Справа № 810/2153/18
Суддя: Кушнова А.О.
Дата ухвалення: 2018-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 жовтня 2018 року м.Київ № 810/2153/18

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кушнової А.О., за участю секретаря судового засідання Сакевич Ж.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м.Києва про визнання протиправною відмови та зобовязання вчинити певні дії,

за участю сторін :

- позивача: ОСОБА_1,

- представника позивача: ОСОБА_2, довіреність від 26.04.2018, №698,

- представника відповідача: ОСОБА_3, довіреність від 10.01.2018 №8-юр,

Суть спору: до Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_4 з позовом до Комунального підприємства Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва, у якому позивач просить суд:

- визнати протиправною відмову відповідача від 13.11.17 р. № 3319 в задоволенні запиту позивача на інформацію з мотивів неналежності запитуваної інформації до публічної;

- зобовязати Комунальне підприємство Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва надати належну відповідь на запит на інформацію ОСОБА_1 від 06.11.17 р. у визначений ЗУ Про доступ до публічної інформації строк.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 29.05.2018 відкрито провадження в адміністративній справі, розпочато підготовку справи до судового розгляду та призначено підготовче засідання.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 13.09.2018 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив про те, що 06.11.2017 ОСОБА_1 електронною поштою надіслав Комунальному підприємству Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м.Києва інформаційний запит щодо товарів, робіт, послуг, наданих у Шевченківському районі м.Києва в 2016-2017 роках ТОВ «Укргеокон», ОСОБА_5 та іншими субєктами господарювання.

Проте, відповідач листом від 13.11.2017 відмовив позивачу у наданні запитуваної інформації з підстав неналежності відповідної інформації до публічної.

Позивач не погоджується з відмовою відповідача, оскільки запитувана ним інформація є публічною, зокрема, є інформацією, що становить суспільний інтерес (суспільно необхідною інформацією), а Комунальне підприємство Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м.Києва є її розпорядником.

Відповідач не скористався правом подати письмовий відзив на позовну заяву.

Присутній в судовому засіданні 18.10.2018 позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд задовольнити позов.

Присутній у судовому засідання 18.10.2018 представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечував та просив суд відмовити у задоволенні позову.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, є громадянином України, паспорт серії МЕ 363790, виданий Деснянським РУГУМВС України в місті Києві 03 лютого 2004 року (а.с.15-18). З матеріалів справи вбачається, що позивач надіслав електронною поштою Комунальному підприємству Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м.Києва запит на інформацію від 06.11.2017, у якому просив надати інформацію про роботи, послуги, товари тощо, які надає та/або надавали ТОВ «Укргеоком», ОСОБА_5 та інші організації, компанії, до яких причетні ТОВ «Укргеоком», ОСОБА_5 у Шевченківському районі м.Києва протягом 2016 і 2017 років.

У вказаному запиті позивач просив зазначити по кожних у п.1 роботах, послугах, товарах, ціну виконання, стан виконання, частку (відсоток) виконання від передбаченого, термін закінчення виконання, добросовісність виконання тощо (а.с.20). Комунальне підприємство Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м.Києва листом від 13.11.2017 №3319 було відмовлено у задоволенні запиту позивача, оскільки запитувана ОСОБА_1 інформація не відноситься до публічної інформації у розумінні Закону України «Про доступ до публічної інформації».

Також у вказаному листі відповідач повідомив про те, що правовий режим інформації про товар (роботи, послуги) визначається законами України про захист прав споживачів, про рекламу, іншими законами та міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною ОСОБА_2 України (а.с.21).

Судом встановлено, що позивач звернувся до Комунального підприємства Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м.Києва із повторним запитом на інформацію в порядку Закону України «Про доступ до публічної інформації» від 20.11.2017, який був надісланий засобами електронного звязку.

У вказаному запиті позивач просив відповідача надати інформацію про роботи, послуги, товари тощо, які надає та/або надавали ТОВ «Укргеоком», ОСОБА_5 у Шевченківському районі м.Києва протягом 2016 і 2017 років. Також у вказаному запиті позивач просив вказати по кожних з указаних у п.1 роботах, послугах, товарах ціну виконання, стан виконання, частку (відсоток) виконання передбаченого, терміни закінчення виконання, добросовісність виконання тощо (а.с.45). Комунальне підприємство Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м.Києва у листі від 01.12.2017 №3584 повідомило про те, що на підставі укладених між КП Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м.Києва та ТОВ «Укргеоком» договорів, протягом 2016-2017 років ТОВ «Укргеоком» виконувало роботи з капітального ремонту покрівель житлових будинків Шевченківського району м.Києва за відповідними адресами. Роботи були виконані в повному обсязі та в передбачені договорами терміни. Станом на 01.12.2017 всі роботи виконані.

Не погоджуючись з відмовою відповідача від 13.11.2017 №3319 у наданні відповідної інформації, позивач звернувся з даним позовом до суду про визнання протиправною відмови та зобовязання вчинити певні дії, з приводу чого суд зазначає таке.

Відносини щодо створення, збирання, одержання, зберігання, використання, поширення, охорони, захисту інформації регулюються Законом України "Про інформацію" від 02.10.1992 року №2657-ХІI (далі-Закон №2657).

Згідно з ч.1 ст.1 Закону №2657 інформація - будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді. Відповідно до ч.5 Закону №2657 кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів.

Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб.

Частинами 1-2 ст.7 Закону №2657 визначено, що право на інформацію охороняється законом. Держава гарантує всім суб'єктам інформаційних відносин рівні права і можливості доступу до інформації.

Ніхто не може обмежувати права особи у виборі форм і джерел одержання інформації, за винятком випадків, передбачених законом. Суб'єкт інформаційних відносин може вимагати усунення будь-яких порушень його права на інформацію.

Частиною 2 ст.29 Закону №2657 передбачено, що предметом суспільного інтересу вважається інформація, яка свідчить про загрозу державному суверенітету, територіальній цілісності України; забезпечує реалізацію конституційних прав, свобод і обов'язків; свідчить про можливість порушення прав людини, введення громадськості в оману, шкідливі екологічні та інші негативні наслідки діяльності (бездіяльності) фізичних або юридичних осіб тощо.

Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, та інформації, що становить суспільний інтерес, визначається Законом України "Про доступ до публічної інформації" від 13.01.2011 року №2939-VI (далі-Закон №2939).

Відповідно до ст.1 Закону №2939 публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Статтею 3 Закону №2939 визначено гарантії забезпечення права на доступ до публічної інформації. Так, відповідно до підпункту 1 пункту 1 статті 3 Закону - право на доступ до публічної інформації гарантується обов'язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом.

Згідно з ч.1 ст.6 Закону №2939 інформацією з обмеженим доступом є: 1) конфіденційна інформація; 2) таємна інформація; 3) службова інформація.

Відповідно до ч.5 ст.6 Закону №2939 не може бути обмежено доступ до інформації про розпорядження бюджетними коштами, володіння, користування чи розпорядження державним, комунальним майном, у тому числі до копій відповідних документів, умови отримання цих коштів чи майна, прізвища, імена, по батькові фізичних осіб та найменування юридичних осіб, які отримали ці кошти або майно. При дотриманні вимог, передбачених частиною другою цієї статті, зазначене положення не поширюється на випадки, коли оприлюднення або надання такої інформації може завдати шкоди інтересам національної безпеки, оборони, розслідуванню чи запобіганню злочину.

Кожна особа має право: 1) знати у період збирання інформації, але до початку її використання, які відомості про неї та з якою метою збираються, як, ким і з якою метою вони використовуються, передаються чи поширюються, крім випадків, встановлених законом; 2) доступу до інформації про неї, яка збирається та зберігається; 3) вимагати виправлення неточної, неповної, застарілої інформації про себе, знищення інформації про себе, збирання, використання чи зберігання якої здійснюється з порушенням вимог закону; 4) на ознайомлення за рішенням суду з інформацією про інших осіб, якщо це необхідно для реалізації та захисту прав та законних інтересів; 5) на відшкодування шкоди у разі розкриття інформації про цю особу з порушенням вимог, визначених законом (ч.1 ст.10 Закону №2939).

Частиною 3 ст.10 Закону №2939 визначено, що розпорядники інформації, які володіють інформацією про особу, зобов'язані: 1) надавати її безперешкодно і безкоштовно на вимогу осіб, яких вона стосується, крім випадків, передбачених законом; 2) використовувати її лише з метою та у спосіб, визначений законом; 3) вживати заходів щодо унеможливлення несанкціонованого доступу до неї інших осіб; 4) виправляти неточну та застарілу інформацію про особу самостійно або на вимогу осіб, яких вона стосується. Згідно з ч.1 ст.12 Закону №2939 суб'єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є: 1) запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об'єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб'єктів владних повноважень; 2) розпорядники інформації - суб'єкти, визначені у статті 13 цього Закону; 3) структурний підрозділ або відповідальна особа з питань доступу до публічної інформації розпорядників інформації.

Відповідно до ч.1 ст.13 Закону розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються:1) суб'єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб'єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов'язковими для виконання;2) юридичні особи, що фінансуються з державного, місцевих бюджетів, бюджету Автономної Республіки Крим, - стосовно інформації щодо використання бюджетних коштів;3) особи, якщо вони виконують делеговані повноваження суб'єктів владних повноважень згідно із законом чи договором, включаючи надання освітніх, оздоровчих, соціальних або інших державних послуг, - стосовно інформації, пов'язаної з виконанням їхніх обов'язків;4) суб'єкти господарювання, які займають домінуюче становище на ринку або наділені спеціальними чи виключними правами, або є природними монополіями, - стосовно інформації щодо умов постачання товарів, послуг та цін на них.

Частиною 2 ст.13 Закону №2939 визначено, що до розпорядників інформації, зобов'язаних оприлюднювати та надавати за запитами інформацію, визначену в цій статті, у порядку, передбаченому цим Законом, прирівнюються суб'єкти господарювання, які володіють:1) інформацією про стан довкілля; 2) інформацією про якість харчових продуктів і предметів побуту; 3) інформацією про аварії, катастрофи, небезпечні природні явища та інші надзвичайні події, що сталися або можуть статися і загрожують здоров'ю та безпеці громадян; 4) іншою інформацією, що становить суспільний інтерес (суспільно необхідною інформацією).

На розпорядників інформації, визначених у пунктах 2, 3, 4 частини першої та в частині другій цієї статті, вимоги цього Закону поширюються лише в частині оприлюднення та надання відповідної інформації за запитами (ч.3 ст.13 Закону №2939).

Згідно з ч.1 ст.14 Закону №2939 розпорядники інформації зобов'язані, зокрема, надавати та оприлюднювати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об'єктивність наданої інформації і оновлювати оприлюднену інформацію.

Відповідно до ч.1 ст.19 Закону №2939 запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні.

Частиною 2 ст.19 Закону №2939 визначено, що запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту.

Запит на інформацію може бути індивідуальним або колективним. Запити можуть подаватися в усній, письмовій чи іншій формі (поштою, факсом, телефоном, електронною поштою) на вибір запитувача (ч.3 ст.19 Закону №2939).

Згідно з ч.1 ст.19 Закону №2939 розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п'яти робочих днів з дня отримання запиту.

Відповідно до ч.1 ст.22 Закону №2939 розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках: 1) розпорядник інформації не володіє і не зобов'язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит; 2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону; 3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов'язані з копіюванням або друком; 4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п'ятою статті 19 цього Закону.

Отже, особа має право звернутись до юридичних осіб, що фінансуються з державного, місцевих бюджетів, бюджету Автономної Республіки Крим, із запитами про надання публічної інформації.

Надання юридичною особою, що фінансується з державного, місцевих бюджетів, бюджету Автономної Республіки Крим, як розпорядником публічної інформації відповідної інформації є безпосереднім обовязком розпорядника.

Як зазначено вище, обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив про те, що відповідач протиправно відмовив позивачу у наданні запитуваної ним інформації, оскільки така інформація є публічною інформацією, зокрема, інформацією, що становить суспільний інтерес (суспільно необхідною інформацією).

Представник відповідача під час розгляду справи надав усні заперечення проти позову та зазначив про те, що витребувана позивачем у запиті від 06.11.2017 інформація не є публічною інформацією в розумінні Закону №2939, а тому у Комунального підприємства Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м.Києва відсутній обовязок щодо надання відповіді на неї.

Крім того, представник відповідача повідомив суду про те, що Комунальне підприємство Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м.Києва у відповіді на повторний запит позивача, яка оформлена листом від 01.12.2017 №3584, вже повідомило позивачу запитувану ним інформацію.

Так, відповідь була оформлена листом віл 01.12.2017 №3584, який був направлений позивачу, з проводу чого суд зазначає таке.

Відповідно до абз.7-8 п.2.4 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про практику застосування адміністративними судами законодавства про доступ до публічної інформації» від 29.09.2016 №10 у силу частини п'ятої статті 6 Закону № 2939-VI доступ до інформації щодо розпорядження комунальним підприємством комунальним майном, зокрема, інформація про використання коштів, розподіл доходів від надання послуг (продукції, товарів), виплати заробітної плати працівникам, використання вкладів та дотацій з бюджетів, інші витрати, та прізвища, імена, по батькові фізичних осіб та найменування юридичних осіб, які отримали ці кошти або майно, може бути обмежено лише за умов, передбачених частиною п'ятою статті 6 Закону № 2939-VI.

У цьому контексті така інформація є суспільно необхідною, а комунальні підприємства є її розпорядниками відповідно до пункту 4 частини другої статті 13 Закону № 2939-VI.

Згідно з п.6.4 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про практику застосування адміністративними судами законодавства про доступ до публічної інформації» від 29.09.2016 №10 при визначенні того, чи є суспільний інтерес в отриманні інформації, суди повинні враховувати таке.

З урахуванням положень частини другої статті 29 Закону України від 2 жовтня 1992 року №2657-XII "Про інформацію" предметом суспільного інтересу вважається інформація, яка свідчить про загрозу державному суверенітету, територіальній цілісності України; забезпечує реалізацію конституційних прав, свобод і обов'язків; свідчить про можливість порушення прав людини, введення громадськості в оману, шкідливі екологічні та інші негативні наслідки діяльності (бездіяльності) фізичних або юридичних осіб тощо.

Перелік видів інформації, що може бути предметом суспільного інтересу, не є вичерпним.

З огляду на характер суспільно необхідної інформації законодавство не надає вичерпного визначення цього поняття. Гнучкість законодавства в цьому аспекті виправдано надає судам можливість визначати, чи є конкретна інформація суспільно необхідною, з врахуванням індивідуальних обставин справи.

Таким чином, оцінюючи конкретну інформацію на предмет наявності суспільного інтересу до неї, суди повинні застосовувати певні критерії.

Так, наприклад, інформація може вважатись суспільно необхідною, якщо її поширення сприяє, зокрема, дієвому контролю за надходженням та витрачанням публічних коштів, розпорядженням державним або комунальним майном, розподіленням соціальних благ; запобіганню розтраті, привласненню публічних коштів і майна, запобіганню незаконному особистому збагаченню публічних службовців; виявленню фактів введення громадськості в оману.

Як вбачається зі змісту запиту на інформацію від 06.11.2017, предметом запиту є інформація про роботи, послуги, товари тощо, які надає та/або надавали ТОВ «Укргеоком», ОСОБА_5 та інші організації, компанії, до яких причетні ТОВ «Укргеоком», ОСОБА_5 у Шевченківському районі м.Києва протягом 2016 і 2017 років.

У вказаному запиті позивач просив зазначити по кожних із вказаних вище організацій, компаній інформацію про роботи, послуги, товари, ціну виконання, стан виконання, частку (відсоток) виконання від передбаченого, термін закінчення виконання, добросовісність виконання тощо.

З метою повного та всебічного зясування обставин справи, ухвалами Київського окружного адміністративного суду від 10.07.2018 та від 28.08.2018 було витребувано від відповідача: копії договорів, укладених відповідачем з Товариством з обмеженою відповідальністю Укргеоком впродовж 2016-2017 років із актами виконаних робіт; письмові пояснення про те, чи були у відповідача взаємовідносини з ОСОБА_5 впродовж 2016-2017 років.

На виконання вимог суду відповідачем були надані копії договорів, укладених між Комунальним підприємством «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м.Києва» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Укргеоком», за умовами яких останній зобовязався виконати роботи з капітального ремонту покрівлі з азбестових листів житлових будинків Шевченківського району м. Києва та акти приймання виконаних будівельних робіт (а.с.65-218).

Так, з вказаних доказів вбачається, що Товариством з обмеженою відповідальністю «Укргеоком», генеральним директором якого є ОСОБА_5, було виконано роботи з капітального ремонту покрівлі з азбестових листів житлових будинків Шевченківського району м. Києва за такими адресами:

- вул.Льва Толстого, 8Г (договір №300 від 29.06.2016);

- вул.Д.Щербаківського (Щербакова), 55А (договір №487 від 16.08.2016);

- вул.Древлянська, 20А (договір №647 від 01.11.2016);

- вул.Муромьска, 7/13 (договір №509 від 25.08.2016);

- вул.Д.Щербаківського, 44 (договори №914 від 23.12.2016, №422 від 28.07.2016);

- вул.Д.Щербаківського, (Щербакова), 37 (договір №486 від 16.08.2016);

- вул.Мельникова, 12 (договір №142 від 22.04.2016);

- вул.Дегтярівська, 32 (договір №268 від 21.06.2016);

- вул.Шамрила, буд.11 (договір №269 від 21.06.2016);

- вул.Богдана Хмельницького, буд.68 (договір №654 від 04.11.2016);

- вул.Бакінська, буд.34 (договір №596 від 18.10.2016);

- вул.Білоруська, буд.28 (договір №595 від 18.10.2016);

- вул.Сімї Хохлових, буд.4 (договір №906 від 22.12.2016);

- вул.Туполєва, буд.22Г (договір №868 від 09.12.2016);

- вул.Д.Щербаківського, буд.34 (договір №837 від 09.12.2016);

- вул.Саксаганського, буд.109 (договір №116 від 21.03.2017);

- вул.Десятинна , буд.1/3 (договір №922 від 27.12.2016);

- вул.Стрілецька, буд.4 (договір №515 від 19.09.2016);

- вул.Лагерна, буд.40 (договір №646 від 01.11.2016);

- вул.Велика Житомирська, буд.8/14 (договір №515 від 09.09.2016).

- вул.Кирпоноса, буд.1 (договір №480 від 09.08.2016).

Отже, матеріали справи свідчать про те, що ТОВ «Укргеоком» на замовлення Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м.Києва» було виконано роботи з капітального ремонту покрівлі з азбестових листів житлових будинків, які розташовані у Шевченківському районі м.Києва.

Таким чином враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про те, що запитувана позивачем інформація стосувалась того, які саме роботи були виконані ТОВ «Укргеоком» та ОСОБА_5 у Шевченківському районі м.Києва, про суми грошових коштів, витрачених на виконання таких робіт і обсяг їх виконання, що свідчить про те, що запитувана інформація становить суспільний інтерес та є в розумінні Закону №2969 публічною інформацією, а відповідно, відповідач є її розпорядником.

Щодо тверджень відповідача про те, що ним було направлено позивачу лист від 01.12.2017 №3584 з відповіддю на повторний запит позивача від 21.11.2017, то позивач заперечує отримання такого листа.

Відповідач під час розгляду справи не надав суду належних та допустимих доказів направлення позивачу листа від 01.12.2017 №3584, у звязку з цим, суд не приймає до уваги посилання відповідача на вказаний лист як на доказ надання позивачу запитуваної інформації.

Відповідно до пункту 1 статті 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. А згідно з пунктом 2 цієї статті здійснення цих свобод, оскільки воно пов'язане з обов'язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадської безпеки, для запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров'я чи моралі, для захисту репутації чи прав інших осіб, для запобігання розголошенню конфіденційної інформації або для підтримання авторитету і безсторонності суду.

Тобто стаття 10 Конвенції має на меті гарантувати вільний обіг ідей та відомостей у суспільстві. Вона гарантує не лише право на передання інформації, але також право громадськості отримувати її. Більше того, визнане на національному рівні право на отримання інформації може бути підставою для реалізації права, гарантованого статтею 10 (див. mutatisрішення Європейського суду з прав людини від 17 лютого 2015 року у справі «Guseva v. Bulgaria», заява № 6987/07, § 36, 40; від 03 квітня 2012 року у справі «Gillberg v. Sweden», заява № 41723/06, § 93).

Реалізації вказаних прав не повинні перешкоджати органи держави, крім випадків втручання, передбачених пунктом 2 вказаної статті. Відмова державного органу у наданні інформації на запит є формою втручання у право на свободу одержувати інформацію. Тому таке втручання має розглядатися на предмет дотримання пункту 2 статті 10 Конвенції.

Отже, враховуючи те, що запитувана позивачем у запиті від 06.11.2017 інформація є публічною, суд дійшов висновку про те, що відповідач необґрунтовано відмовив позивачу у наданні відповіді на запит про публічну інформацію.

У звязку з цим, суд вважає за необхідне задовольнити вимогу позивача про визнання протиправною відмови відповідача від 13.11.17 р. № 3319 в задоволенні запиту позивача.

Щодо вимоги позивача про зобовязання Комунального підприємства Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва надати належну відповідь на запит на інформацію ОСОБА_1 від 06.11.17 р. у визначений ЗУ Про доступ до публічної інформації строк, суд зазначає таке.

Згідно з Рекомендацією № R (80) 2 ОСОБА_6 Міністрів РЄ державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятою ОСОБА_6 Європи 11 травня 1980 року на 316-й нараді заступників міністрів, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Отже, дискреційним повноваженням є повноваження, яке надає певний ступінь свободи адміністративному органу при прийнятті рішення, тобто, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) обрати один з кількох варіантів рішення.

Суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень на відповідність закріпленим ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) субєкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Водночас, згідно пункту 4 частини другої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти рішення про зобов'язання відповідача вчинити певні дії.

Відповідно до ч.4 ст.245 Кодексу адміністративного судочинства, у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобовязати відповідача - субєкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права субєкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

З урахуванням тієї обставини, що оскаржувана відмова відповідача в розглядуваній ситуації не ґрунтується на дискреційних повноваженнях, суд вважає за необхідне зобов'язати відповідача надати належну відповідь на запит на інформацію ОСОБА_1 від 06.11.2017 у визначений Законом України Про доступ до публічної інформації строк.

Згідно з ч.1 ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах субєкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин (ч.2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України

Відповідач, як суб'єкт владних повноважень, доказів, які б спростовували доводи позивача, не надав. Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню.

В судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частину рішення, повний текст судового рішення виготовлено 24.10.2018.

На підставі викладеного, керуючись статтями 243-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

1. Адміністративний позов задовольнити у повному обсязі.

2. Визнати протиправною відмову Комунального підприємства Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва від 13.11.17 р. № 3319 в задоволенні запиту ОСОБА_1 на інформацію від 06.11.2017.

3. Зобовязати Комунальне підприємство Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва надати належну відповідь на запит на інформацію ОСОБА_1 від 06.11.2017 у визначений Законом України Про доступ до публічної інформації строк.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення .

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Дата складання повного тексту рішення 24.10.2018 р.

Суддя Кушнова А.О.