Справа № 2240/2651/18
Суддя: Тарновецький І.І.
Дата ухвалення: 2018-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2240/2651/18
РІШЕННЯ

іменем України

24 жовтня 2018 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Тарновецького І.І.

за участю:секретаря судового засідання Бачок О.В. позивача - ОСОБА_1, представника відповідача - ОСОБА_2
розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Хмельницькій області , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Приватний нотаріус Новоушицького районного нотаріального округу Хмельницької області ОСОБА_3 про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління ДФС у Хмельницькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Приватний нотаріус Новоушицького районного нотаріального округу Хмельницької області ОСОБА_3, в якому просить суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення - рішення від 02.05.2018 № /228 та № /226.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що висновки акту перевірки є необґрунтованими та передчасними, відповідачем не досліджено всіх обставин справи, які полягають в тому, що позивачем успадковано лише 1/2 частину майна, внаслідок чого і база оподаткування має бути 1/2 вартості успадкованого майна, а тому оскільки відповідачем невірно визначено базу оподаткування, то і не вірно визначені суми податкового зобов'язання, штрафних санкцій і пені.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 13.08.2018 відкрито провадження та призначено справу до судового розгляду за правилами загального позовного провадження у підготовчому засіданні.

24.10.2018 ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав повністю, просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача заперечував проти задоволення заявлених позовних вимог, вказав на правомірність прийнятих рішень, прийнятих за результатами перевірки позивача.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Приватний нотаріус Новоушицького районного нотаріального округу Хмельницької області ОСОБА_3, в судове засідання не з'явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена судом належним чином. Надіслала до суду клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Заслухавши пояснення та доводи представників сторін, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд встановив наступне.

Відповідно до підпункту 75.1 пункту 75.1 статті 75, підпунктів 78.1.1, 78.1.2 пункту 78.1 статті 78, глави 8 Податкового кодексу України та наказу ГУ ДФС у Хмельницькій області від 25.04.2018 № 1367 відповідачем проведена документальна позапланова невиїзна перевірка щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати належних сум податків до бюджету фізичною особою ОСОБА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 за період з 01.01.2016 по 31.12.2016, за результатами якої складено акт від 27.04.2018 № 0831/22-01-13-07/НОМЕР_1.

Перевіркою встановлено порушення платником - фізичною особою ОСОБА_1:

- підпункту 49.18.4 пункту 49.18 ст.49, пункту 179.1 статті 179 Податкового кодексу України, внаслідок чого не подано податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2016 рік, в якій необхідно було відобразити отриманий дохід унаслідок прийняття у спадщину чи дарунок, коштів, майна, майнових чи немайнових прав від фізичної особи, що не є членом сім'ї першого ступеня споріднення;

- пункту 179.7 статті 179 Податкового кодексу України, в результаті чого фізичною особою ОСОБА_1 занижено податкове зобов'язання по податку на доходи фізичних осіб в розмірі 3487,34 грн.;

- підпункту 1.2 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України, внаслідок чого фізичною особою ОСОБА_1 занижено суму військового збору на суму 1046,20 грн.

На підставі вищезазначеного висновку відповідачем прийнято податкові повідомлення-рішення:

№ /228 від 02.05.2018, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачено фізичними особами за результатами річного декларування (код платежу 11010500) на загальну суму 4766,20 грн., у тому числі за податковими зобов'язаннями - 3487,34 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 871,84 грн. та пені - 407,02 грн.;

№ /226 від 02.05.2018, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податків та зборів, у тому числі з податку на доходи фізичних осіб (код платежу 11011000) на загальну суму 1429,85 грн., у тому числі 1046,20 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 261,55 грн. та пені - 122,10 грн.

Однак, позивач не погоджується з такою позицією податкового органу та прийнятими податковими повідомленнями-рішеннями, а тому звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Згідно з пунктом 15.1 статті 15 Податкового кодексу України платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об'єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об'єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов'язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом. Усі громадяни щорічно подають до податкових інспекцій за місцем проживання декларації про свій майновий стан та доходи за минулий рік у порядку, встановленому законом.

Положеннями підпункту 162.1.1 пункту 162.1 статті 162 Податкового кодексу України визначено, що платниками податку на доходи фізичних осіб є фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи.

Згідно з підпунктом 163.1.1 пункту 163.1 статті 163 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід.

Базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом (пункт 164.1 статті164 Податкового кодексу України).

Згідно з підпунктом 164.2.10 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються дохід у вигляді вартості успадкованого чи отриманого у дарунок майна у межах, що оподатковується згідно з цим розділом.

Відповідно до пункту 174.6 статті 174 Податкового кодексу України оподаткування доходу, отриманого платником податку як дарунок (або в результаті укладення договору дарування) від фізичних осіб. Кошти, майно, майнові чи немайнові права, вартість робіт, послуг, подаровані платнику податку, оподатковуються згідно з правилами, встановленими цим розділом для оподаткування спадщини.

Згідно пункту 174.1 статті 174 цього Кодексу об'єктом спадщини платника податку є, зокрема, об'єкт нерухомості.

Ставки податку на доходи фізичних осіб, за якими оподатковуються об'єкти спадщини, передбачено пунктами 174.2 та 174.6 статті 174 Податкового кодексу України, підпунктом 174.2.3 якої визначено, що за ставкою, визначеною у пункті 167.1 статті 167 цього Кодексу, для будь-якого об'єкта спадщини, що успадковується спадкоємцем від спадкодавця-нерезидента, та для будь-якого об'єкта спадщини, що успадковується спадкоємцем-нерезидентом від спадкодавця-резидента.

Водночас за ставкою 5%, визначеною пунктом 167.2 статті 167 Податковим кодексом України, оподатковується вартість будь-якого об'єкта спадщини, що успадковується спадкоємцями, які не є членами сім'ї спадкодавця першого ступеня споріднення (пп.174.2.2 п.174.2 ст.174 Податкового кодексу України).

При цьому відповідно до пункту 174.3 статті 174 Податкового кодексу України особами, відповідальними за сплату (перерахування) податку до бюджету, є спадкоємці, які отримали спадщину.

Дохід у вигляді вартості успадкованого майна (кошти, майно, майнові чи немайнові права) у межах, що підлягає оподаткуванню, включається спадкоємцями до складу загального річного доходу платника податку, зазначається в річній податковій декларації, крім спадкоємців-нерезидентів, які зобов'язані сплатити податок до нотаріального оформлення об'єктів спадщини, та спадкоємців, які отримали у спадщину об'єкти, що оподатковуються за нульовою ставкою податку на доходи фізичних осіб.

Згідно з пунктом 174.4 статті 174 Податкового кодексу України нотаріус щокварталу подає до контролюючого органу за місцем розташування державної нотаріальної контори або робочого місця приватного нотаріуса інформацію про видачу свідоцтв про право на спадщину та/або посвідчення договорів дарування в порядку, встановленому цим розділом для податкового розрахунку.

У взаємозв'язку з наведеним слід зазначити, що згідно з пунктом 179.1 статті 179 Податкового кодексу України платник податку зобов'язаний подавати річну декларацію про майновий стан і доходи (податкову декларацію) відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до підпункту 49.18.4 пункту 49.18 статті 49 Податкового кодексу України податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному року для платників податку на доходи фізичних осіб - до 1 травня року, що настає за звітним, крім випадків, передбачених розділом IV цього Кодексу.

Водночас, згідно пункту 179.7 статті 179 Податкового кодексу України фізична особа зобов'язана самостійно до 1 серпня року, що настає за звітним, сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену в поданій нею податковій декларації.

Окрім того, згідно пункту 16-1 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України передбачено, що тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір.

Платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу.

Об'єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу.

Фізичні особи за результатами звітного податкового року самостійно розраховують військовий збір в розмірі 1,5 відсотків чистого оподатковуваного доходу, відображають в річній податковій декларації та сплачують в терміни, передбачені для сплати податку на доходи фізичних осіб за відповідний період. Першим звітним податковим періодом для нарахування військового збору з доходів фізичних осіб є 2015 рік.

Пунктом 127.1 ст.127 Податкового кодексу України передбачено, що ненарахування, неутримання та/або несплата (неперерахування) податків платником податків, у тому числі податковим агентом, до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 25 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету.

Як вбачається із матеріалів справи, за результатами перевірки своєчасності подання звітності, достовірності, повноти нарахування і сплати належних сум податків до бюджету встановлено, що в перевіряємому періоді громадянка ОСОБА_1 отримала дохід за ознакою 114 - дохід, отриманий у спадщину (подарований) від фізичної особи, що не є членом сім'ї першого ступеня споріднення у період з 01.01.2016 по 31.12.2016 в сумі 69746,82 грн., проте платник податків до ГУ ДФС у Хмельницькій області податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2016 рік не подавав та не відобразив отриманий дохід унаслідок прийняття у спадщину чи дарунок, коштів, майна, майнових чи немайнових прав від фізичної особи, що не є членами сім'ї першого ступеня споріднення.

Окрім того, проведеною перевіркою встановлено, що ОСОБА_1 у 2016 році не нараховувала, не утримувала та не перераховувала військовий збір до бюджету.

На підставі виявлених порушень відповідачем нараховано позивачу податкові зобов'язання по податку на доходи фізичних осіб на суму 3487,34 грн., штрафних (фінансових) санкцій на суму 871,84 грн. та пені на суму 407,02 грн., а також нараховано податкове зобов'язання по військовому збору на суму 1046,20 грн., штрафних (фінансових) санкцій на суму 261,55 грн. та пені на суму 122,10 грн.

Однак, поданими до матеріалів справи доказами та наданими поясненнями в судовому засіданні позивачем підтверджено, що ОСОБА_1 отримала у спадщину майно загальною вартістю 34873,41 грн., а саме: 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями вартістю 4733,50 грн., що знаходиться за адресою: с. Струга, вул. Травнева, 17, Новоушицький р-н, Хмельницька обл.; 1/2 частки земельної ділянки вартістю 797,72 грн., що знаходиться на території Струзької сільської ради Новоушицького району Хмельницької області; 1/2 частки земельної ділянки вартістю 29342,19 грн., що знаходиться на території Струзької сільської ради Новоушицького району Хмельницької області.

Факт прийняття у спадщину позивачем зазначеного вище майна підтверджують наявні в матеріалах справи копії Свідоцтва про право на спадщину Серії НВІ № 194469 від 01.12.2016, що посвідчене приватним нотаріусом Новоушицького районного нотаріального округу Хмельницької області ОСОБА_3 в реєстрі за №1584, Свідоцтва про право на спадщину Серії НВІ № 194470 від 01.12.2016, що посвідчене приватним нотаріусом Новоушицького районного нотаріального округу Хмельницької області ОСОБА_3 в реєстрі за №1585 та Свідоцтва про право на спадщину Серії НВІ № 194468 від 01.12.2016, що посвідчене приватним нотаріусом Новоушицького районного нотаріального округу Хмельницької області ОСОБА_3 в реєстрі за №1583.

Також матеріали справи містять письмові пояснення, та подані на їх обґрунтування докази третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Приватного нотаріуса Новоушицького районного нотаріального округу Хмельницької області ОСОБА_3, в яких остання підтвердила, що позивач отримала у спадщину майно загальною вартістю 34873,41 грн., та зазначила, що при видачі Свідоцтва про право на спадщину Серії НВІ № 194468 від 01.12.2016, на 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями вартістю 4733,50 грн. нотаріусом помилково в свідоцтві не було внесено вартість спадкового майна, внаслідок чого останнім 25.04.2017 подано до Державної фіскальної служби України уточнюючий звіт форми 1-ДФ, щодо уточнення суми нарахованого доходу.

Позивач в судовому засіданні не заперечувала факту неподання податкової декларації про майновий стан і доходи за 2016 рік та погодилася, що дохід отриманий нею в результаті прийняття у спадщину майна підлягає оподаткуванню і надала до суду докази повної сплати податкового зобов'язання по податку на доходи фізичних осіб на суму на суму 3487,34 грн., штрафних (фінансових) санкцій на суму 871,84 грн. та пені на суму 407,02 грн., а також податкового зобов'язання по військовому збору на суму 1046,20 грн., штрафних (фінансових) санкцій на суму 261,55 грн. та пені на суму 122,10 грн.

Таким чином, ОСОБА_1, отримавши у спадщину дохід у вигляді об'єктів нерухомості, оцінених в сумі 34873,41 грн., повинна була задекларувати цю суму та сплатити податок з доходів фізичних осіб, за ставкою визначеною п. 167.2. ст. 167 Податкового кодексу України.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що відповідач нарахував позивачу податкове зобов'язання з отриманого в результаті прийняття у спадщину майна, при цьому неправомірно встановив вартість отриманого позивачем доходу, а саме на суму 34873,41 грн., та як наслідок, неправомірно визначив суму податкового зобов'язання по податку на доходи фізичних осіб та військового збору, а також неправомірно визначив позивачу суми штрафних (фінансових) санкцій та нарахував пеню.

Таким чином, враховуючи викладене оскаржувані податкові повідомлення - рішення в частині нарахування ОСОБА_1 податкового зобов'язання по податку на доходи фізичних осіб на суму 1743,67 грн., штрафних (фінансових) санкцій на суму 435,92 грн. та пені на суму 203,51 грн., а також збільшення суми грошового зобов'язання з військового збору за основним платежем на суму 523,10 грн., нарахування штрафних (фінансових) санкцій на суму 130,78 грн. та пені 61,05 грн. належать до скасування, а позов в цій частині підлягає задоволенню.

В іншій частині оскаржувані податкові повідомлення - рішення від 02.05.2018 № /228 та № /226, а саме щодо нарахування ОСОБА_1 податкового зобов'язання по податку на доходи фізичних осіб на суму 1743,67 грн., штрафних (фінансових) санкцій на суму 435,92 грн. та пені на суму 203,51 грн. (№ /228), а також збільшення суми грошового зобов'язання з військового збору за основним платежем на суму 523,10 грн., нарахування штрафних (фінансових) санкцій на суму 130,78 грн. та пені 61,05 грн. (№ /226) є правомірним, а позовні вимоги у цій частині задоволенню не підлягають.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На думку суду, відповідачем частково доведено правомірність оскаржуваних податкових повідомлень-рішень від 02.05.2018 № /228 та № /226 з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до частини 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб'єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Беручи до уваги те, що позивачем при поданні позову сплачено судовий збір у розмірі 704,80 грн., і суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, сума судових витрат, яка підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Хмельницькій області, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, складає 352,40 грн.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС України у Хмельницькій області від 02.05.2018 № /228 в частині нарахування ОСОБА_1 податкового зобов'язання по податку на доходи фізичних осіб на суму 1743,67 грн., штрафних (фінансових) санкцій на суму 435,92 грн. та пені на суму 203,51 грн.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС України у Хмельницькій області від 02.05.2018 № /226 в частині нарахування ОСОБА_1 податкового зобов'язання по військовому збору на суму 523,10 грн., штрафних (фінансових) санкцій на суму 130,78 грн. та пені 61,05 грн.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Хмельницькій області на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 352 (триста п'ятдесят дві) грн. 40 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 26 жовтня 2018 року

Позивач:ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, 29001 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1)
Відповідач:Головне управління ДФС у Хмельницькій області (вул. Пилипчука, 17, м. Хмельницький, Хмельницька область, 29000 , код ЄДРПОУ - 39492190)
Третя особа:Приватний нотаріус Новоушицького районного нотаріального округу Хмельницької області ОСОБА_3 (вул. Подільська, 22, смт. Нова Ушиця, Хмельницька область, 32600 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_2)

Головуючий суддя /підпис/ ОСОБА_4
"Згідно з оригіналом" Суддя ОСОБА_4