АДРЕСА_1), ОСОБА_7 (69106, АДРЕСА_2), ОСОБА_8 (69106, АДРЕСА_2), ОСОБА_9 (69106, АДРЕСА_2), ОСОБА_10 (69000, АДРЕСА_3), ОСОБА_11 (69063, АДРЕСА_4), ОСОБА_12 (69118, АДРЕСА_5)

про визнання дій відповідача протиправними,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 (надалі позивач або ОСОБА_5В.) звернулася до суду з адміністративним позовом до Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області (надалі відповідач або ГУ Держгеокадастру у Запорізькій області), в якому позивач просить суд визнати протиправними дії Головного управління Держгеокадастру в Запорізькій області щодо надання дозволу на розроблення проектів землеустрою для надання у власність третіх осіб земельної ділянки, яка належала ОСОБА_5, на праві власності та постійного користування, у розмірі 1,00 га.

У позові (т.1, а.с.88-91) зазначено, що ГУ Держгеокадастру в Запорізькій області 13.01.2017 прийнято накази про надання дозволу на розробку проектів землеустрою про надання земельної ділянки, яка належала ОСОБА_5, на праві власності та постійного користування, у власність іншим громадянам: ОСОБА_6 - наказ №8-111/15-17-СГ :07:02:0012); ОСОБА_7 - наказ №8-105/15-17-СГ :07:02:0010); ОСОБА_8 - наказ №8-108/15-17/СГ :07:02:0007); ОСОБА_9 - наказ №8-101/15-17-СГ :07:02:0011); ОСОБА_10 - наказ №8-99/15-17-СГ :07:02:0009); ОСОБА_13 - наказ №8-106/15-17-СГ :07:02:0008); ОСОБА_12 - наказ №8-103/15-17-СГ :07:02:0006). Про існування зазначених наказів позивачу стало відомо 15.01.2018 після ознайомлення з матеріалами кримінального провадження №60000027 в СВ прокуратури Запорізької області, де позивач є потерпілою. До цього, приблизно 03.03.2017, земельну ділянку, виділену позивачу на підставі рішення №1 Любимівської сільської ради Народних депутатів Михайлівського району Запорізької області 16 сесії 21 скликання від 03.03.1994, площею 1,00 га. яка знаходиться поза межами населеного пункту, без відома позивача та згоди почав обробляти місцевий житель (фермер) ОСОБА_14, який позивачу нічого не пояснював, тільки повідомив, що ця земля тепер у нього у володінні. Підтвердженням того, що ОСОБА_5 виділено земельну ділянку площею 1,79 га (0,34 га передано у власність, а 1,45 га у постійне користування), один гектар з якої через протиправні дії ГУ Держгеокадастру у Запорізькій області, передано третім особам, є: рішення Любимівської сільської ради №1 від 03.03.1994, згідно до якого було прийнято рішення про передачу земельних ділянок в приватну власність і виділення у постійне користування; довідка, видана виконкомом Любимівської сільської ради Михайлівського району, Запорізької області за підписом сільського голови ОСОБА_15 №257, від 03.04.2017; довідка Любимівської сільської ради, видана 11.07.2017; відповідь Любимівської сільської ради Михайлівського району Запорізької області від 20.09.2017, згідно якої рішення Любимівської сільської ради №1 від 03.03.1994 про передачу земельних ділянок в приватну власність і виділення в постійне користування на сьогоднішній день не скасовано. Позивач вважає протиправними дії ГУ Держгеокадастру в Запорізькій області щодо надання дозволу на розроблення проекту землеустрою та видання у зв'язку з цим послідуючих відповідних наказів, при передачі 1 га виділеної позивачу земельної ділянки площею 1,79га (0,34га передано у власність а 1,45га у постійне користування), у власність громадянам ОСОБА_8, ОСОБА_12, ОСОБА_7, ОСОБА_10, ОСОБА_13, ОСОБА_9, ОСОБА_6 Позивач з посиланням на приписи ст.186-1 Земельного кодексу України та п.4 «Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру», затвердженого постановою Кабінету ОСОБА_16 України від 14.01.2015 №15, вважає, що ГУ Держгеокадастру в Запорізькій області не могло надавати дозволи на розроблення проекту землеустрою для надання земельної ділянки, яка знаходиться у її володінні та користуванні у власність, повинно було перевірити та впевнитись, що земельна ділянка, якою ОСОБА_5 володіє та користується, не підлягає виділенню третім особам та відмовити їм у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою. 21.07.2017 позивачем направлено запит про надання інформації до ГУ Держгеокадастру у Запорізькій області, з метою з'ясування, чи можливо взагалі отримати у власність зайняту земельну ділянку, яка перебуває у постійному користуванні іншої людини та чи необхідно узгоджувати це питання з цією особою. 27.07.2017 отримано відповідь на запит з якої вбачається, що земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян передаються лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом (ч.5 ст.116 ЗК України). Відповідно до ст.50 Закону України «Про землеустрій» проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки включає, у тому числі, письмову згоду землевласника (землекористувача), засвідчену нотаріально (у разі викупу (вилучення) земельної ділянки в порядку, встановленому законодавством), або рішення суду. Після зіставлення відповіді від ГУ Держгеокадастру у Запорізькій області від 27.07.2017 з протоколами допиту ОСОБА_8, ОСОБА_12, ОСОБА_7, ОСОБА_10, ОСОБА_13, ОСОБА_9, ОСОБА_9 Н І. виявилося, що земельні ділянки надані вищезазначеним особам всупереч положенням ст.50 Закону України «Про землеустрій» і ст.ст.116, 118, 122 Земельного кодексу України.

Представниками позивача позовні вимоги підтримані.

Відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву (т.1, а.с.156-163), в якому зазначено, що згідно положень ст.22 Земельного кодексу України, в редакції, чинній станом на 1994 рік право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право. Окрім того, ч.2 зазначеної статті приступати до використання земельної ділянки, в тому числі на умовах оренди, до встановлення меж цієї ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує право власності або право користування землею, забороняється. Відповідач посилаючись на приписи ст.23 Земельного кодексу України стверджує, що право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними ОСОБА_3 народних депутатів. Виходячи зі змісту зазначеної статті, саме Державний акт на право постійного користування земельною ділянкою є єдиним документом, що посвідчує наявність у особи права постійного користування земельною ділянкою. Позивач на підтвердження наявності у нього права постійного користування земельною ділянкою надає лише докази, які не є належними документами, що посвідчують право власності, або користування земельною ділянкою. Згідно положень ст.56 Земельного кодексу України в редакції станом на 1994 рік для ведення особистого підсобного господарства громадянам за рішенням сільської, селищної, міської ОСОБА_16 народних депутатів передаються безплатно у власність земельні ділянки, в межах населених пунктів, у розмірах, вказаних у земельно-облікових документах, або надаються безплатно у власність у розмірі не більше 0,6 гектара. Як передбачено ч.2 зазначеної статті, за бажанням громадян їм додатково можуть надаватися земельні ділянки у користування. Відповідно до ч.3 ст.56 Земельного кодексу України вказаної статті загальна площа цих ділянок не повинна перевищувати 1 гектара. Зазначене, на думку відповідача, дає підстави стверджувати про те, що Земельним кодексом України, в редакції від 22.06.1993, яка була чинною на момент прийняття рішення Любимівської сільської ради від 03.03.1994 №1 про передачу земельних ділянок в приватну власність і виділення у постійне користування, не було передбачено повноважень сільських рад відносно передачі громадянам у приватну власність та у постійне користування земельних ділянок площею понад 1га. Натомість, позивач стверджує, що їй було надано у постійне користування земельну ділянку 1,45га. Відповідач звертає увагу суду на той факт, що відповідно до пп.1-3 Декрету Кабінету міністрів України №15-92 від 26.12.1992 Кабінет ОСОБА_16 України постановив: 1.Сільським, селищним, міським ОСОБА_16 народних депутатів забезпечити передачу протягом 1993 року громадянам України у приватну власність земельних ділянок, наданих їм для ведення особистого підсобного господарства, будівництва і обслуговування жилого будинку і господарських будівель (присадибна ділянка), садівництва, дачного і гаражного будівництва, у межах норм, установлених Земельним кодексом України. (…) 3.Право приватної власності громадян на земельні ділянки, передані їм для цілей, передбачених статтею 1 цього Декрету, посвідчується відповідною ОСОБА_16 народних депутатів, про що робиться запис у земельно-кадастрових документах, з наступною видачею державного акта на право приватної власності на землю. Зазначене ще раз доводить, що єдиним документом, який посвідчує у особи наявність права користування, або володіння земельною ділянкою, є Державний акт, а отже, надані позивачем документи, та посилання на них у позовній заяві не є належними та допустимими доказами наявності у позивача права користування, або права власності на земельну ділянку. Відповідач посилаючись на ст.92 Земельного кодексу України зауважує, що право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановленого строку. Враховуючи, що вказаною статтею Земельного кодексу України передбачено вичерпний перелік суб'єктів, яким може бути надано земельну ділянку у постійне користування, слід зробити беззаперечний висновок, що позивач не є суб'єктом, якого наділено правом отримувати земельну ділянку у постійне користування. Відповідач з посиланням на ст.125 Земельного кодексу України зазначає, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою, згідно положень ст.126 Земельного кодексу України, оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Позивачем не надано до суду доказів вчинення вищезазначених дій, дані про земельну ділянку, яка, як стверджує позивач, перебуває у її користуванні відсутні. Виходячи з наведеного, слід зробити висновок, що позивачем не надано до суду жодного належного та допустимого доказу, який би підтверджував наявність у позивача права постійного користування земельною ділянкою. Відповідач стверджує, що прийняття оскаржуваних наказів відбулося виключно з дотриманням вимог Земельного кодексу України, Закону України «Про землеустрій». Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно». Позивачем не доведено та не обґрунтовано, порушення яких саме вимог нормативно-правових актів при прийнятті оскаржуваних наказів вчинено відповідачем.

Представник відповідача проти позову заперечував.

Представник третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог, на стороні відповідача проти задоволення позову заперечував.

Розглянувши наявні матеріали та фактичні обставини справи, дослідивши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд зясував наступне.

На підставі рішення №1 Любимівської сільської ради Народних депутатів Михайлівського району Запорізької області 16 сесії 21 скликання від 03.03.1994 ОСОБА_5 виділено земельну ділянку площею 1,79га (0,34га передано у власність, а 1,45га у постійне користування), підтвердженням чого є, також, Довідка (вих.№257 від 03.04.2017), видана виконкомом Любимівської сільської ради Михайлівського району Запорізької області; довідка Любимівської сільської ради, видана 11.07.2017, відповідь Любимівської сільської ради Михайлівського району Запорізької області від 20.09.2017 (а.с.12-13, 15-16).

21.07.2017 позивачем направлено запит про надання інформації до ГУ Держгеокадастру у Запорізькій області з метою з'ясування можливості отримати у власність зайняту земельну ділянку, яка перебуває у постійному користуванні іншої людини, порядок узгодження цього питання з цією особою на який відповідачем 27.07.2017 (за вих.№31-8-0.6-4232/2-17) надано відповідь (а.с.18), що земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян передаються лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом (ч.5 ст.116 ЗК України).

Судом досліджено відповідь ГУ Держгеокадастру у Запорізькій області надану позивачу (за вих.Б-10589-101/0/18-18 від 17.01.2018), в якому зазначено: «… Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області розглянуло Ваше клопотання (вх.реєстраційний номер Б-10576/0/5-17 від 26.12.2017) з приводу надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 1,79га для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Любимівської сільської ради Михайлівського району Запорізької області за межами населеного пункту. З цього приводу повідомляємо наступне. Відповідно до вимог ст.118 Земельного кодексу України, … Відповідно до ч.4 ст.122 Земельного кодексу України та Положення про Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області, затвердженого наказом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від 17.11.2016 №308 Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області є розпорядником земель державної власності сільськогосподарського призначення на території Запорізької області. За інформацією відділу у Михайлівському районі, запитувана Вами земельна ділянка не відноситься до земель державної власності. Надана відповідь у будь-якому разі не позбавляє зацікавлену особу повторно звернутися з клопотанням про надання дозволу на виготовлення документації із землеустрою. …» (а.с.21).

До суду позивачем надано «Викопіровку земельної ділянки, яка перебуває у постійному користуванні громадянки ОСОБА_5 для ведення особистого підсобного господарства на території Любимівської сільської ради Михайлівського району Запорізькій області», підписану сільським головою та спеціалістом сільської ради, на якій зображено «земельну ділянку площею 1,00га ріллі, яка перебуває у постійному користуванні громадянки ОСОБА_5 для ведення особистого підсобного господарства на території Любимівської сільської ради Михайлівського району Запорізькій області за межами населеного пункту» (а.с.17).

Сторонами не надано до суду ОСОБА_14 з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, виділену рішенням №1 Любимівської сільської ради Народних депутатів Михайлівського району Запорізької області 16 сесії 21 скликання від 03.03.1994 позивачу.

Судом досліджено Інформацію Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_13, ОСОБА_12 та відомості публічної кадастрової карти України стосовно цих ділянок (а.с.22-35).

Також, судом досліджено: Інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта ОСОБА_5 (т.1, а.с.185-186); копії Свідоцтва про народження та про укладення шлюбу стосовно ОСОБА_9 (т.1, а.с.187-188); копію Свідоцтва про шлюб ОСОБА_8 (т.1, а.с.189); лист Державного архіву Запорізької області від 13.04.2018 за №01-32/К-1012 з додатком (т.1, а.с.190-199); лист Державного підприємства «Запорізький науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» від 07.05.2018 за №815 (т.1, а.с.200); лист Державного архіву Запорізької області від 03.09.2018 за №01-32/2327 з додатком (т.2, а.с.1-34); інші документи.

До суду надано Відомості з державного реєстру речових прав на нерухоме майно стосовно земельних ділянок ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_13, ОСОБА_12 (а.с.113-119).

Судом взято до уваги пояснення ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_13, ОСОБА_12 наданих під час досудового розслідування у кримінальному провадженні №60000027 (а.с.120-134).

Вирішуючи по суті переданий до суду публічно-правовий спір враховуючи викладене вище суд виходить з такого.

1. Як було передбачено ст.19 Земельного кодексу України (у редакції, чинній на час прийняття 03.03.1994 на 16 сесії 21 скликання Любимівської сільської ради Народних депутатів Михайлівського району Запорізької області рішення №1), сільські, селищні ОСОБА_16 народних депутатів надають земельні ділянки у користування для всіх потреб із земель сіл, селищ, а також за їх межами для будівництва шкіл, лікарень, підприємств торгівлі та інших об'єктів, пов'язаних з обслуговуванням населення (сфера послуг), сільськогосподарського використання, ведення селянського (фермерського) господарства, особистого підсобного господарства, індивідуального житлового, дачного і гаражного будівництва, індивідуального і колективного садівництва, городництва, сінокосіння і випасання худоби, традиційних народних промислів.

Також, у ст.19 Земельного кодексу України (у редакції, чинній на час прийняття 03.03.1994 на 16 сесії 21 скликання Любимівської сільської ради Народних депутатів Михайлівського району Запорізької області рішення №1) зазначено: «… Надання земельних ділянок здійснюється за проектами відведення цих ділянок. Розробку проектів відведення земельних ділянок, перенесення їх меж у натуру (на місцевість) і виготовлення документів, що посвідчують право користування землею, здійснюють державні та інші землевпорядні організації. Замовниками виконання вказаних робіт є відповідні місцеві ОСОБА_16 народних депутатів, підприємства, установи і організації. Відведення земельних ділянок для потреб громадян провадиться за кошти державного, республіканського (Республіки Крим) та місцевих бюджетів на замовлення сільських, селищних, міських, районних ОСОБА_16 народних депутатів за місцем розташування земельної ділянки. Умови і строки розробки проектів відведення земельних ділянок і перенесення їх меж у натуру (на місцевість) визначаються договором, укладеним замовником з виконавцем цих робіт. …».

Довідки, відповіді надані Любимівською сільською радою Михайлівського району Запорізької області, її виконавчим комітетом не містять у собі відомостей щодо розроблення відповідних проектів землеустрою та відображення в них виділення ОСОБА_5 земельної ділянки площею 1,79га (0,34га у власність, 1,45га у постійне користування).

Право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право (ч.1 ст.22 Земельного кодексу України у редакції, чинній на момент виділення позивачу земельних ділянок).

Жодних документів про встановлення меж земельної ділянки площею 1,79га (0,34га переданої у власність, а 1,45га у постійне користування) позивачем до суду не надано.

Право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними ОСОБА_3 народних депутатів (ч.1 ст.23 Земельного кодексу України у редакції, чинній на момент виділення позивачу земельних ділянок).

Форма Державного акту на право постійного користування землею, затверджена Постановою Верховної ОСОБА_16 України №2201-XII від 13.03.1992 «Про форми державних актів на право власності на землю і право постійного користування землею» (яка втратила чинність 08.01.2004 на підставі Розділу ІІ Закону України №1377-IV від 11.12.2003 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», але була чинна на момент прийняття органом місцевого самоврядування рішення про виділення земельних ділянок) містила у собі розділ «ПЛАН ЗОВНІШНІХ МЕЖ ЗЕМЛЕКОРИСТУВАННЯ».

Позивачем документально не доведено наявність зовнішніх меж землеволодіння площею 1,45га наданого у постійне користування рішенням №1 від 03.03.1994 Любимівської сільської ради Народних депутатів Михайлівського району Запорізької області на 16 сесії 21 скликання.

З 01 січня 2013 року набули чинності Закони України «Про Державний земельний кадастр», «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», постанова Кабінету ОСОБА_16 України від 17.10.2012 №1051 «Про затвердження Порядку ведення Державного земельного кадастру», згідно з якими повноваження територіальних органів Держземагентства у частині державної реєстрації державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди (суборенди) земель, права сервітуту, права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), права забудови земельної ділянки (суперфіцій) з 1 січня 2013 року припинилися.

Зокрема, з набранням чинності з 01.01.2013 Закону України №3613-VІ від 07.07.2011 «Про Державний земельний кадастр» та «Порядку ведення Державного земельного кадастру», затвердженого 17.10.2012 постановою Кабінету ОСОБА_16 України №1051, посвідчення права власності на земельну ділянку здійснюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» без оформлення державних актів.

У п.9, п.10 розділу VII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України №3613-VІ від 07.07.2011 «Про Державний земельний кадастр» зазначено: «9. До 1 січня 2013 року державна реєстрація земельних ділянок, які передаються у власність із земель державної чи комунальної власності, здійснюється з видачею державних актів на право власності на земельні ділянки. Реєстрація державних актів на право власності здійснюється у книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі. 10. Документи, якими було посвідчено право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, видані до набрання чинності цим Законом, є дійсними.».

У п.1, п.2 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України від 22.09.2005 №5-рп/2005 у Справі №1-17/2005 зазначено: «1. Визнати такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення: - пункту 6 розділу Х "Перехідні положення" Земельного кодексу України щодо зобов'язання переоформити право постійного користування земельною ділянкою на право власності або право оренди без відповідного законодавчого, організаційного та фінансового забезпечення; - пункту 6 Постанови Верховної ОСОБА_16 України "Про земельну реформу" від 18 грудня 1990 року №563-ХII з наступними змінами в частині щодо втрати громадянами, підприємствами, установами і організаціями після закінчення строку оформлення права власності або права користування землею раніше наданого їм права користування земельною ділянкою. 2. Положення пункту 6 розділу Х "Перехідні положення" Земельного кодексу України та пункту 6 Постанови Верховної ОСОБА_16 України "Про земельну реформу", визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення. …».

У п.2 розділу VII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України №3613-VІ від 07.07.2011 «Про Державний земельний кадастр» зазначено: «2. Земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера. У разі якщо відомості про зазначені земельні ділянки не внесені до Державного реєстру земель, їх державна реєстрація здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за заявою їх власників (користувачів земельної ділянки державної чи комунальної власності) або особи, яка подала заяву про визнання спадщини відумерлою, якщо така справа прийнята до провадження судом ...».

Вказані приписи законодавства спростовують доводи відповідача про втрату ОСОБА_5 права на відведені у 1994 році земельні ділянки (в тому числі й ділянки за межами населеного пункту, стосовно заняття якої третіми особами виникли суперечки).

Порядок щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками визначено «Інструкцією про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками», затвердженою 18.05.2010 наказом Державного комітету України із земельних ресурсів №376, зареєстрованою у Міністерстві юстиції України 16.06.2010 за №391/17686.

У п.6 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України №5245-VI від 06.09.2012 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності» зазначено: «6. У разі якщо відомості про земельні ділянки, зазначені у пунктах 3 і 4 цього розділу, не внесені до Державного реєстру земель, надання дозволу на розроблення документації із землеустрою, що є підставою для державної реєстрації таких земельних ділянок, а також її затвердження здійснюються: у межах населених пунктів - сільськими, селищними, міськими радами; за межами населених пунктів - органами виконавчої влади, які відповідно до закону здійснюють розпорядження такими земельними ділянками».

У разі коли земельна ділянка не відповідає вимогам пунктів 2, 3 розділу VII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України №3613-VІ від 07.07.2011 «Про Державний земельний кадастр» передача земельної ділянки у власність або у користування громадян здійснюється в порядку, встановленому ст.118 Земельного кодексу України.

Позивач звертався до ГУ Держгеокадастру у Запорізькій області з відповідним клопотанням, однак всупереч приписів п.2 розділу VII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України №3613-VІ від 07.07.2011 «Про Державний земельний кадастр» відповідач обмежився наданням ОСОБА_5 (за вих.Б-10589-101/0/18-18 від 17.01.2018) лише розяснювальної відповіді (т.1, а.с.20-21).

2. Як зазначено у п.1 «Порядку ведення Державного земельного кадастру», затвердженого 17.10.2012 постановою Кабінету ОСОБА_16 України №1051 (надалі «Порядок ведення Державного земельного кадастру»), цей Порядок визначає процедуру та вимоги щодо ведення Державного земельного кадастру.

Згідно з п.151 «Порядку ведення Державного земельного кадастру» у разі виявлення технічної помилки, допущеної у відомостях Державного земельного кадастру, органом, що здійснює його ведення (в тому числі після перенесення інформації про земельні ділянки з державного реєстру земель та відомостей про інші об'єкти Державного земельного кадастру, що містяться в документації із землеустрою та оцінки земель, затвердженої та переданої до 1 січня 2013 р. до Державного фонду документації із землеустрою), зазначений орган у п'ятиденний строк письмово повідомляє про це заінтересованій особі згідно з додатком 36 та виправляє зазначену помилку відповідно до пунктів 140-148 цього Порядку. У повідомленні про виявлення технічної помилки, допущеної у відомостях Державного земельного кадастру, органом, що здійснює його ведення, зазначаються суть виявлених помилок та можливі шляхи їх виправлення.

Відповідно до п.157 «Порядку ведення Державного земельного кадастру» у разі виявлення органом, що здійснює ведення Державного земельного кадастру, помилки у присвоєнні кадастрового номера земельній ділянці (в тому числі після перенесення інформації про земельні ділянки з державного реєстру земель та відомостей про інші об'єкти Державного земельного кадастру, що містяться в документації із землеустрою та оцінки земель, затвердженій та переданій до 1 січня 2013 р. до Державного фонду документації із землеустрою) зазначений орган у п'ятиденний строк з моменту виявлення помилки: 1) складає в електронній та паперовій формі протокол виправлення помилки за формою згідно з додатком 30; 2) безоплатно виправляє помилку в кадастровому номері шляхом присвоєння земельній ділянці за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру нового кадастрового номера, наступного за останнім у відповідному кадастровому кварталі; 3) письмово повідомляє про це власникам, користувачам відповідної земельної ділянки за формою згідно з додатком 31.

У п.4 «Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру», затвердженого 14.01.2015 постановою Кабінету ОСОБА_16 України №15, зокрема, зазначено: «4. Держгеокадастр відповідно до покладених на нього завдань: … 12) проводить картографічний моніторинг території України, включаючи шельфову зону та населені пункти; … 19) забезпечує формування та ведення Державного картографо-геодезичного фонду України, регіональних картографо-геодезичних фондів, бази цифрових і електронних карт та геопросторових даних, які використовуються у топографо-геодезичному та картографічному виробництві; 20) забезпечує формування і ведення банку геодезичних даних та баз топографічних даних; … 25-1) організовує та здійснює державний нагляд (контроль): а) за дотриманням земельного законодавства, використанням та охороною земель усіх категорій і форм власності, у тому числі за: веденням державного обліку і реєстрацією земель, достовірністю інформації про наявність та використання земель; … дотриманням вимог земельного законодавства в процесі укладання цивільно-правових договорів, передачі у власність, надання у користування, в тому числі в оренду, вилучення (викупу) земельних ділянок; дотриманням органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами вимог земельного законодавства та встановленого порядку набуття і реалізації права на землю; … дотриманням органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування вимог земельного законодавства з питань передачі земель у власність та надання у користування, зокрема в оренду, зміни цільового призначення, вилучення, викупу, продажу земельних ділянок або прав на них на конкурентних засадах; … 25-5) вносить у встановленому порядку до органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування клопотання щодо: приведення у відповідність із законодавством прийнятих ними рішень з питань регулювання земельних відносин, використання та охорони земель; … припинення права користування земельною ділянкою відповідно до закону; … 25-10) вживає відповідно до закону заходів щодо повернення самовільно зайнятих земельних ділянок їх власникам або користувачам; … 26) здійснює ведення та адміністрування Державного земельного кадастру, інформаційну взаємодію Державного земельного кадастру з іншими інформаційними системами в установленому порядку; … 46) проводить відповідно до законодавства моніторинг земель та охорону земель; … 55-1) проводить моніторинг земельних відносин; …».

Відповідачем документально не доведено виконання заходів, передбачених «Порядком ведення Державного земельного кадастру», п.4 «Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру» стосовно земельних ділянок, вказаних у Рішенні Любимівської сільської ради народних депутатів Михайлівського району Запорізької №1 від 03.03.1994, серед яких і земельні ділянки, відведені ОСОБА_5

Як виходить з письмового відзиву відповідача на позовну заяву по даній справі, лише після звернення позивача до суду листами від 19.07.2018 за № 8-8-0.6-4881/2-18 та за №8-8-0.6-4881/2-18 ГУ Держгеокадастру у Запорізькій області надіслано запити до Державного архіву Запорізької області та голові Любимівської сільської ради Михайлівського району Запорізької області відносно наявності у зазначених установах документів, на які посилається позивач як доказ того, що він має у постійному користуванні земельну ділянку, про яку йдеться у позовній заяві та з інших питань. Окремо юридичним управлінням надіслано службову записку на адресу в.о.начальника Відділу у Михайлівському районі Запорізької області від 19.07.2018 за №1610/3-18-0.6 відносно наявності зазначених документів.

Тобто, до подачі позову, моніторингові та інші функції, про які зазначено у «Порядку ведення Державного земельного кадастру», п.4 «Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру», відповідачем належним чином не виконувались.

3. Як передбачено ч.4 ст.122 Земельного кодексу України, центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Відповідно до абз.1 ч.7 ст.118 Земельного кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Аналогічні, за змістом, норми містить і абз.1 ч.6 ст.186-1 Земельного кодексу України: «6. Підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації».

Згідно з пп.13 п.4 «Положення про Головне управління Держгеокадастру в області», затвердженого 29.09.2016 Наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України №333, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 25.10.2016 за №1391/29521, Головне управління відповідно до покладених на нього завдань: розпоряджається землями державної власності сільськогосподарського призначення в порядку, визначеному чинним законодавством.

У ч.3 ст.50 Закону України «Про землеустрій» зазначено, що проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок включають: завдання на розроблення проекту землеустрою; пояснювальну записку; копію клопотання (заяви) про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (у разі формування та/або зміни цільового призначення земельної ділянки за рахунок земель державної чи комунальної власності); рішення Верховної ОСОБА_16 Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (у випадках, передбачених законом); письмову згоду землевласника (землекористувача), засвідчену нотаріально (у разі викупу (вилучення) земельної ділянки в порядку, встановленому законодавством), або рішення суду; довідку з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями; матеріали геодезичних вишукувань та землевпорядного проектування (у разі формування земельної ділянки); відомості про обчислення площі земельної ділянки (у разі формування земельної ділянки); копії правовстановлюючих документів на обєкти нерухомого майна для обєктів будівництва, що за класом наслідків (відповідальності) належать до обєктів з середніми та значними наслідками, які розташовані на земельній ділянці; розрахунок розміру втрат сільськогосподарського та лісогосподарського виробництва (у випадках, передбачених законом); розрахунок розміру збитків власників землі та землекористувачів (у випадках, передбачених законом); акт приймання-передачі межових знаків на зберігання (у разі формування земельної ділянки); акт перенесення в натуру (на місцевість) меж охоронних зон, зон санітарної охорони, санітарно-захисних зон і зон особливого режиму використання земель за їх наявності (у разі формування земельної ділянки); перелік обмежень у використанні земельних ділянок; викопіювання з кадастрової карти (плану) або інші графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки (у разі формування земельної ділянки); кадастровий план земельної ділянки; матеріали перенесення меж земельної ділянки в натуру (на місцевість) (у разі формування земельної ділянки); матеріали погодження проекту землеустрою.

Враховуючи зазначене, суд вважає, що відповідач (його територіальний орган у Михайлівському районі Запорізької області) мав зясувати відповідність місця розташування об'єкта (земельної ділянки, яку бажали отримати ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12О.) вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів.

Термін «дискреційне повноваження» відповідно до Рекомендації Комітету ОСОБА_16 Європи №R(80)2, прийнятої 11.03.1980 на 316-му засіданні заступників міністрів означає повноваження, яке надає певний адміністративному органу ступінь свободи під час прийняття рішення, таким чином даючи йому змогу вибрати з кількох юридично допустимих рішень те, яке буде найбільш прийнятним.

З урахуванням наданих сторонами доказів суд дійшов висновків про неналежне виконання відповідачем власних дискреційних функцій, в тому числі з ведення (формування) Державного земельного кадастру, не перенесення до нього істотних даних стосовно земельних ділянок, зазначених у Рішенні Любимівської сільської ради народних депутатів Михайлівського району Запорізької №1 від 03.03.1994, в тому числі і стосовно земельних ділянок, відведених ОСОБА_5

На думку суду, відсутність у позивача доказів належного оформлення прав на земельні ділянки на день судового засідання не може бути підставою для не здійснення відповідачем належним чином заходів, які він повинен був здійснити при реалізації своїх повноважень.

Звідси, суд не розглядав позов по даній справі лише як спосіб захисту позивачем своїх майнових прав.

У ст.19 Конституції України зазначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (ч.1 ст.9 КАС України).

Відповідно до ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням зясованих обставин, досліджених матеріалів справи суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Доводи відповідача не приймаються судом до уваги виходячи з вище зазначеного.

Судові витрати складаються із судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи (ч.1 ст.132 КАС України).

Суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі (ч.1 ст.143 КАС України).

Оскільки субєктом владних повноважень у справі було ГУ Держгеокадастру у Запорізькій області, то з бюджетних асигнувань цього органу повинні бути присуджені позивачу судові витрати, документально підтверджені у сумі 704 грн. 80 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.9, 77, 132, 139, 143, 243-246 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити у повному обсязі.

Визнати протиправними дії Головного управління Держгеокадастру в Запорізькій області (69095, м.Запоріжжя, вул. Українська, буд.50; ідентифікаційний код 37508470) щодо надання дозволу на розроблення проектів землеустрою для надання у власність третіх осіб земельної ділянки, яка належала ОСОБА_5 (72011, Запорізька область, Михайлівський район, с.Любимівка, вул.Гагаріна, буд.121-а; ІПН: НОМЕР_1), на праві власності та постійного користування, у розмірі 1,00 га.

Стягнути на користь ОСОБА_5 (72011, Запорізька область, Михайлівський район, с.Любимівка, вул.Гагаріна, буд.121-а; ІПН: НОМЕР_1) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області (69095, м.Запоріжжя, вул. Українська, буд.50; ідентифікаційний код 37508470) судові витрати в сумі 704 грн. 80 коп.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили у строк та порядок визначений ст.255 КАС України.

Рішення суду першої інстанції оскаржується у строк та порядок встановлений ст.ст.292, 295, 297 КАС України.

Повний текст судового рішення складено 25.10.2018.

Суддя О.О. Прасов