Справа № 820/2462/17
Суддя: Смокович М.І.
Дата ухвалення: 2018-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

24 жовтня 2018 року

Київ

справа №820/2462/17

провадження №К/9901/5608/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Смоковича М. І.,

суддів: Білоуса О. В., Стрелець Т. Г.,

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Харківській області, за участю третіх осіб - Державна судова адміністрація України, Головне управління Державної казначейської служби України в Харківській області, про визнання протиправною бездіяльності та стягнення суддівської винагороди, провадження по якій відкрито

за касаційною скаргою Територіального управління Державної судової адміністрації України в Харківській області на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2017 року, прийняту у складі головуючого судді Спірідонова М. О., та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 07 грудня 2017 року, постановлену у складі колегії суддів: головуючого - Чалого І. С., суддів: Зеленського В. В., П'янової Я. В.

І. Суть спору

1. У червні 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Харківській області (далі - ТУ ДСА України в Харківській області), за участю третіх осіб - Державна судова адміністрація України (далі - ДСА України), Головне управління Державної казначейської служби України в Харківській області, в якому просила:

1.1. визнати протиправною бездіяльність ТУ ДСА України в Харківській області щодо нездійснення нарахування судді Дзержинського районного суду міста Харкова ОСОБА_1 суддівської винагороди, виходячи із розміру мінімальної заробітної плати, визначеної Законом України "Про Державний бюджет України на 2017 рік";

1.2. стягнути з ТУ ДСА України Харківській області на користь позивача суддівську винагороду за січень-травень 2017 року в сумі 91134,79 гривень.

2. В обґрунтування позову позивач зазначає, що на теперішній час вона здійснює правосуддя як суддя Дзержинського районного суду міста Харкова.

2.1. Вказує, що з ТУ ДСА України в Харківській області нею отримано інформацію щодо суми суддівської винагороди, яка нарахована та виплачена за січень-травень 2017 року, з якої позивач дізналась про здійснення їй нарахування, виходячи із розміру мінімальної заробітної плати, визначеної Законом України "Про Державний бюджет України на 2017 рік".

2.2. Вважаючи, що відповідачем не виконано вимоги частини третьої статті 133 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" від 07 липня 2010 року № 2453-VI, в якій встановлений посадовий оклад судді місцевого суду на рівні 10 мінімальних заробітних плат та, не погоджуючись з нарахуванням та виплатою винагороди в меншому розмірі ніж це передбачено законодавством, ОСОБА_1 звернулась до суду з вимогою про стягнення суддівської винагороди за січень-травень 2017 року в сумі 91134,79 гривень.

ІІ. Встановлені судами фактичні обставини справи

3. Відповідно до Указу Президента України "Про призначення суддів" від 22 вересня 2005 року № 1308/2005 ОСОБА_1 призначено строком на п'ять років на посаду судді Дзержинського районного суду міста Харкова.

4. На підставі наказу від 12 жовтня 2005 року № 02-5/110 позивача зараховано до штату Дзержинського районного суду міста Харкова.

6. Постановою Верховної Ради України "Про обрання суддів" від 09 вересня 2010 року № 2512-VI ОСОБА_1 обрано суддею безстроково.

7. Наказом голови Дзержинського районного суду міста Харкова від 20 жовтня 2010 року № 05-70/72 ОСОБА_1 зарахована до штату Дзержинського районного суду міста Харкова як суддя, якого обрано безстроково.

8. За виконання професійних обов'язків позивачу виплачується суддівська винагорода, яка з 01 січня 2017 року нараховується місцевим судом, виходячи з посадового окладу 16000,00 гривень.

ІІІ. Рішення судів першої та апеляційної інстанцій і мотиви їх ухвалення

9. Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 07 грудня 2017 року, позовні вимоги задоволено частково.

9.1. Визнано протиправною бездіяльність ТУ ДСА України в Харківській області щодо нездійснення нарахування судді Дзержинського районного суду міста Харкова ОСОБА_1 суддівської винагороди, виходячи із розміру мінімальної заробітної плати, визначеної Законом України "Про державний бюджет України на 2017 рік".

9.2. Зобов'язано ТУ ДСА України в Харківській області з 01 січня 2017 року по травень 2017 року перерахувати судді Дзержинського районного суду міста Харкова ОСОБА_1 суддівську винагороду, виходячи з посадового окладу в сумі 32000,00 грн., та провести виплати суддівської винагороди з урахуванням вже виплачених сум.

9.3. В решті позову - відмовлено.

10. Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, оскільки в Законі України "Про Державний бюджет на 2017 рік" відсутній будь-який інший місячний розмір мінімальної заробітної плати ніж 3200,00 грн., то з 01 січня 2017 року 1600,00 грн. є розміром спеціальної тимчасової розрахункової величини, але не іншим розміром мінімальної заробітної плати на 2017 рік. Із посиланням на практику Європейського суду з прав людини, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що аргументи відповідача про відсутність механізму реалізації законодавчого положення, відсутність бюджетних асигнувань та відсутність коштів, як причина невиконання своїх зобов'язань, не можуть бути підставою для невиконання вимог закону.

11. Зазначена позиція підтримана Харківським апеляційним адміністративним судом, який за результатом апеляційного перегляду залишив рішення суду першої інстанції без змін.

IV. Касаційне оскарження

12. У касаційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати їх рішення та прийняти нове, яким відмовити в позові.

13. Свою касаційну скаргу мотивує тим, що на поточний рік фонд оплати праці суддів Дзержинського районного суду міста Харкова передбачено у розмірі, розрахованому відповідно до умов нарахування суддівської винагороди суддям, які не пройшли кваліфікаційне оцінювання. Відповідно до частини першої статті 51 Бюджетного кодексу України керівники бюджетних установ утримують чисельність працівників, військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та здійснюють фактичні видатки на заробітну плату (грошове забезпечення), включаючи видатки на премії та інші види заохочень чи винагород, матеріальну допомогу, лише в межах фонду заробітної плати (грошового забезпечення), затвердженого для бюджетних установ у кошторисах. Тому, на думку, відповідача, відсутні правові підстави для нарахування та виплати заробітної плати ОСОБА_1 поза межами видатків державного бюджету. Вважає, що при нарахуванні та виплаті позивачу суддівської винагороди за січень-травень 2017 року ТУ ДСА України в Харківській області на виконання вимог частини другої статті 19 Конституції України, діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією і законами України.

V. Релевантні джерела права й акти їх застосування

14. Статтею 327 Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів", що набув чинності 15 грудня 2017 року (далі - КАС України), обумовлено, що судом касаційної інстанції в адміністративних справах є Верховний Суд.

15. За правилами частини третьої статті 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

16. Приписами частини першої статті 341 КАС України визначено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

17. Частиною другою статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

18. В силу статті 130 Конституції України держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів з урахуванням пропозицій Вищої ради правосуддя. Розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.

19. Згідно з частиною першої статті 135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02 червня 2016 року № 1402-VIII (далі - Закон № 1402-VIII) суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

20. У відповідності до пункту 22 Розділу XII "Прикінцевих та перехідних положень" Закону № 1402-VIII право на отримання суддівської винагороди у розмірах, визначених цим Законом, мають судді, які за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердили відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначені на посаду за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом.

21. За правилами пункту 23 наведеного Розділу до проходження кваліфікаційного оцінювання суддя отримує суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07 липня 2010 року № 2453-VІ (далі - Закон № 2453-VІ).

22. Частиною третьою статті 133 Закону № 2453-VI обумовлено, що посадовий оклад судді місцевого суду встановлюється в розмірі 10 мінімальних заробітних плат.

VI. Позиція Верховного Суду

23. З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 призначено на посаду судді до набрання чинності Законом № 1402-VIII. При цьому, кваліфікаційне оцінювання у відповідності до вимог законодавства позивач не проходила.

24. Враховуючи приписи пункту 23 Розділу XII "Прикінцевих та перехідних положень" Закону № 1402-VIII, в якому визначено, що до проходження кваліфікаційного оцінювання суддя отримує суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону № 2453-VІ, Верховний Суд дійшов висновку, що позивачу повинна нараховуватись суддівська винагорода відповідно до Закону № 2453-VІ.

25. Зі спірних правовідносин, що склались у цій справі вбачається, що позивач наголошує на незастосуванні відповідачами приписів частини третьою статті 133 Закону № 2453-VI, в якій обумовлено, що посадовий оклад судді місцевого суду встановлюється в розмірі 10 мінімальних заробітних плат.

26. З цього приводу слід зазначити, що наведена норма є бланкетною, оскільки визначає лише кількість мінімальних заробітних плат для встановлення розміру посадового окладу судді, але не встановлює розмір мінімальної заробітної плати, який необхідний для цього.

27. За таких обставин, необхідно звернутися до інших законів, які встановлюють розмір мінімальної заробітної плати. Такі норми доповнять частину третю статті 133 Закону 2453-VI і становитимуть єдину спеціальну норму, якою буде визначено розмір посадового окладу судді.

28. Нормативним доповненням до зазначеної статті є відповідні законодавчі положення, а саме, пунктом 3 Розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України від 06 грудня 2016 року № 1774-VІІІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" установлено, що мінімальна заробітна плата (3200,00 грн.) після набрання чинності цим Законом не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат.

29. Отже, таким приписом законодавець заборонив застосовувати новий розмір мінімальної заробітної плати (3200,00 грн.) як розрахункової величини для визначення посадових окладів, в тому числі й суддів.

30. Водночас цим пунктом законодавець передбачив таке: "До внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується у розмірі 1600,00 гривень".

31. Аналіз такого правового врегулювання дає підстави зробити правовий висновок, що законодавець встановив: по-перше, два види (розміри) мінімальної заробітної плати; по-друге, заборонив застосовувати для визначення розмірів посадових окладів розмір мінімальної заробітної плати 3200,00 грн.; по-третє, чітко передбачив, що для визначення посадових окладів суддів застосовується розмір мінімальної заробітної плати 1600,00 гривень.

32. Крім того, таким врегулюванням законодавець не порушив гарантії суддів щодо розміру суддівської винагороди, оскільки для визначення окладу судді підлягає застосуванню розмір мінімальної заробітної плати, який не є меншим від того, що застосовувався раніше до такого врегулювання.

33. За таких обставин і правового врегулювання Верховний Суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

36. Відповідно до частини першої статті 351 КАС України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення або зміни рішення у відповідній частині є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

37. З урахуванням того, що фактичні обставини справи судами першої та апеляційної інстанцій встановлено повно, але неправильно застосовано норми матеріального права, що призвело до ухвалення незаконних судових рішень, відповідно до повноважень, наданих статтею 349 КАС України, Верховний Суд вважає необхідним їх судові рішення скасувати та відмовити в задоволенні адміністративного позову.

Керуючись статтями 3, 341, 344, 349, 351, 355, 356, 359 КАС України, суд

п о с т а н о в и в :

1. Касаційну скаргу Територіального управління Державної судової адміністрації України в Харківській області задовольнити.

2. Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2017 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 07 грудня 2017 року у цій справі скасувати.

3. У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Харківській області, за участю третіх осіб - Державна судова адміністрація України, Головне управління Державної казначейської служби України в Харківській області, про визнання протиправною бездіяльності та стягнення суддівської винагороди - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий М. І. Смокович

Судді О. В. Білоус

Т. Г. Стрелець