Справа № 161/5732/18161/5732/18
Суддя: Коваль Роман Йосипович
Дата ухвалення: 2018-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2018 рокуЛьвів№ 857/224/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Коваля Р.Й.,

суддів Гудима Л.Я.,

Ільчишин Н.В.,

з участю секретаря судового засідання Гром І.І.,

представника відповідача Стасюка О.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу військового комісара Луцького об`єднаного міського військового комісаріату підполковника ОСОБА_1 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27 червня 2018 року (прийняте у м. Луцьку суддею Пушкарчук В.П.) в адміністративній справі № 161/5732/18, провадження № 2-а/161/303/18 за позовом ОСОБА_2 до військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковника ОСОБА_1 про визнання протиправною і скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В :

У квітні 2018 року ОСОБА_2 звернулася до Луцького міськрайонного суду Волинської області із вказаним позовом та просила визнати протиправною і скасувати постанову військового комісара Луцького об`єднаного міського військового комісаріату підполковника ОСОБА_1 (далі Військовий комісар Луцького ОМВК) у справі про адміністративне правопорушення № 200 від 04.04.2018, якою її притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого частиною першою статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) з накладенням на неї штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (далі ОСББ) не входить до кола суб`єктів, на яких поширюється дія пункту 9 статті 38 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», тому воно не зобов?язане виконувати приписи військового комісара щодо оповіщення призовників і військовозобов`язаних, при тому, що жоден нормативно-правовий акт голову асоціації ОСББ до цього не зобов`язує.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27 червня 2018 року позов задоволено.

Не погодившись із зазначеним рішенням, його оскаржив Військовий комісар ІНФОРМАЦІЯ_2 , який вважає, що рішення суду першої інстанції прийняте за неповного з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; та з неправильним застосуванням норм матеріального права і порушенням норм процесуального права. Тому просив скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що ОСББ є організацією, що здійснює експлуатацію будинків, тому входить до числа суб`єктів, визначених пунктом 9 статті 38 Закону України «Про військовий обов?язок і військову службу». У зв`язку з недотриманням керівником ОСББ ОСОБА_2 вимог Закону останню правомірно притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення порушення, передбаченого частиною першою статті 210-1 КУпАП.

У судовому засіданні представник апелянта підтримав вимоги апеляційної скарги із аналогічних підстав; просить апеляційну скаргу задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судом, розпорядженнями Військового комісара Луцького ОМВК від 20.02.2018 за №№ 21/7, 21/25, 21/8 та 21/154 зобов`язано ОСОБА_2 , як голову Асоціації ОСББ «Лучани», здійснити оповіщення призовників та військовозобов?язаних про їх виклик до Луцького ОМВК (а.с. 7, 11, 12, 13).

Листом за № 18 від 02.04.2018 ОСОБА_2 надала Військовому комісару Луцького ОМВК відповідь про те, що розпорядження вона не виконала, покликаючись на незаконне нав?язування головам ОСББ не властивих їм функцій (а.с. 9).

У зв`язку з невиконанням його розпоряджень, 04.04.2018 Військовий комісар Луцького ОМВК склав протокол № 200 про адміністративне правопорушення за частиною першою статті 210-1 КУпАП стосовно ОСОБА_2 , у якому зазначив, що остання порушила законодавство про оборону, а саме: не виконала розпорядження військового комісара від 20.02.2018 за №№ 21/7, 21/25, 21/87 та 21/154 (а.с. 6).

На підставі цього протоколу Військовий комісар Луцького ОМВК виніс постанову за № 200, якою притягнув ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 210-1 КУпАП та наклав штраф у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Не погоджуючись із вказаною постановою ОСОБА_2 оскаржила її до суду.

Приймаючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції мотивував його тим, що оскаржувана постанова відносно ОСОБА_2 винесена з порушенням норм чинного законодавства України, оскільки відсутні правові підстави для притягнення її до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 210-1 КУпАП.

Такі висновки суду першої інстанції, на переконання колегії суддів апеляційного суду, відповідають нормам матеріального права, фактичним обставинам справи і є правильними з огляду на таке.

Відповідно до частини першої статті 210-1 КпАП порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію тягнуть за собою накладення штрафу на громадян від десяти до тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб від тридцяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, статтею 210-1 КУпАП передбачено відповідальність громадян та посадових осіб за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Об`єктом такого правопорушення є порядок управління, встановлений у сфері забезпечення мобілізаційної підготовки та мобілізації. Правовою базою в цій сфері є Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого частиною першою зазначеної норми закону передбачає невиконання приписів статей 21 та 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію».

Відповідно до постанови у справі про адміністративне правопорушення від 04 квітня 2018 року підставою для притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 є невиконання нею розпоряджень військового комісара про оповіщення зазначених у розпорядженні призовників і військовозобов`язаних за місцем їх проживання, не повідомлення військомату у письмовій формі про результати оповіщення та звернення щодо призовників і військовозобов`язаних, які ухиляються від виконання військового обов`язку, подавати до органів Національної поліції для їх розшуку, затримання і доставки, а копії до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Частиною першою статті 211-4 КУпАП передбачена відповідальність за незабезпечення керівниками або іншими відповідальними за військово-облікову роботу посадовими особами підприємств, установ, організацій, колективних сільськогосподарських підприємств і навчальних закладів на вимогу військових комісаріатів сповіщення військовозобов`язаних і призовників про їх виклик у військові комісаріати або перешкода зазначених посадових осіб своєчасній явці громадян на збірні пункти чи призовні дільниці.

Відповідно до пункту 9 статті 38 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» житлово-експлуатаційні організації, інші організації або підприємства та установи, що здійснюють експлуатацію будинків, а також власники будинків повинні своєчасно подавати необхідні відомості про призовників і військовозобов`язаних відповідним районним (міським) військовим комісаріатам, виконавчим комітетам сільських, селищних міських рад, на які покладено ведення обліку призовників і військовозобов`язаних, стежити за виконанням призовниками і військовозобов`язаними правил військового обліку, а також сповіщати їх про виклик до військових комісаріатів.

Об`єктивною стороною цього правопорушення є незабезпечення сповіщення військовозобов`язаних і призовників про виклик у військовий комісаріат.

Таким чином, саме частиною першою статті 211-4 КУпАП передбачена відповідальність за неналежне оповіщення призовників і військовозобов`язаних про виклик до військомату і як наслідок не повідомлення військомат про результати такого оповіщення, тоді як ОСОБА_2 було притягнуто до відповідальності за таке правопорушення на підставі частини першої статті 210-1 КУпАП.

Викладене свідчить про те, що в діях ОСОБА_2 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 210-1 КУпАП.

Вказане відповідає правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду від 25.06.2018 у справі № 708/472/17.

За таких обставин колегія суддів приходить до переконання, що місцевий суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, та погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність задоволення позовних вимог.

Статтею 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного, рішення суду першої інстанції є законним, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують, тому підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст.ст. 229, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу військового комісара Луцького об?єднаного міського військового комісаріату підполковника ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27 червня 2018 року в адміністративній справі № 161/5732/18, провадження № 2-а/161/303/18 без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. Й. Коваль
судді Л. Я. Гудим
Н. В. Ільчишин
Постанова у повному обсязі складена 24 жовтня 2018 року.