Справа № 2-а-2374/11
Суддя: Мельниченко С. П.
Дата ухвалення: 2011-08-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-2374/11
№ б/н
П О С Т А Н О В А

іменем України

30 серпня 2011 року 08-00 годин м. Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Мельниченко С.П. при секретарі Білодід Ю.П. розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Новомосковську адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України в м. Новомосковську Дніпропетровської області, Управління пенсійного фонду України в Новомосковському районі Дніпропетровської області про визнання бездіяльності протиправною, визнання права на отримання та зобовязання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом до Управління пенсійного фонду України в м. Новомосковську Дніпропетровської області в якому просить суд:

-визнати протиправною бездіяльність відповідача по невиконанню з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року та з 22.05.2008 року по 28.01.2011 року приписів ст.. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»;

-визнати право позивача на отримання невиплаченої соціальної допомоги встановленої ст.. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» в розмірі 30 % прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб на відповідний період часу з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року та з 22.05.2008 року по 28.01.2011 року

-зобов'язати відповідача нарахувати та виплатити соціальну допомогу за вказаний період часу.

Ухвалою судді від 04.02.2011 р., яка не була оскаржена сторонами та набрала законної сили, позовні вимоги позивача за період з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року та з 22.05.2008 року по 01.08.2010 року залишені без розгляду в звязку з пропуском строку звернення до суду.

Ухвалою суду від 03.03.2011 року до участі у справі в якості другого відповідача залучено Управління пенсійного фонду України в Новомосковському районі Дніпропетровської області.

В обгрунтування заявленого позову позивач посилався на те, що він відповідно до ст. 1 Закону України № 2195- IV від 18 листопада 2004 року «Про соціальний захист дітей війни» є дитиною війни. Згідно зі ст. 6 зазначеного Закону з 01.01.2006 року йому щомісячно повинно виплачуватися підвищення пенсії у розмірі ЗО відсотків мінімальної пенсії за віком, однак у 2007, 2010, 2011 роках таке підвищення йому не виплачувалась, оскільки Верховною Радою України були прийняті Закони, які призупиняли дію ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» або змінювали редакцію цієї норми.

Конституційний Суд України своїм рішенням № 10-рп від 22 травня 2008 року визнав неконституційним п. 42 розділу II Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік" від 28 грудня 2007 року щодо викладення положень ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" в новій редакції.

Розмір державної соціальної підтримки у вигляді підвищення пенсії відповідно до статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» має становити 30 відсотків мінімальної пенсії за віком, однак в порушення даної норми відповідачем не виплачується вказане підвищення, а тому позивач вимушений звернутись з позовом до суду.

Позивач в судове засідання не з'явився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності.

Представники відповідачів в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені, про причини неявки суд до відома не поставили.

В звязку з неявкою сторін в судове засідання фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Що стосується позовних вимог позивача направлених до Управління пенсійного фонду України в м. Новомосковську Дніпропетровської області, то вони задоволенню не підлягають оскільки позивач перебуває на обліку в УПФ в Новомосковському районі і УПФ м. Новомосковська не здійснювало жодних дій відносно виплати пенсії позивачеві.

Судом по справі встановлено факт, що позивач є особою, на яку поширюється дія абзацу 1 статті 1 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» №2195-ІV від 18 листопада 2004 року, та має статус «дитини війни», що підтверджується посвідченням.

Згідно статті 6 Закону України №2195-ІV дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком. Редакція цієї статті набрала чинності з 1 січня 2006 року.

Підпунктом 2 пункту 41 розділу II Закону України №107-VІ "Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" текст статті 6 Закону України №2195-ІV викладено в наступній редакції: дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни. Вказаний закон набрав чинності 01 січня 2008 року

Рішенням Конституційного суду України № 10-рп від 22 травня 2008 року визнано неконституційним, зокрема, п. 42 розділу II Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік" від 28 грудня 2007 року щодо викладення положень ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" в новій редакції, а отже поновила свою дію первісна редакція статті 6 Закону.

В подальшому зміни у вказану норму не вносились, її дія не зупинялась, а отже позивач має право на отримання підвищення своєї пенсії на 30 % мінімальної пенсії за віком.

Як встановлено в судовому засіданні, що не заперечувалось сторонами в їх позові та запереченні, позивачеві з 01.08.2010 р. по 28.01.2011 р. виплачувалось підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни, що становить 10 % прожиткового мінімуму для осіб які втратили працездатність.

Таким чином бездіяльність відповідача, що виразилась у не нарахуванні і не виплаті позивачу щомісячної надбавки до пенсії у розмірі 30 % прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб згідно ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» за період з 01.08.2010 р. по 28.01.2011 р. підлягає визнанню протиправною, а відповідач зобовязанню здійснити перерахунок та виплатити позивачу підвищення пенсії згідно статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" за період з 01.08.2010 р. по 28.01.2011 р. в розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком, з урахуванням різниці, яка була виплачена у цей період.

Необхідно зазначити, що згідно з частиною 1 статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року, №1058-ІV мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Суд вважає за необхідне прийняти у своїх висновках поняття «мінімальна пенсія за віком», про яке йдеться в ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», оскільки саме це правове визначення застосовується виключно в діях відповідача під час визначення пенсій громадянам та їх призначення.

Положення ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» не є перешкодою для застосування даної величини (мінімального розміру пенсії за віком) до обрахування інших пенсій чи доплат пов'язаних з мінімальною пенсією за віком, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого, крім передбаченого частиною першою статті 28, мінімального розміру пенсії за віком.

Що стосується позовних вимог про визнання права позивача на отримання невиплаченої соціальної допомоги, то вони задоволенню не підлягають, оскільки право позивача на отримання підвищення до пенсії встановлено чинним законодавством України і визнання цього права в судовому порядку не потребується.

Відповідно до ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України, а тому суд вважає за необхідне стягнути з Державного бюджету України на користь позивача судові витрати в розмірі 3,40 гривень.

На підставі викладеного, керуючись Конституцією України, Законом України «Про соціальний захист дітей війни» від 18.11.2004 року № 2195- IV, ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10-рп, ст.ст. 2, 11, 69, 71, 94, 104, 158-159, 162-163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України в м. Новомосковську Дніпропетровської області, Управління пенсійного фонду України в Новомосковському районі Дніпропетровської області про визнання бездіяльності протиправною, визнання права на отримання та зобовязання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Управління пенсійного фонду України в Новомосковському районі Дніпропетровської області, що виразились у щомісячному не нарахуванні і не виплаті ОСОБА_1 пенсії з урахуванням її підвищення згідно статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» за період з 01.08.2010 року по 28.01.2011 р.

Зобов'язати Управління пенсійного фонду України в Новомосковському районі Дніпропетровської області здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_1 підвищення пенсії згідно статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" та частини 1 статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" за період з 01.08.2010 року по

28.01.2011р. в розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком, з урахуванням різниці, яка була виплачена у цей період.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 3,40 грн.

В іншій частині позовних вимог позивача відмовити.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня отримання її копії, шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного адміністративного суду Дніпропетровської області через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області з одночасним направлення копії апеляційної скарги до апеляційного адміністративного суду Дніпропетровської області.

Управління пенсійного фонду України в Новомосковському районі Дніпропетровської області встановлюється місячний строк для подання до суду звіту про виконання постанови, перебіг якого починається з дня набрання постановою законної сили.

Суддя С.П. Мельниченко