Справа № 522/4493/18
Суддя: Бойчук А. Ю.
Дата ухвалення: 2018-09-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 522/4493/18
Провадження № 2-а/522/1022/18
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2018 року Приморський районний суд м. Одеси
у складі: головуючого судді Бойчука А.Ю.,
за участю секретаря Іскрич В.В,
розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до інспектора 3 батальону 2 роти лейтенанта поліції УПП в Одеській області (65000, м.Одеса, вул. Ак. Корольова, 5) за участю третьої особи: Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції (65114, м. Одеса, вул. Академіка Корольова, 5) про визнання протиправними дії інспектора та скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:

У березні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Топал Олександра Володимировича лейтенанта поліції УПП в Одеській області, інспектора 3 батальйону 2 роти, по якому просив скасувати постанову серія ЕАА № 326148 від 15 березня 2018 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі і притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

При цьому посилаючись на те, що 15 березня 2018 року лейтенантом поліції УПП в Одеській області Топал Олександром Володимировичем 3 батальйон 2 рота було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАА № 326148 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу 255,00 гривень. Позивач зазначив, що відповідно до постанови, він нібито о 20 годині 39 хвилин рухаючись за кермом свого автомобіля марки Toyota Camry, д.н.з НОМЕР_1 у місті Одесі по вул. Люстдорфська дорога, здійснив рух ліворуч на вул. Адміральський проспект, чим порушив вимоги дорожнього знака 5.16 та п. 8.4. ПДР порушення вимог дорожніх знаків.

Позивач вважає постанову незаконною, винесену з грубим порушенням норм матеріального та процесуального права таку, що підлягає скасуванню.

Позивач у судове засідання не зявився, надав суду заяву, згідно якої просив розглядати справу за його відсутності, позов підтримав у повному обсязі та просив суд його задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав письмові пояснення до позову.

Дослідивши подані документи і матеріали, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що 15.03.2018 року близько о 20 год. 39 хв. позивача, який керував автомобілем Toyota Camry днз НОМЕР_1 зупинили працівники поліції і Інспектором 2 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції Топал О.В. висунув йому звинувачення у тому, що він порушив Правила дорожнього руху, а саме за адресою: м. Одеса, вул. Люстдорфська дорога здійснив поворот ліворуч на Адміральський проспект в зоні дії дорожнього знаку 5.16 «напрямок руху по смугах», за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 222 КУпАП.

За результатами розгляду матеріалів про адміністративне правопорушення відповідач, керуючись ст.ст.33,284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, прийняв постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення в сфері забазпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії серія ЕАА № 326148 та застосував до позивача адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255,00 грн. на підставі ч.1 ст.122 КУпАП.

Відповідно до ч. 5 ст.14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобовязані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Згідно з ч. 1 ст. 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення, органи Національної поліції розглядають, серед іншого, справи про адміністративні правопорушення, передбачені частинами першою, другою і третьою статті 122 Кодексу.

Так, органи Національної поліції розглядають справи, у тому числі,: про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту (зокрема, частини перша, друга, третя, п`ята і шоста статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга і третя статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1 - 126).

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Учасники дорожнього руху зобов`язані, у тому числі, знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 затверджено Правила дорожнього руху.

Дорожній знак 5.16 - «напрямки руху по смугах» згідно п. 8.4 ПДР України відноситься до групи інформаційно-вказівних, що запроваджують або скасовують певний режим руху, а також інформують учасників дорожнього руху про розташування населених пунктів, різних об`єктів, територій, де діють спеціальні правила.
Згідно п. 11.1 ПДР України, кількість смуг на проїзній частині для руху нерейкових транспортних засобів визначається дорожньою розміткою або дорожніми знаками 5.16, 5.17.1, 5.17.2, а за їх відсутності - самими водіями з урахуванням ширини проїзної частини відповідного напрямку руху, габаритів транспортних засобів і безпечних інтервалів між ними.
Відповідач, всупереч вимогам ст. 77 КАС України не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження обставин порушення позивачем ОСОБА_1 дорожнього руху, зокрема у матеріалах відсутні матеріали фото-чи відео зйомки вчиненого порушення або інші докази, якими суб`єкт владних повноважень обґрунтовує правомірність прийнятого ним рішення. Вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.122 КУпАП, за яке його притягнуто до адміністративної відповідальності, зафіксовано лише у постанові від 15.03.2018 року та не підтверджується жодними іншими доказами.

Згідно з КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності (частини перша, друга статті 7); завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (стаття 245).

За частиною другоюстатті 19 Конституції Україниоргани державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбаченіКонституцієюта законами України.

Так, відповідно до ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби, зокрема, у разі, якщо водій порушив Правил дорожнього руху.

У положеннях КУпАП визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

Відповідно до положень ст. 283 КпАП України, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 72 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З останньої норми вбачається, що законодавець встановлює презумпцію вини суб`єкта владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржується - повідомлені позивачем обставини справи про рішення, дії чи бездіяльність відповідача - суб`єкта владних повноважень відповідають дійсності, доки відповідач не спростує їх.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 2 КАС України, при цьому, у справах з приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень судом не вирішується питання щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності, а перевіряється законність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень у таких справах, за наслідками чого суд може визнати незаконним і скасувати рішення про накладення адміністративного стягнення або відмовити у цьому.

Між тим, суд вбачає, що з боку відповідача не надано до суду достовірних доказів, щоб підтверджували обґрунтованість притягнення до адміністративної відповідальності позивача, оскільки матеріали справи не містять доказів того, що позивач дійсно здійснював рух ліворуч на вул. Адміральський проспект При цьому, відповідно до закріпленого в ст. 62 Конституції Українипринципу особа вважається невинуватою, доки її вину не буде доведено в законному порядку; ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість; обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У справі Барбера, Мессеге і Жабардо проти Іспанії Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 6 грудня 1988 року зазначив, що докази, покладені в основу висновку суду про винність обвинуваченого, мають відповідати як вимогам достатності, так і переконливості.

Обов`язок дотримання принципу презумпції невинуватості відноситься не тільки до судових органів, але й до інших державних установ, таких як поліція (Рішення ЄСПЛ у справі « Дактарас проти Литви » від 24 листопада 2000 року ).

Також, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Салабіаку проти Франції» від 07 жовтня 1988 року зазначив, що тягар доведення вини покладається на обвинувачення і будь - які сумніви повинні бути на користь обвинуваченого. З метою судового переслідування необхідно приєднати до справи достатньо доказів для засудження обвинуваченого.

Правова природа адміністративної відповідальності за своєю суттю є аналогічною кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосування державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.

У справі «Надточій проти України» Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 15 травня 2008 року відзначив, що Уряд України визнав карний кримінально - правовий характерКодексу України про адміністративні правопорушення ( п. 21 рішення ).

Крім того, Конституційний Суд України в рішенні від 22 грудня 2010 року № 23 - рп / 2010 дійшов до висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п. 4. 1 ).

В рекомендації № R (9 1)1 Комітету Міністрів Європи Державам - членам стосовно адміністративних санкцій від 13 лютого 1991 року рекомендовано урядам держав - членів керуватися у своєму праві та практиці принципом, згідно з яким обов`язок забезпечення доказів покладається на адміністративний орган влади (принцип 7).

Отже, суд вважає, що зазначені принципи і положення Закону при винесенні постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності відповідачем не були дотримані, оскільки жодні докази вини ОСОБА_1 у матеріалах справи відсутні.

Матеріали справи, окрім оскаржуваної постанови поліцейського, належних та допустимих доказів щодо наявності вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП, за яке його було притягнуто до адміністративної відповідальності не містять.

У відповідності до ч.3 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Статтею 251 КУпАП, передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Оцінюючи матеріали справи у їх сукупності, ту обставину, що відповідачем не було надано до суду доказів в підтвердження вини ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, суд приходить до висновку про те, що постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності була прийнята без достатніх правових підстав.

За таких обставин, вимога позивача про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАА № 326148 від 15 березня 2018 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП та накладення штрафу в розмірі 255,00 грн. підлягає задоволенню.

Суд виходячи з положень п.3 ч.3 ст. 286 КАС України, вважає за необхідне закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП, згідно з постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху від 15 березня 2018 року серії ЕАА № 326148, за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч.3ст.159 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

На підставі викладеного та керуючись: ст. 19 Конституції України, ст.ст. 2,-14, 19-20,22, 26, 29, 31, 42,44, 46, 72-77, 118, 159, 160, 162, 192, 199,204, 205,227-228, ч.4 ст.229 ,241-246, п.10 Перехідних Положень КАС України, ст..9, 23, 30, 33, ч.1 ст.122, 222, 251,252, 254, 256, 265-1, 268, 276, 279, 280, 283, 317-318, 321 КУпАП, ч.5 ст.14 Закон України «Про дорожній рух» суд,-

ВИРІШИВ:
Позов задовольнити.

Скасувати постанову серія ЕАА №326148 від 15 березня 2018 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі і притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 за правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП, згідно постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАА №326148 від 15 березня 2018 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного адміністративного суду через Приморський районний суд м. Одеси, шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Суддя: А.Ю. Бойчук