Справа № 522/13799/18
Суддя: Бойчук А. Ю.
Дата ухвалення: 2018-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/522/1282/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2018 року Приморський районний суд м. Одеси

у складі: головуючого судді Бойчука А.Ю.,

за участю секретаря Іскрич В.В,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (67820, АДРЕСА_1) до Заступника начальника Головного управління - Начальник Управління з питань шукачів захисту та соціальної інтеграції Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області Максименко Анатолія Васильовича (65014, м.Одеса, вул. Преображенська, 44), ГУ ДМС України в Одеській області (65014, м.Одеса, вул. Преображенська, 44) про скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Заступника начальника Головного управління - Начальник Управління з питань шукачів захисту та соціальної інтеграції Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області Максименко Анатолія Васильовича, по якому просив:

-скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення ПН МОД 003639 від 26 липня 2018 року щодо накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1700,00 гривень, яка була прийнята Заступником начальника Головного управління - Начальником Управління з питань шукачів захисту та соціальної інтеграції Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області Максименком Анатолієм Васильовичем та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Який обґрунтований тим, що ОСОБА_1, є громадянином Афганістану. У квітні 2017 року він звернувся до Головного управління Державної міграційної служби України у м. Києві із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

У зв'язку з тим, що він не мав постійного житла у м. Києві та постійного доходу, у травні місяці 2018 року був змушений переїхати до Одеської області з метою проживання у будинку у своїх знайомих, які згодились розмістити його. Через це позивач звернувся до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області із клопотанням про переведення його справи із управління ДМС у м. Києві до управління у м. Одесі.

Двадцять шостого липня 2018 року позивач прибув у приміщення Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області (м. Одеса, вул. Преображенська, 64) у зв'язку із переведенням справи. Проте службовці ГУ ДМС України в Одеській області при перевірці довідки про звернення за захистом склали Протокол про адміністративне правопорушення ПР МОД 003639 за порушення ч. 1 ст. 203 КУпАП (проживання без реєстрації місця перебування). Того ж дня Відповідач притягнув позивача до адміністративної відповідальності за проживання без реєстрації місця перебування, прийняв постанову про накладення адміністративного стягнення ПН МОД 003639, якою передбачається накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1700,00 грн. за порушення ст. 23 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні». Відповідальність за дане адміністративне правопорушення передбачена ст. 203 КУпАП України.?

Позивач вважає такі дії Відповідача протиправними, а Постанову про накладення адміністративного стягнення такою, що підлягає скасування із закриттям провадження і справі про адміністративне правопорушення.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити.

Представник відповідачів у судовому засіданні позов не визнав, просив суд у його задоволенні відмовити.

Заслухавши пояснення сторін по справі, дослідивши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи й вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Згідно з ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Судом встановлено, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 є громадянином Афганістану, що підтверджується копією довідки про звернення за захистом в Україні.

При зверненні із заявою про визнання біженцем до Головного управління ДМС України у м. Києві, позивач буд документований Довідкою про звернення за захистом в Україні № НОМЕР_1 від 06.04.2017 року, яка у 18 травня 2018 року була замінена на Довідку № НОМЕР_2.

Термін дії довідки неодноразово продовжувався ГУ ДМС України у м. Києві.

Позивач звертаючись до суду з даною позовною заявою посилався на те, що службовці ГУ ДМС України в м. Києві тричі продовжували строк дії вказаної Довідки попри відсутність у ній відміток про реєстрацію місця перебування, жодного разу йому не вказували на необхідність реєстрації місця перебування. Також, зазначив, що ГУ ДМС України в Одеській області не притягало позивача до адміністративної відповідальності, хоча були обізнані про те, що він проживав без реєстраії.

26 липня 2018 року позивач прибув у приміщення Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області у зв'язку з переведенням його справи з управління ДМС у м. Києві до управління ДМС у м. Одесі.

26.07.2018 р. Головним управлінням Державної міграційної служби України в Одеській області складено відносно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення № ПР МОД 003639 відповідно до якого вбачається, що 26.07.2018 р. о 12-30 год. за адресою: вул. Преображенська, буд. 64, було виявлено гр. Афганістану ОСОБА_1, який порушив правила перебування іноземців в Україні - проживав без реєстрації за місцем перебування з 19.06.2018 року.

Відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення № ПН МОД 003639 від 26.07.2018 р., заступником начальника ГУ - начальника УПШЗСУ ГУДМС в Одеській області Максименко А.В. на позивача ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді 1700,00 грн. за порушення ст. 23 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні». Відповідальність за дане адміністративне правопорушення передбачена ст. 203 КУпАП України.?

Вимогами ч. 1 ст. 203 КУпАП передбачена відповідальність за порушення іноземцями та особами без громадянства правил перебування в Україні, тобто проживання без документів на право проживання в Україні, за недійсними документами або документами, термін дії яких закінчився, або працевлаштування без відповідного дозволу на це, якщо необхідність такого дозволу передбачено законодавством України, або недодержання встановленого порядку пересування і зміни місця проживання, або ухилення від виїзду з України після закінчення відповідного терміну перебування, неприбуття без поважних причин до визначеного місця навчання або працевлаштування після в'їзду в Україну у визначений строк, а так само порушення правил транзитного проїзду через територію України, крім порушень, передбачених частиною другою цієї статті.

Як підставу неправомірності винесення вищевказаної постанови позивач вказує на відсутність повноважень посадових осіб Відповідача Головного управління Державної міграційної служби Одеської області щодо складання постанови та протоколу про адміністративне правопорушення, порушення процедури притягнення до адміністративної відповідальності.

Представник Відповідача - Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області у наданому відзиві до позовної заяви зазначає про законність та правомірність прийнятої постанови про накладення адміністративного стягнення від 26.07.2018 року, вказує на наявність повноважень для складання постанови про притягнення до адміністративної відповідальності заступником начальника ГУ ДМС України в Одеській області Максименко А.В., та протоколу про адміністративне правопорушення, складеного уповноваженою посадовою особою ГУ ДМС України в Одеській області.

Згідно зі ст. 3 Конституції України права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту», довідка про звернення за захистом в Україні - документ, що засвідчує законність перебування особи на території України на період, що розпочинається з моменту звернення особи з відповідною заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, і є дійсною для реалізації прав і виконання обов'язків, передбачених цим Законом та іншими законами України, до остаточного визначення статусу такої особи чи залишення нею території України.

Відповідно до ч. 13 ст. 10 Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту», у разі якщо центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту, прийняв рішення про відмову у визнанні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, уповноважена посадова особа цього центрального органу виконавчої влади протягом семи робочих днів з дня його отримання надсилає або видає особі, стосовно якої прийнято зазначене рішення, письмове повідомлення з викладенням причин відмови і роз'ясненням порядку оскарження такого рішення. Довідка про звернення за захистом в Україні продовжується, якщо особа оскаржує таке рішення.

Відповідно до ст. 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності із законом.

Статтею 222-2 КУпАП визначено, що від імені центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівник, заступники керівника центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, інші уповноважені керівником посадові особи цього органу.

Судом встановлено, що постанова про накладення адміністративного стягнення серії ПН МОД 003639 від 26.07.2018 року, складена заступником начальника Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області Максименко А.В, тобто уповноваженою особою, яка мала право розглядати справу про адміністративне правопорушення та застосувати адміністративне стягнення за вищевказане правопорушення, як визначено ст. 222-2 КУпАП та пунктом 3.1 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення Державною міграційною службою України, затвердженої наказом МВС України від 28.08.2013 року № 825, відповідно до якого розглядати справи про адміністративне правопорушення у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, та накладати адміністративне стягнення відповідно до статті 222-2 КУпАП мають право керівники (перші заступники, заступники керівників) головних управлінь (управлінь) міграційної служби в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, управлінь (відділів, секторів) міграційної служби у районах, районах у містах, містах обласного, республіканського (Автономної Республіки Крим) значення за місцем вчинення правопорушення, а у разі відсутності уповноваженої посадової особи, яка розглядає справи про адміністративне правопорушення та накладає адміністративне стягнення, - особа, яка виконує її обов'язки.

Кодексом України про адміністративні правопорушення закріплено низку гарантій забезпечення прав суб'єктів, які притягаються до адміністративної відповідальності. В сукупності ці гарантії створюють систему процесуальних механізмів захисту вказаних осіб.

За змістом ст. 9 КУпАП саме винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність суб'єкта адміністративної відповідальності є однією з ознак адміністративного правопорушення (проступку).

Ст. 268 КУпАП встановлено перелік прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, зокрема: особа має право знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права; справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до ст.ст. 245, 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи, зокрема, зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність; повинен своєчасно, всебічно, повно і об'єктивно з'ясувати обставини справи, вирішити її в точній відповідності до закону тощо.

Як вбачається з вищевикладеного, посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язана виконати ряд дій, обов'язкове виконання яких в своїй сукупності сприяє правильному вирішенню справи по суті і винесенню законного рішення, однак відповідно до матеріалів справи, протоколи та постанови було викладено українською мовою, не зважаючи на те, що ОСОБА_1 є громадянами Демократичної Республіки Афганістан, та українська мова йому не зрозуміла.

Відповідно до ст. 274 КУпАП перекладач призначається органом (посадовою особою), в провадженні якого перебуває справа про адміністративне правопорушення.

Перекладач зобовязаний зявитися на виклик органу (посадової особи) і зробити повно й точно доручений йому переклад.

Згідно з ч. 1 ст. 71 КАС України перекладачем є особа, яка вільно володіє мовою, якою здійснюється адміністративне судочинство, та іншою мовою, знання якої необхідне для усного або письмового перекладу з однієї мови на іншу, а також особа, яка володіє технікою спілкування з глухими, німими чи глухонімими.

Представником відповідача, на якого відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України покладається обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення не забезпечено явку перекладача та не надано юридичну (правову допомогу).

Таким чином, при вирішенні питання про притягнення до адміністративної відповідальності позивачів ГУ ДМС в Одеській позбавила можливості позивача внаслідок неволодіння українською мовою розуміти наслідки дій суб'єкта владних повноважень щодо вирішення його питання правомірності перебування на Україні.

Відповідно до ч.2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони :1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно зі ст.ст. 73, 74 КАС України належними та допустимими є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Статтями 245-246 КУпАП України встановлено, що завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин справи, вирішення її з точною відповідністю з законом.

З огляду на викладене вище, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідачем не було дотримано вимог чинного законодавства, що призвело до порушення передбачених чинним законодавством України прав та інтересів позивача.

Згідно зі ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 74 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Таким чином, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню, постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення ПН МОД 003639 від 26 липня 2018 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 203 Кодексу України про адміністративні правопорушення підлягає скасуванню із закриттям провадження по справі.

На підставі викладеного та керуючись: ст. 19 Конституції України, ст.ст. 2,-14, 19-20,22, 26, 29, 31, 42,44, 46, 72-77, 118, 159, 160, 162, 192, 199,204, 205,227-228, ч.4 ст.229 ,241-246, п.10 Перехідних Положень КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов - задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення ПН МОД 003639 від 26 липня 2018 року щодо накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу розмірі 1700,00 гривень, яка була прийнята Заступником начальника Головного управління - Начальником Управління з питань шукачів захисту та соціальної інтеграції Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області Максименком Анатолієм Васильовичем та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення суду складений 26.10.2018 року.

Суддя: А.Ю. Бойчук