Справа № 426/11503/18
Суддя: Компанієць Ірина Дмитрівна
Дата ухвалення: 2018-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2018 року справа №426/11503/18

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Компанієць І.Д. (суддя-доповідач),

суддів Арабей Т.Г., Ястребової Л.В.,

за участю секретаря судового засідання Святодух О.Б.,

позивача ОСОБА_1,

розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Сватівського районного суду Луганської області від 11 вересня 2018 року у справі №426/11503/18 (головуючий І інстанції Половинка В.О.) за позовом ОСОБА_1 до державного інспектора у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель Балашова Олександра Олександровича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив скасувати постанову №78-ДК/0026По/08/01/-18 від 04.04.2018 року про накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 170 грн. за адміністративне правопорушення, передбачене ст. 53-1 КУпАП, шкоду внаслідок самовільного захоплення земельної ділянки в сумі 6,90 грн. та закрити справу про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування позову зазначив, що відповідач не встановив наявність в діях позивача складу правопорушення, не витребував з державних органів необхідних документів для обєктивного прийняття рішення у справі; не врахував клопотання позивача про розгляд справи в м. Сватове, чим позбавив позивача можливості скористатися своїми правами в повному обсязі.

Також відповідач порушив вимоги щодо процедури розгляду справи, визначеної ст.ст. 278, 279 КУпАП.

Тому позивач вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення самовільного захоплення земельної ділянки, а наявне добросовісне, відкрите і безперервне користування земельною ділянкою площею 0,0542 га.

Рішенням Сватівського районного суду Луганської області від 11 вересня 2018 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з судовим рішенням, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідності висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції, прийняти постанову, якою позов задовльнити в повному обсязі.

Обґрунтування апеляційної скарги.

1. Суд першої інстанції не врахував, що межі земельної ділянки з кадастровим №:24:071:0009 не встановлені в натурі, тому ця земельна ділянка не може бути об'єктом правопорушення, визначеного ст. 53-1 КУпАП.

Відповідач не навів переконливих доказів, і це підтверджується картографічним матеріалом, що позивач використовував саме цю земельну ділянку. Як зазначає позивач, він використовує земельну ділянку, яка знаходиться в його користуванні та власності площею 0,1542 га, що підтверджується державним актом на землю. Саме на цій ділянці знаходяться вулики позивача.

В судовому засіданні позивач підтримав доводи апеляційної скарги, просив судове рішення скасувати та позов задовольнити.

Фактичні обставини справи.

Дослідивши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, суд встановив наступне.

Відповідно до наказу Головного управління Держгеокадастру у Луганській області від 22.03.2018р. № 78-ДК було складено акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства за обєктом земельної ділянки від 28.03.2018р. № 78-ДК /85/АП/09/01/-18.

Актом перевірки встановлено, що на земельній ділянці кадастровий номер НОМЕР_1 розташовані бджолині вулики в кількості 48 шт. які належать гр. ОСОБА_1, власника суміжної земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_2. Документи, що посвідчують право на земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_1 у гр. ОСОБА_1 відсутні, що порушує вимоги ст.ст. 79, 125 Земельного кодексу України та свідчить про самовільне зайняття земельної ділянки.

За наслідками перевірки відповідачем складений протокол про адміністративне правопорушення від 28.03.2018№78-ДК/0022П/07/01/-18 з яким ОСОБА_1 ознайомлений, від пояснень відмовився та був сповіщений про місце і час розгляду справи про адміністративне правопорушення а саме 04.04.2018

Підставою складання протоколу зазначено, що при перевірці дотримання вимог земельного законодавства встановлено, що 28.03.2018 року ОСОБА_1 самовільно зайняв частину земельної ділянки, яка розташована за адресою пров. Театральний 5 м. Сватове, кадастровий номер НОМЕР_1,яка належить Сватівській міській раді та відноситься до земель комунальної власності. За вчинене правопорушення передбачена відповідальність згідно зі ст. 53 КУпАП.

04 квітня 2018 року державним інспектором у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель Балашовим О.О. винесено постанову №78-ДК/0026По/08/01/-18 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та накладення на нього штрафу в розмірі 170 грн.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позову, виходив з того, що сукупність наданих відповідачем доказів: акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства за обєктом земельна ділянка від 28.03.2018 року, протокол про адміністративне правопорушення від 28.03.2018 року №78-ДК/0022П/07/01/-18, пояснення відповідача та позивача - підтверджують факт самовільного заняття позивачем земельної ділянки, що розташована за адресою: пров. Театральний,5 м. Сватове Луганської області площею 0,0048 га кадастровий номер НОМЕР_1.

Оцінка суду.

Спірним в справі є правомірність прийняття відповідачем постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, наявність доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення у вигляді самовільного зайняття земельної ділянки, передбаченого ст.53-1 КУпАП.

Згідно ч. 2 ст. 188 Земельного кодексу України порядок здійснення державного контролю за використанням та охороною земель встановлюється законом, яким є Закон України «Про державний контроль за використанням та охороною земель».

Відповідно до ст. 2 Закону України №963-IV «Про державний контроль за використанням та охороною земель» одним з основних завдань державного контролю за використанням та охороною земель є забезпечення додержання органами державної влади, органами місцевого самоврядування, фізичними та юридичними особами земельного законодавства України.

Положеннями ст. 9 зазначеного Закону визначено, що Державний контроль за використанням та охороною земель, дотримання вимог законодавства України про охорону земель і моніторинг ґрунтів здійснюється, зокрема, шляхом проведення перевірок.

Згідно статті 10 Закону України №963-IV до повноважень державних інспекторів у сфері державного контролю за використанням та охороною земель та дотриманням вимог законодавства України про охорону земель належить право в тому числі: складати акти перевірок чи протоколи про адміністративні правопорушення у сфері використання та охорони земель і дотримання вимог законодавства про охорону земель та розглядати відповідно до законодавства справи про адміністративні правопорушення, а також подавати в установленому законодавством України порядку до відповідних органів матеріали перевірок щодо притягнення винних осіб до відповідальності; передавати до органів прокуратури, органів досудового розслідування акти перевірок та інші матеріали про діяння, в яких вбачаються ознаки кримінального правопорушення.

Відповідноі до вимог ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно вимог статті 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

На підставі п. «б» частини 1 ст. 211 Земельного кодексу України за самовільне зайняття земельних ділянок громадяни та юридичні особи несуть цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність відповідно до законодавства.

Разом з цим, стаття 251 КУпАП визначає, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Суд звертає увагу відповідача, що з метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 КУпАП щодо своєчасного, всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При накладенні стягнення необхідно враховувати характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність (частина друга статті 33 КУпАП).

Отже, висновки про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення повинні бути зроблені на підставі всебічного, повного і об'єктивного дослідження всіх обставин та доказів.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 53-1 Кодексу України про адміністративне правопорушення встановлена відповідальність за самовільне зайняття земельної ділянки у вигляді накладення штрафу на громадян від десяти до п'ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від двадцяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За приписами ст. 1 Закону України №963-IV, самовільне зайняття земельної ділянки - будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними.

Проте, матеріали справи свідчать, що ОСОБА_1 є власником суміжної земельної ділянки з кадастровим НОМЕР_2, яка межує зі спірною земельною ділянкою кадастровий номер НОМЕР_1.

28.03.2018 року була здійснена перевірка дотримання вимог земельного законодавства при використанні земель комунальної власності загальною площею 0,0542 га, яка розташована в межах АДРЕСА_1.

За результатами перевірки Сватівській міській раді було видано припис від 28.03.2018 року про встановлення (відновлення) меж земельної ділянки НОМЕР_1.

08.05.2018 року, 09.07.2018 року були проведені повторні перевірки Сватівської міської ради щодо виконання вищезазначеного припису, за наслідками якої встановлено факт невиконання припису.

Таким чином, на час визначення відповідачем факту самовільного зайняття позивачем земельної ділянки НОМЕР_1 - її межі не були відведені в натурі.

Позивач заперечує факт розміщення вуликів на зазначеній земельній ділянці та наполягає, що вони знаходяться саме на земельній ділянці, яка належать йому на праві власності НОМЕР_2.

Відсутність меж земельної ділянки НОМЕР_1 , визначених в натурі на місцевості не спростовує тверджень позивача про розміщення вуликів саме на його земельній ділянці.

В зв'язку з зазначеним, матеріали адміністративної справи достеменно не підтверджують обставину, що ОСОБА_1 самовільно зайняв саме земельну ділянку з кадастровим НОМЕР_1.

Відповідачем не надано доказів обстеження спірної земельної ділянки, замірів землевпорядників, іншої технічної документації, які б підтверджували скоєння позивачем адміністративного правопорушення, визначеного статтею 53-1 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Відповідно до вимог ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановленому законом. Якщо такі підстави відсутні або якщо вина особи у вчиненні проступку з цих підстав не доказана, особа не може бути піддана адміністративному стягненню.

Застосування уповноваженими на це органами і посадовими особами заходів адміністративного стягнення проводиться у межах їх компетенції, у точній відповідності із законом.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі та в межах повноважень у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладаються на відповідача.

Враховуючи викладене, з огляду на те, що ОСОБА_1 заперечує своє відношення до самовільного зайняття земельної ділянки, а іншими належними та допустимими доказами (письмовими, речовими доказами, показаннями сторонніх осіб-свідків) не підтверджується вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ст.53-1 КУпАП, суд приходить до висновку про відсутність підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності за наявними обставинами.

Згідно з ч.3 ст.286 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду справ з приводу рішень суб'єкта владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності суд має право скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

В діях ОСОБА_1 відсутні ознаки об'єктивної та суб'єктивної сторін адміністративного правопорушення, передбаченого ст.53-1 КУпАП, в зв'язку з чим позивач не підлягає адміністративній відповідальності за зазначеною статтею.

Згідно п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за обставин відсутності складу адміністративного правопорушення.

Отже, постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.53-1 КУпАП підлягає скасуванню як протиправна, а провадження по справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у зв'язку з відсутністю в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 53-1 КУпАП.

Відповідно до ч.1 ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення першої інстанції та ухвалення нового рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, неповне з'ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення по справі

Суд вважає, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права, неповно з'ясував обставини справи, що мають значення, що обумовлює задоволення апеляційної скарги, скасування рішення суду першої інстанції, прийняття нової постанови про задоволення позову.

Керуючись статтями 139, 242, 243, 268-269, 271, 272, 286, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Сватівського районного суду Луганської області від 11 вересня 2018 року у справі №426/11503/18 - задовольнити.

Рішення Сватівського районного суду Луганської області від 11 вересня 2018 року у справі №426/11503/18 - скасувати.

Прийняти нову постанову.

Позов ОСОБА_1 до державного інспектора у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель Балашова Олександра Олександровича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити.

Скасувати постанову №78-ДК/0026По/08/01/-18 від 04.04.2018 року про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 53-1 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 170 гривень, закрити провадження по адміністративній справі у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 53-1 КУпАП.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття 23 жовтня 2018 року та відповідно до ч. 3 ст. 272 КАС України касаційному оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено та проголошено 23 жовтня 2018 року.

Головуючий суддя І.Д. Компанієць

Судді Т.Г. Арабей

Л.В. Ястребова