Справа № 805/4024/17-а
Суддя: Гонтар А. Л.
Дата ухвалення: 2018-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Єдиний унікальний номер № 805/4024/17-а
Номер провадження 2-а/229/44/2018
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2018 року Дружківський міський суд Донецької області
у складі:
головуючого-судді- Гонтар А.Л.
при секретарі Костенко В.М.
за участю представника позивача Моцика С.М.
представника відповідача Панкова М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про Визнання незаконним та скасування рішення про накладення адміністративного штрафу,

в с т а н о в и в :

позивач ОСОБА_1 16 листопаду 2017 року звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до ІНФОРМАЦІЯ_1 про Визнання незаконним та скасування рішення про накладення адміністративного штрафу.

Свої позовні вимоги позивач мотивував тим, що 03 листопада 2017 року постановою Краматорського міського військового комісаріату від 31 жовтня 2017 року № 186 на нього було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 грн.

Вважає, що вищезазначена постанова є незаконною та необгрунтованою, підлягає скасуванню з таких підстав.
Краматорський міський військовий комісаріат однобічно та неповно дослідив докази у справі та надав їм неправильну оцінку, через що прийшов до хибного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного пра- вопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 210-1 КУпАП.
ІНФОРМАЦІЯ_3 при розгляді справи щодо ОСОБА_1 не виконані вимоги закону в повному обсязі, а саме: матеріали справи не містять доказів, які б свідчили про те, що гр. ОСОБА_2 (який склав протокол № 186 від 31.10.2017 є «провідним спеціалістом (правознавство) командування Краматорського військового комісаріату працівник ЗСУ»; матеріали справи не містять доказів, що гр. ОСОБА_2 відноситься до посадових осіб, уповноважених складати протоколи про правопорушення.
Протокол не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП: у протоколі не зазначено місце його складання; не зазначена справжня посада особи, яка склала протокол: такої посади, як «провідний спеціаліст (правознавство) командування Краматорського міського військового комісаріату працівник ЗСУ» - не існує; не зазначено час вчинення правопорушення.
У протоколі, складеному на ОСОБА_1 вказано, що «станом на 31.10.2017 року, працюючи директором підприємства». Але ні 31.10.2017, ні раніше ОСОБА_1 не працював і не працює директором підприємства, як безпідставно зазначено у протоколі, оскільки Краматорська автошкола ТСО України не є підприємством.
У протоколі не зазначені прізвища, адреси свідків, які були при його складанні.
В порушення н. 2 ст. 278 КУпАП військовий комісар Краматорського міського військового комісаріату не вирішив: чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.
В порушення ст. 280 КУпАП військовий комісар Краматорського міського військового комісаріату при розгляді справи про адміністративне правопорушення не з`ясував: чи винна дана особа в його вчиненні;чи підлягає вона адміністративній відповідальності;інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, зокрема:чи доведений до Краматорської автошколи ТСО України план перевірок з питання ведення військового обліку та бронювання військовозобов`язаних на 2017 рік.
Не враховано, що на виконання п. 11 «Порядку організації та ведення військового обліку призовників та військовозобов`язаних», затвердженого постановою КМУ від 07.12.2016 № 921 - обов`язки щодо ведення військового обліку покладені на заступника директора Краматорської АШ ТСОУ ОСОБА_3 , а не на директора ОСОБА_1 .
Як вбачається з постанови № 186 від 03.1 1.2017 з посиланням на план перевірок - предметом перевірки 31.10.2017 є виключно «питання ведення військового обліку та бронювання військовозобов`язаних на 2017рік». Тому посилання у постанові № 186 від 03.11.2017 на ст. 6 «Військово- транспортний обов`язок» Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» є безпідставними, оскільки ст. 6 Закону не стосується предмета перевірки. Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України військово-транспортний обов`язок установлюється з метою задоволення потреб Збройних Сил України, інших військових формувань на особливий період транспортними засобами і технікою.
Є безпідставним посилання на пункти 14, 15 «Положення про військово-транспортний обов`язок», затвердженого постановою КМУ від 17.06.2015 № 405.
Не є законним посилання у постанові № 186 від 03.11.2017 на ст. 33 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»: ОСОБА_1 не є посадовою особою Міністерства оборони України, функціонування системи військового обліку забезпечується органами Міністерства оборони України.
У постанові № 186 від 03.11.2017 вказано, що станом на 31.10.2017 року директор підприємства всупереч Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» «не надав протягом 2017 року до Краматорського міського військового комісаріату інформацію про наявність на підприємстві транспортних засобів і техніки, їх технічний стан, а також про громадян, які працюють на підприємстві на таких транспортних засобах і техніці, план роботи щодо ведення військового обліку та інструкцію відповідального за військовий облік не склав, розпорядчі документи щодо ведення військового обліку за 2016 рік відсутні, вимоги пунктів 37, 44 Порядку не виконуються, картотека призовників і військовозобов`язаних на підприємстві відсутня».
Слід зазначити, що ОСОБА_1 - не є директором підприємства, як помилково вказано у постанові. Інформація про громадян, які працюють на підприємстві на транспортних засобах і техніці не надана з наступних причин: Краматорська АШ ТСОУ - не є підприємством. Зазначена у постанові № 186 від 03.11.2017 інформація про наявність на підприємстві транспортних засобів і техніки, їх технічний стан, а також про громадян, які працюють на підприємстві на таких транспортних засобах і техніці, яка не надана підприємством, - не є предметом перевірки 31.10.2017 Краматорської АШ ТСО України. План роботи щодо ведення військового обліку та Інструкцію відповідального за військовий облік директор Краматорської АШ ТСОУ ОСОБА_1 не склав, а затвердив. Вказаний План роботи та Інструкція складені заступником директора ОСОБА_3 відповідно до покладених на нього обов`язків. Розпорядчі документи щодо ведення військового обліку за 2016 рік - не є предметом перевірки 31.10.2017. З цієї причини розпорядні документи за 2016 рік не надавались Краматорською АШ ТСОУ для перевірки. У постанові № 186 від 03.11.2017 не зазначено, що саме, на думку військового комісара Краматорського міського військовог комісаріату, не виконується згідно пунктів 37, 44 Порядку. Краматорській АШ ТСОУ невідомо, на якому саме підприємств на думку військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 , відсутня картотека. Що стосується навчальної установи (Краматорської автошколи ТСОУ), в якій ОСОБА_4 перебуває на посаді директора, то у вказаній установі картотека призовників і військовозобов`язаних в наявності.
Просить визнати незаконною та скасувати постанову Краматорського міського військового комісаріату від 03.11.2017 року № 186, справу закрити через відсутність складу адміністративного правопорушення. Стягнути з бюджетних асигнувань Краматорського міського військового комісаріату на користь ОСОБА_1 судові витрати (а.с.4-9).
20 листопада 2017 року ухвалою Донецького окружного адміністративного суду позовну заяву було залишено без руху (а.с.1)
07 грудня 2017 року позивачем була подана уточнена адміністративна справа, відповідно до якої він просив визнати незаконним рішення військового комісаріата ОСОБА_5 про проведення перевірки Краматорської автошколи Товариства сприяння обороні України від 31 жовтня 2017 року.
Встановити відсутність компетенції (повноважень) у військового комісара ОСОБА_5 розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення від імені ІНФОРМАЦІЯ_1 (через неіснування такої юридичної особи, як "Краматорський міський військовий комісаріат").
Скасувати рішення про накладення адмінстративного штрафу у розмірі 510 гривень на ОСОБА_1 постановою військового комісара ОСОБА_5 від 03 листопада 2017 року № 186, який діяв від імені неіснуючої юридичної особи, справу закрити через відсутність складу адміністративного правопорушення.
Стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати (а.с.13-20).
21 грудня 2017 року ухвалою Донецького окружного адміністративного суду позовна заява була повернута позивачу, оскільки була підписана не уповноваженою особою (а.с.21-22)
10 січня 2018 року представником позивача була подана апеляційна скарга на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 21 грудня 2017 року (а.с.25-28).
17 січня 2018 року апеляційне провадження в адміністративної справі було відкрито та справу призначено на 23 січня 2018 року (а.с.35,38).
Постановою Апеляційного адміністративного суду від 23 січня 2018 року ухвала Донецького окружного адміністративного суду була скасована та справа направлена для продовженя розгляду справи (а.с.42-43)
30 січня 2018 року ухвалою Донецького окружного адміністративного суду провадження по справі було відкрито та призначено підготовче засідання на 22 люте 2018 року (а.с.92).
22 лютого 2018 року ухвалою Донецького окружного адміністративного суду справу було передано на розгляд за підсудністю до Дружківського міського суду (а.с.143-144).
27 квітня 2018 року цивільна справа надійшла до Дружківського міського суду (а.с.150).
27 апреля 2018 року відповідно до протоколу розподілу справу було розподілено судді Рогозіної С.О. (а.с.153).
07 травня 2018 року суддя Дружківського міського суду Донецької області Рогозіна С.О. задовольнила заяву по самовідвід (а.с.155).
18 травня 2018 року відповідно до повторного розподілу справа надійшла судді Гонтар А.Л. (а.с.163).
Справу було призначено у підготовче засідання на 07 червня 2018 року.
07 червня 2018 року у підготовчому засіданні представнику позивача було надано представником відповідача відзив на позовну заяву.
25 червня 2018 року від представника позивача до суду надійшла відповідь на відзив (а.с.173-180).
23 липня 2018 року до суду надійшли від представника відповідача заперечення на відповідь на відзив (а.с.194-206).
Ухвалою Дружківського міського суду від 23 липня 2018 року підготовче засідання було закрито та справу призначено до судового розгляду, Донецький військовий комісаріат Міністерства оборони України було залучено в якості другого відповідача (а.с.211-212).
Позивач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи його було повідомлено належним чином, судовими повістками, заяву про відкладення розгляду справи не надав, поважність причин неявки до суду не повідомив .
Представник позивача Моцик С.М. з`явився у судове засідання, підтримав позовні вимоги, викладені у позовній заяві, просив їх задовольнити у повному обсязі.
Представник відповідача Краматорського міського військового комісаріату Панков М.М. у судове засідання з`явився, позовні вимоги не визнав, надав відзив на позов, просив у задоволенні позовних вимог відмовити (а.с. 93-104).

Представник другого відповідача Донецького обласного військового комісаріата у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, справу про відкладення розгляду справи не надали, поважність причин суду не повідомили, надали відзив на позовну заяву (а.с.227-228).

Суд, заслухавши представника позивача ОСОБА_6 , представника відповідача Панкова М.М., дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково за таких підстав.

Відповідно до ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав свобод людини є головним обов`язком держави.
Відповідно до ст. 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 22 Конституції України, конституційні права і свободи ґрунтуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.
Судом встановлено, що 31 жовтня 2017 року провідним спеціалістом командування Краматорського міського військового комісаріату працівником ЗСУ ОСОБА_2 було складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 210-1 КУпАП відносно ОСОБА_1 (а.с.69-71).
На підставі вищезазначеного протоколу 03 листопада 2017 року військовим комісаром Краматорського міського військового комісаріату підполковником ОСОБА_5 була винесена постанова за справою по адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 210-1 КУпАП про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 у вигляді штрафу у сумі 510 грн. (а.с.72-73).
Згідно ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб"єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно обставин справи між сторонами виник спір щодо правомірності накладення адміністративного стягнення ІНФОРМАЦІЯ_3 на ОСОБА_1 .
Частиною 1 статті 210-1 КУпАП передбачено, що порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію - тягне за собою накладення штрафу на громадян від десяти до тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від тридцяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Згідно постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, під час перевірки в Краматорської автошколі ТСО України було виявлено, що директор автошколи порушив вимоги ст.6, 21 ЗУ "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" (а.с.72).
Відповідно до ст. 6 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" від 1993 року ( з усіма змінами та доповненями) військово-транспортний обов`язок установлюється з метою задоволення потреб Збройних Сил України, інших військових формувань на особливий період транспортними засобами і технікою і поширюється на центральні та місцеві органи виконавчої влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи і організації, у тому числі на залізниці, порти, пристані, аеропорти, нафтобази, автозаправні станції дорожнього господарства та інші підприємства, установи і організації, які забезпечують експлуатацію транспортних засобів, а також на громадян - власників транспортних засобів.
Статтею 21 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" від 1993 року ( з усіма змінами та доповненями), передбачено, що підприємства, установи і організації зобов`язані: планувати і здійснювати заходи щодо розробки мобілізаційних планів та підготовки до виконання покладених на них мобілізаційних завдань (замовлень) і забезпечувати поставку продукції згідно з укладеними договорами (контрактами) та надавати звіти з цих питань відповідним органам виконавчої влади, іншим державним органам та органам місцевого самоврядування, які є замовниками мобілізаційних завдань (замовлень);
у разі їх ліквідації (реорганізації) своєчасно сповіщати про це відповідні органи державної влади, інші державні органи та органи місцевого самоврядування, з якими укладено договори (контракти) на виконання мобілізаційних завдань (замовлень); здійснювати під час мобілізації заходи щодо переведення виробництва (діяльності) на функціонування в умовах особливого періоду; утримувати в належному стані техніку, будівлі, споруди та об`єкти інфраструктури, що належать для передачі в разі мобілізації Збройним Силам України, іншим військовим формуванням, Оперативно-рятувальній службі цивільного захисту або призначені для спільного з ними використання у воєнний час;
сприяти військовим комісаріатам у їх роботі в мирний час та під час мобілізації;
забезпечувати своєчасне прибуття працівників, які залучаються до виконання обов`язку щодо мобілізації у порядку, визначеному частинами третьою - п`ятою статті 22 цього Закону, на збірні пункти та до військових частин;
забезпечувати в разі мобілізації доставку техніки на збірні пункти та у військові частини згідно з мобілізаційними завданнями (замовленнями);
здійснювати заходи щодо підготовки до розгортання спеціальних формувань, призначених для передачі в разі мобілізації до Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту, розгортання та передачі їх в особливий період згідно з мобілізаційними планами;
надавати під час мобілізації будівлі, споруди, транспортні та інші матеріально-технічні засоби Збройним Силам України, іншим військовим формуванням, Оперативно-рятувальній службі цивільного захисту згідно з мобілізаційними планами з наступним відшкодуванням їх вартості в порядку, встановленому законом;
створювати та утримувати мобілізаційні потужності, створювати і зберігати мобілізаційний резерв матеріально-технічних і сировинних ресурсів згідно з мобілізаційними завданнями (замовленнями);
забезпечувати формування і ведення страхового фонду документації на продукцію мобілізаційного та оборонного призначення;
вести облік військовозобов`язаних, резервістів і призовників із числа працюючих, здійснювати заходи щодо бронювання військовозобов`язаних на період мобілізації та на воєнний час і надавати звітність із цих питань відповідним органам державної влади, іншим державним органам та органам місцевого самоврядування в установленому порядку;
надавати відповідним органам державної влади, іншим державним органам та органам місцевого самоврядування інформацію, необхідну для планування і здійснення мобілізаційних заходів;
утворювати мобілізаційні підрозділи та призначати працівників з питань мобілізаційної роботи;
сприяти своїм працівникам, які є резервістами, у виконанні ними обов`язків служби у військовому резерві та своєчасному їх направленню до органів військового управління, військових частин;
у разі реєстрації (перереєстрації), переобладнання чи зняття з обліку транспортних засобів, які можуть бути призначені для доукомплектування Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період, подавати до відповідних органів та підрозділів, що згідно із Законом України "Про дорожній рух" здійснюють державну реєстрацію та облік транспортних засобів, документи з відміткою районного (міського) військового комісаріату про постановку їх на військовий облік (зняття з військового обліку).
У судовому засіданні представник відповідача, пояснив, що позивачем було порушено наступні вимоги вищезазначеногго закону, а саме, не надання військомату відомостей про наявність транспортних засобів на підприємстві. Але дані відомості у підприємства не витребувались, позивач повинен був сам знати про їх надання.
Також, на думку відповідача, позивачем було порушено вимогу Закону "Про військовий обов`язок та військову службу", а саме стаття 33.
Згідно ст. 33 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу" , передбачено, що військовий облік поділяється на облік призовників і облік військовозобов`язаних.
Загальне керівництво роботою, пов`язаною з організацією та веденням військового обліку призовників і військовозобов`язаних, контроль за станом цієї роботи в органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах та організаціях незалежно від підпорядкування і форм власності здійснює Генеральний штаб Збройних Сил України. Функціонування системи військового обліку забезпечується органами Міністерства оборони України, Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Національної поліції, центральними органами виконавчої влади, які відповідно до закону здійснюють керівництво військовими формуваннями, правоохоронними органами спеціального призначення, місцевими державними адміністраціями та органами місцевого самоврядування.
Також, на погляд відповідача, позивачем були порушені п.14,15 Положення "Про військово-трансопртний обов`язок", затверджений постановою Кабінету Міністрів від 17 червня 2015 року № 405, згідно яких керівник підприємства, установи та організації зобов`язаний:
здійснювати разом із представниками військових комісаріатів та військових формувань відбір транспортних засобів і техніки за типами і марками, технічним станом відповідно до наданих зведених або часткових нарядів;
забезпечувати дотримання вимог до технічного стану та укомплектованості транспортних засобів і техніки, призначених для задоволення потреб військових формувань на особливий період;
утримувати транспортні засоби і техніку, призначені для задоволення потреб військових формувань на особливий період, у стані постійної готовності до передачі військовим формуванням;
забезпечувати своєчасну доставку транспортних засобів і техніки, призначених для задоволення потреб військових формувань на особливий період, до визначених пунктів передачі відповідно до часткових нарядів.
Керівники підприємств, установ та організацій подають військовим комісаріатам щороку до 20 червня та 20 грудня інформацію про наявність транспортних засобів і техніки, їх технічний стан, а також про громадян, які працюють на підприємствах, в установах та організаціях на таких транспортних засобах і техніці, за формою згідно з додатком 1.
Інформація про наявність водних транспортних засобів та їх технічний стан подається за формою та у порядку, що встановлені Міноборони разом з Мінінфраструктури.
Як вибачається із матеріалов справи, під час перевірки були виявлені наступні порушення:військовий облік на підприємстві не організовано, а саме, наказ про призначення складений не згідно до Постанови КМУ № 921, доплата не встановлена;інструкція відповідального за веденням в/о відсутня;план роботи з ведення в/о відсутній;документи щодо ведення в/о відсутні;звітна документація не ведеться та не надається;картотека та список військовозобов`язаних відсутні;роз`яснювальна робота з військовозобов`язаними не проводилась (а.с.68).
Таким чином, під час розгляду справи не встановлено, що позивачем було порушено ст. 6,21 Закону України "Про мобілізаційну підготовку" та п.14,15 Положення "Про військово-трансопртний обов`язок".
Відповідачем не було надано відповідних доказів, в загалі такі порушеня під час перевірки не були виявлені та зафіксовані у відповідних документах (а.с.65-67).
Згідно п. 37 Порядку організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних, передбачео, що з метою ведення персонального обліку призовників і військовозобов`язаних на державні органи, підприємства, установи та організації покладається виконання таких заходів: перевірка у громадян під час прийняття на роботу (навчання) наявності військово-облікових документів (у військовозобов`язаних - військових квитків або тимчасових посвідчень, а у призовників - посвідчень про приписку до призовних дільниць). Приймання на роботу (навчання) призовників і військовозобов`язаних здійснюється тільки після взяття їх на військовий облік у районних (міських) військових комісаріатах, а також у разі перебування на військовому обліку в СБУ та Службі зовнішньої розвідки;
надсилання у семиденний строк до відповідних районних (міських) військових комісаріатів повідомлень про зміну облікових даних призовників і військовозобов`язаних, прийнятих на роботу (навчання) чи звільнених з роботи (відрахованих з навчального закладу);
оповіщення на вимогу районних (міських) військових комісаріатів призовників і військовозобов`язаних про їх виклик до районних (міських) військових комісаріатів і забезпечення їх своєчасного прибуття;
забезпечення повноти та достовірності облікових даних призовників і військовозобов`язаних згідно з вимогами, встановленими цим Порядком та іншими документами первинного обліку відповідно до законодавства;
взаємодія з районними (міськими) військовими комісаріатами щодо строків та способів звіряння даних особових карток, списків призовників і військовозобов`язаних, їх облікових даних, внесення відповідних змін до них, а також щодо оповіщення призовників і військовозобов`язаних;
організація періодичного звіряння особових карток призовників і військовозобов`язаних із записами у військових квитках та посвідченнях про приписку до призовних дільниць. Не рідше одного разу на рік проведення звіряння особових карток працівників з обліковими документами районних (міських) військових комісаріатів, в яких вони перебувають на військовому обліку;
у п`ятиденний строк з дня подання відповідних документів внесення до особових карток призовників і військовозобов`язаних змін щодо їх сімейного стану, місця проживання (перебування), освіти, місця роботи і посади та надсилання щомісяця до 5 числа до районних (міських) військових комісаріатів повідомлення про зміну облікових даних;
складення і подання щороку до 1 грудня до районних (міських) військових комісаріатів списків громадян, які підлягають приписці до призовних дільниць;
приймання під розписку від призовників і військовозобов`язаних їх військово-облікових документів для подання до районних (міських) військових комісаріатів для звіряння з картками первинного обліку та оформлення бронювання військовозобов`язаних на період мобілізації та на воєнний час;
своєчасне оформлення документів для бронювання військовозобов`язаних за центральними і місцевими органами виконавчої влади, іншими державними органами, підприємствами, установами та організаціями на період мобілізації та на воєнний час; постійний контроль за виконанням посадовими особами державних органів, підприємств, установ та організацій, призовниками і військовозобов`язаними встановлених правил військового обліку та проведенням відповідної роз`яснювальної роботи;

постійне інформування районних (міських) військових комісаріатів про громадян та посадових осіб, які порушують правила військового обліку, для притягнення їх до відповідальності згідно із законом;
ведення та зберігання журналу обліку результатів перевірок стану військового обліку призовників і військовозобов`язаних та звіряння їх облікових даних з даними районних (міських) військових комісаріатів.
Пунктом 44 даного Порядку передбачено, що особові картки призовників і військовозобов`язаних зберігаються в алфавітному порядку в окремій картотеці за такими групами:
перша група - особові картки військовозобов`язаних офіцерського складу;
друга - особові картки військовозобов`язаних рядового, сержантського та старшинського складу;
третя - особові картки військовозобов`язаних - жінок;
четверта група - особові картки призовників.
Особові картки військовозобов`язаних, які заброньовані на період мобілізації та на воєнний час, виділяються окремо в кожній групі.
Особові картки осіб, виключених з військового обліку за віком чи станом здоров`я, зберігаються у загальній картотеці.
Організація зберігання особових карток призовників і військовозобов`язаних у державних органах, на підприємствах, в установах та організаціях здійснюється відповідно до вимог законодавства.
На підтвердження своїх позовних вимог позивачем надано план роботи відділу кадрів з військового ообліку та бронювання військовозобов`язаних і призовників на 2017 рік, який затверджено директором Краматорської автошколи ТСО України 01 лютого 2017 року (а.с.75), інструкція відповідального за ведення військового обліку Краматорської автошколи ТСО України , яка затверджена директором Краматорської автошколи ТСО України 03 січня 2017 року (а.с.76), особови картки працівників , військові квитки працівників підпиємства (а.с.77-84), нказ про призначення відповідального за ведення військового обліку військовозобов`язаних і призовників та бронювання військовозобов`язаних за підприємством на період мобілізації та воєнного часуу № 14 від 03 січня 2017 року (а.с.86,119).
Таким чином, судом встановлено, що позивачем були виконанні усі вимоги законодавства і в ййого діях не вибаачається складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 210-1 КУпАП, тому постанова підлягає скасуванню, а справа повинна бути закрита.
Оскільки позовні вимоги частково задоволені, то відповідно до ст. 139 КАС України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Оскільки Краматорський міський військовий комісаріат не є юридичною особою, то судові витрати треба стягнути з Донецького обласного військового комісаріату.
Судові витрати позивача підтверджені у сумі 3940 грн., а саме, квитанцією про оплату судового збору 01 грудня 2017 року у сумі 1280 грн.,квитанцією про оплату судового збору 29 листопада 2017 року у сумі 640 грн. (а.с.3),квитанцією про оплату судового збору 05 січня 2018 року у сумі 1280 грн. (а.с.24).
Шодо позовних вимог ОСОБА_1 про визнання незаконним рішення військового комісаріата ОСОБА_5 про проведення перевірки Краматорської автошколи Товариства сприяння обороні України від 31 жовтня 2017 року та встановлення відсутності компетенції (повноважень) у військового комісара ОСОБА_5 розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення від імені ІНФОРМАЦІЯ_1 (через неіснування такої юридичної особи, як "Краматорський міський військовий комісаріат"), то суд вважає, що в даній частині треба відмовити, оскільки в даному випадку дії відповідача відповідали вимогам законодавства.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 241, 242, 243, 244, 245, 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в :

позовні вимоги ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про Визнання незаконним та скасування рішення про накладення адміністративного штрафу задовольнити частково.

Скасувати постанову військового комісара ОСОБА_5 від 03 листопада 2017 року № 186 про накладення адміністративного штрафу у розмірі 510 гривень на ОСОБА_1 , справу закрити за відсутність складу адміністративного правопорушення.

Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_2 ( за рахунок бюджетних коштів) на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 3940 (три тисячі девятсот сорок) грн.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення набирає законної сили: через 30 днів з дня його проголошення, якщо впродовж цього строку не подана апеляційна скарга; або після розгляду апеляційним судом у разі подання апеляційної скарги.

На рішення може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Донецького апеляційного адміністративного суду протягом 30 днів з дня проголошення рішення, а в разі складання рішення у повному обсязі з дня складання у повному обсязі.

Повний текст виготовлено у нарадчій кімнаті 22 жовтня 2018 року.

Суддя: А. Л. Гонтар