Справа № 440/3700/18
Суддя: С.О. Удовіченко
Дата ухвалення: 2018-10-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про відмову у забезпеченні позову

26 жовтня 2018 рокум. ПолтаваСправа № 440/3700/18

Суддя Полтавського окружного адміністративного суду Удовіченко С.О., розглянувши клопотання ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Полтавській області про визнання протиправним та скасування наказу, -

В С Т А Н О В И В:

25 жовтня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління ДФС у Полтавській області про визнання протиправним та скасування наказу Головного управління ДФС у Полтавській області №2530 від 02 жовтня 2018 року "Про проведення документальної позапланової перевірки фізичної особи-платника податків ОСОБА_1 (податковий номер НОМЕР_1)".

25 жовтня 2018 року до суду надійшла заява ОСОБА_1 про забезпечення позову, шляхом зупинення дії наказу ГУ ДФС у Полтавській області №22530 від 02 жовтня 2018 року до моменту набрання законної сили рішенням суду по справі.

В обгрунтування заяви ОСОБА_1 зазначив, що згідно наказу ГУ ДФС у Полтавській області №2530 від 02 жовтня 2018 року та повідомлення від 03 жовтня 2018 року №723, проведення документальної перевірки буде здійснено з 06 листопада 2018 року за адресою: м.Полтава, вул. Європейська 155, каб. 411, тобто перевірка є невиїзною, а відтак позивач, як платник податків позбавлений можливості реалізувати своє право на не допуск контролюючого органу до перевірки.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 26 жовтня 2018 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі.

У відповідності до частини першої статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Згідно статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

При цьому, приписи частини четвертої статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України визначають, що подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб'єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для однозначного висновку, що заходи забезпечення позову можуть вживатися виключно у випадках, коли невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

За правилами частин першої та другої статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов'язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

При цьому, суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Отже, процесуальний закон наділяє суд повноваженнями на вжиття заходів забезпечення позову шляхом, зокрема, зупинення дії індивідуального акта. Однак, передумовою для вжиття таких заходів з урахуванням положень частини другої статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України є існування та встановлення судом обставин, визначених частиною другою статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно Рекомендації № R (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятій Комітетом ОСОБА_2 Європи 13 вересня 1989 року, рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов'язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта. Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов'язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акту; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв'язку з оскарженням адміністративного акту.

У рішенні від 09 січня 2007 року у справі "Інтерсплав" проти України" Суд наголосив, що втручання має бути пропорційним та не становити надмірного тягаря, іншими словами воно має забезпечувати "справедливий баланс" між інтересами особи і суспільства.

Тобто, при вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову перш за все необхідно перевірити наявність очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 "Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" та постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 06 березня 2008 року №2 "Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства під час розгляду адміністративних справ", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Позивач в заяві просить вжити заходи забезпечення адміністративного позову шляхом зупинення дії оскаржуваного наказу ГУ ДФС у Полтавській області №2530 від 02 жовтня 2018 року "Про проведення документальної позапланової перевірки фізичної особи-платника податків ОСОБА_1 (податковий номер НОМЕР_1).

Суд звертає увагу ОСОБА_1 на ту обставину, що предметом розгляду в даній адміністративній справі є саме правомірність винесеного ГУ ДФС у Полтавській області наказу №2530 від 02 жовтня 2018 року "Про проведення документальної позапланової перевірки фізичної особи-платника податків ОСОБА_1 (податковий номер НОМЕР_1).

При цьому, позивачем не наведено жодних доказів на підтвердження того, що існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення судового рішення в адміністративній справі, або захист прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення потрібно буде докласти значних зусиль та витрат, а також не вбачається очевидних ознак протиправності рішення та дій відповідача.

У матеріалах справи докази, що підтверджують необхідність застосування заходів забезпечення позову, також відсутні.

Позивач обгрунтовує свою заяву фактичною неможливістю завадити службовим особам контролюючого органу провести перевірку, шляхом недопуску до проведення перевірки.

Посилання ж позивача на правову позицію Верховного Суду України, висловлену у постанові від 24 грудня 2010 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Foods and Goods L.T.D. до Державної податкової інспекції у Калінівському районі м.Донецька, третя особа - Державна податкова адміністрація в Донецькій області про скасування рішення про застосування штрафних санкцій, суд вважає такими, що не можуть застосовуватися до даних правовідносин, оскільки питання правомірності призначення податкової перевірки ОСОБА_1 буде надано в ході розгляду справи №440/3700/18, при цьому оскаржуваний наказ про призначення перевірки на дату розгляду заяви про забезпечення позову не реалізований.

При вирішенні заяви про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, суд виходить з того, що видання керівником контролюючого органу наказу №2530 від 02 жовтня 2018 року "Про проведення документальної позапланової перевірки фізичної особи-платника податків ОСОБА_1 (податковий номер НОМЕР_1) не створює небезпеки інтересам ОСОБА_1, оскільки сам по собі факт проведення перевірки не може безпосередньо заподіяти майнову чи іншу шкоду, не призводить до настання невідворотних негативних наслідків. Проведення перевірки є лише процедурою встановлення обставин, які необхідні для контролю за правильністю нарахування і сплати податків та інших обов'язкових платежів. У свою чергу, нарахування і стягнення податкових зобов'язань регулюються нормами Податкового кодексу України, якими передбачено окрему процедуру узгодження податкових зобов'язань.

Крім того, зупинення дії наказу №2530 від 02 жовтня 2018 року "Про проведення документальної позапланової перевірки фізичної особи-платника податків ОСОБА_1 (податковий номер НОМЕР_1) до набрання законної сили судовим рішення унеможливить його виконання взагалі з огляду на встановлені у такому наказі строки проведення перевірки та вважатиметься задоволенням позовних вимог до початку розгляду справи по суті, що не узгоджується з основною метою інституту забезпечення позову.

Констатуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись статтями 150-154 Кодексу адміністративного судочинства України, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Полтавській області про визнання протиправним та скасування наказу №2530 від 02 жовтня 2018 року - відмовити.

Примірник ухвали суду надіслати учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили негайно після її підписання.

Ухвала суду може бути оскаржена.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII.

Суддя С.О. Удовіченко