Справа № 810/4491/18
Суддя: Василенко Г.Ю.
Дата ухвалення: 2018-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 жовтня 2018 року № 810/4491/18

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Василенко Г.Ю., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації про зобовязання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулась до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Департаменту соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації, в якому просить суд:

- визнати протиправними дії Департаменту соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації щодо відмови у встановленні ОСОБА_1 статусу особи постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії І та видачі відповідного посвідчення;

- зобовязати Департамент соціального захисту населення визнати за ОСОБА_1 статус особи постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії І та видати відповідне посвідчення.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що вона, як особа, якій встановлено причинний зв'язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 № 796-XII та постанови Кабінету Міністрів України від 20.01.1997 № 51 «Про затвердження Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» має право на отримання посвідчення особи, постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії І, але відповідач протиправно відмовив їй у цьому, чим позбавив передбачених законодавством гарантій.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 03.09.2018 відкрито провадження у справі, розгляд якої здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Вказаною ухвалою суду встановлено відповідачу пятнадцятиденний строк з дня отримання копії цієї ухвали для подання відзиву на позовну заяву та доказів, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача.

Проте, на час прийняття рішення у даній справі відповідач правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1, є громадянкою України та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2.

09 серпня 1994 Київська обласна державна адміністрація видала ОСОБА_1 посвідчення громадянки, яка постійно проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю (категорії 4) Серії В-І №898250.

Згідно з експертним висновком Центральної міжвідомчої експертної комісії МОЗ та МНС України по встановленню причинного звязку хвороб, що привели до інвалідності та смерті з дією іонізуючого випромінювання та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС від 06.07.2017 №47 за результатами розгляду звернення позивача та зареєстрованої в ЦМЕК 14.06.2017 документації на предмет встановлення причинного зв'язку хвороб, інвалідності і смерті з дією іонізуючого випромінювання та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС, позивачу встановлено основний діагноз: злоякісне новоутворення лівої молочної залози, ст. ІІ-А, кл.гр. ІІІ, Т2N0М0. Висновок: захворювання пов'язане з впливом аварії на ЧАЕС.

Відповідно до довідки до акту огляду медико-соціальної експертної комісії від 30.01.2018 серії АВ №0770632, позивачу довічно встановлено першу групу підгрупа "Б" інвалідності з 30 січня 2018 року та зазначено причину інвалідності - захворювання пов'язане з впливом аварії на ЧАЕС.

Судом встановлено, що рішенням Київського окружного адміністративного суду від 16.04.2018 по справі № 810/1176/18 за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Іванківської районної державної адміністрації про визнання протиправними дії та зобов'язання вчинити певні дії, адміністративний позов задоволено. Визнано протиправними дії Управління соціального захисту населення Іванківської районної державної адміністрації Київської області щодо відмови направити до Департаменту соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації подання для встановлення ОСОБА_2 статусу особи постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи І категорії та зобовязано направити вказане подання.

У подальшому, на виконання рішення Київського окружного адміністративного суду, Управління соціального захисту населення Іванківської районної державної адміністрації Київської області направило подання до Департаменту соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації для встановлення ОСОБА_1 статусу особи, постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії І, та видачі їй посвідчення встановленого зразка.

Листом від 25.07.2018 № 1835/02-49 Департамент соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації відмовив ОСОБА_1 у встановленні їй статусу особи, постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії І, з посиланням на Закон України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" від 28.12.2014 № 76-VIII, яким внесено зміни до Закону України "Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 27.02.1991 № 791а-XII та виключено зону посиленого радіоекологічного контролю з числа зон, що зазнали радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Не погоджуючись з діями відповідача, що виявились у відмові видати їй посвідчення особи, постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії І, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров'я, соціального захисту потерпілого населення визначені Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 № 796-XII (далі - Закон № 796-XII).

Згідно з пунктом 2 абзацу першого статті 9 вказаного Закону, особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, є потерпілі від Чорнобильської катастрофи - громадяни, включаючи дітей, які зазнали впливу радіоактивного опромінення внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Положеннями пункту 4 частини першої статті 11 Закону № 796-XII передбачено, що особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років, належать до потерпілих від Чорнобильської катастрофи.

В силу пункту 1 частини першої статті 13 Закону № 796-XII, держава бере на себе відповідальність за завдану шкоду громадянам та зобов'язується відшкодувати її за пошкодження здоров'я або втрату працездатності громадянами та їх дітьми, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Згідно з частиною першою статті 12 Закону № 796-XII, причинний зв'язок між захворюванням, пов'язаним з Чорнобильською катастрофою, частковою або повною втратою працездатності громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, і Чорнобильською катастрофою визнається встановленим (незалежно від наявності дозиметричних показників чи їх відсутності), якщо його підтверджено під час стаціонарного обстеження постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи уповноваженою медичною комісією не нижче обласного рівня або спеціалізованими медичними установами Міністерства оборони України, Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України, які мають ліцензію центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони здоров'я.

Пункт 1 частини першої статті 14 Закону № 796-XII для встановлення пільг і компенсацій визначає наступні категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи: особи з інвалідністю з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілі від Чорнобильської катастрофи (статті 10, 11 і частина третя статті 12), щодо яких встановлено причинний зв'язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, хворі внаслідок Чорнобильської катастрофи на променеву хворобу, - категорія 1; особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років, - категорія 4.

Відповідно до пункту 2 Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.01.1997 № 51 (далі Порядок № 51), посвідчення є документом, що підтверджує статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користуватися пільгами й компенсаціями, встановленими Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, іншими актами законодавства.

Пунктом 10 цього ж Порядку встановлено, що посвідчення видаються учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, зокрема, інвалідам із числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і потерпілим від Чорнобильської катастрофи, віднесеним до категорії 1, щодо яких встановлено причинний зв'язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, - на підставі довідки медико-соціальної експертної комісії про встановлення інвалідності відповідної групи, пов'язаної з наслідками Чорнобильської катастрофи.

Рішення про видачу або відмову у видачі посвідчення приймається у місячний термін з дня надходження необхідних документів до органу, що видає посвідчення.

Видача посвідчень провадиться спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською і Севастопольською міськими державними адміністраціями за поданням районних державних адміністрацій (пункт четвертий статті 65 Закону № 796-XII).

Так, приписами підпункту 34 пункту 5 Положення про департамент соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації, затвердженого розпорядженням Київської обласної державної адміністрації від 05.02.2013 № 43 (чинного, на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що Департамент соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації, зокрема, організує та координує роботу, пов'язану з визначенням статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, інвалідів війни та осіб, на яких поширюється чинність Законів України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" та "Про жертви нацистських переслідувань".

Аналізуючи наведені вище норми, суд дійшов висновку, що до компетенції структурного підрозділу Київської обласної державної адміністрації - Департаменту соціального захисту населення віднесено прийняття рішень з визначення статусу (категорій) постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, на підставі даних документів заявника, що скеровані до нього управліннями соціального захисту населення районних державних адміністрацій за їх поданням.

В силу вимог частини другої статті 65 Закону № 796-XII, зокрема, при зміні категорії особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, посвідчення підлягає заміні.

При цьому, обовязковими умовами, за наявності яких у особи зявляється право на отримання посвідчення особи, постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1 є: 1) наявність у такої особи статусу потерпілого від Чорнобильської катастрофи (зокрема, проживання в зоні посиленого радіоекологічного контролю не менше чотирьох років станом на 1 січня 1993 року); 2) довідка медико-соціальної експертної комісії про встановлення інвалідності, пов'язаної з наслідками аварії на Чорнобильській АЕС.

Пунктом першим частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, зокрема, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Як вже зазначалось судом вище, в якості підстави для відмови позивачу у віднесенні її до осіб, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1, та видачі їй посвідчення встановленого зразка відповідач у своєму рішенні (листі) від 25.07.2017 №1835/02-49 посилається на виключення з 01.01.2015 зони посиленого радіоекологічного контролю з числа зон, що зазнали радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Наведені вище обставини, на думку відповідача, виключають можливість встановлення позивачу статусу потерпілої внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії І та видачі їй відповідного посвідчення.

Вказані доводи не приймаються судом до уваги з огляду на наступне.

01.01.2015 набрав чинності Закон України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" від 28.12.2014 № 76-VIII, на підставі якого із Закону № 791а-XII виключено абзац п'ятий частини другої статті 2, який визначав ознаки зони посиленого радіоекологічного контролю.

Крім того, Законом № 76-VIII виключено статтю другу Закону № 796-XII, яка визначала категорії зон радіоактивно забруднених територій, в тому числі зону посиленого радіоекологічного контролю.

У свою чергу, положення статей 11-14 Закону № 796-XII з набуттям чинності Законом № 76-VIII змін не зазнали.

Суд звертає увагу відповідача на те, що виключення законодавцем з 01.01.2015 з правового поля такої зони, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, як зона посиленого радіоекологічного контролю, не тягне за собою позбавлення позивача статусу потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 4, оскільки наявність такого статусу пов'язана, зокрема, з фактом постійного проживання позивача на території зони посиленого радіоекологічного контролю станом на 1 січня 1993 року не менше чотирьох років.

Статтею 122 Конституції України встановлено, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав та свобод.

За таких обставин, отриманий позивачем до 01.01.2015 статус потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 4 зберігається за ним довічно, якщо не буде змінений на іншу категорію, а зміни, внесені до законодавства про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, жодним чином не впливають на його право на отримання посвідчення категорії 1 за наслідками встановлення причинного зв'язку хвороби з Чорнобильською катастрофою.

Крім того, суд зазначає, що проходження позивачем огляду в МСЕК після 01.01.2015, тобто після набрання чинності Законом № 76-VIII, не має правового значення для вирішення питання про визнання за позивачем статусу особи, постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії І, оскільки, як вже зазначалось судом вище, на момент проходження вказаного огляду позивач вже мав статус потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи 4 категорії, який зберігається за ним довічно (або до зміни на іншу категорію).

Враховуючи викладене, позовні вимоги про визнання протиправними дій відповідача, що виявились у відмові видати позивачу посвідчення особи, постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії І, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо позовної вимоги позивача про зобовязання відповідача визнати за нею статус особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1, та видати їй посвідчення встановленого зразка, суд зазначає наступне.

Як вже зазначалось судом вище, видача посвідчень категорії 1 є виключною компетенцією Департаменту соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації за наслідками визнання за особою статусу такої, що постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Частиною другою статті 245 цього Кодексу передбачено, що у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти рішення, зокрема, про: визнання дій суб'єкта владних повноважень протиправними та зобов'язання утриматися від вчинення певних дій; інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших субєктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку субєктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

При цьому, адміністративний суд у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень, виконуючи завдання адміністративного судочинства щодо перевірки відповідності їх прийняття (вчинення), передбаченим частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається та не може втручатися у дискрецію (вільний розсуд) субєкта владних повноважень поза межами перевірки за такими критеріями.

У свою чергу, ознакою дискреційних повноважень є право субєкта владних повноважень приймаючи рішення, вчиняючи дії чи утримуючись від їх вчинення, діяти з певною свободою розсуду, тобто можливістю обрати одне з кількох юридично допустимих рішень.

Разом з тим, за наявності у позивача посвідчення особи, постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 4, а також довідки медико-соціальної експертної комісії про встановлення інвалідності, пов'язаної з наслідками аварії на Чорнобильській АЕС, у відповідача є лише один можливий варіант вчинення дій - прийняти рішення про визнання за позивачем статусу особи, постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1, та видати їй посвідчення встановленого зразка.

Суд констатує, що задоволення вимоги про зобов'язання відповідача вчинити передбачені чинним законодавством дії, відступити від яких він не мав права, однак незаконно відмовився їх вчиняти, чим порушив конституційні права людини і громадянина, не є втручанням у компетенцію суб'єкта владних повноважень.

За таких обставин, суд, з метою захисту прав, свобод та інтересів позивача, вважає за необхідне зобовязати Департамент соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації визнати за ОСОБА_1 статус особи, постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1, та видати їй посвідчення встановленого зразка.

З огляду на зазначене, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивач є звільненим від сплати судового збору. Доказів понесення інших судових витрат позивач суду не надав. Таким чином, судові витрати присудженню на користь позивача не підлягають.

Керуючись статтями 9, 14, 72-78, 90, 139, 143, 242-246, 251, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправними дії Департаменту соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації щодо відмови у встановленні ОСОБА_1 статусу особи постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії І та видачі відповідного посвідчення.

Зобовязати Департамент соціального захисту населення визнати за ОСОБА_1 статус особи постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії І та видати відповідне посвідчення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Василенко Г.Ю.