Справа № 815/3106/18
Суддя: Андрухів В. В.
Дата ухвалення: 2018-10-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/3106/18
РІШЕННЯ
26 жовтня 2018 року м. Одеса
Одеський окружний адміністративний суд під головуванням судді Андрухіва В.В., за участю секретаря судового засідання Рижук В.І., розглянувши в письмовому провадженні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якому просить:
- визнати протиправною бездіяльність ГУ ПФ України в Одеській області щодо відмови у проведенні перерахунку пенсії з урахуванням таких видів грошового забезпечення: щомісячної винагороди; матеріальної допомоги на оздоровлення; матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань; індексації; грошової допомоги за тривалу безперервну службу; грошової допомоги при звільненні;
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що в період з 1991 року по 03.09.2017 року він проходив військову службу у Збройних Силах України. Наказом командувача військ оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_2 " (по особовому складу) від 01.08.2017 року №118 позивача звільнено з військової служби у запас за пунктом "а" (у зв`язку із закінченням строку контракту). Позивач вказав, що відповідно до наказу командира в/ч НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 03.09.2017 року №212 він був виключений зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення і направлений на військовий облік до Білгород-Дністровського об`єднаного районного військового комісаріату Одеської області.
Позивач зазначив, що 04.09.2017 року відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", ГУ ПФУ в Одеській області йому було призначено пенсію за вислугу років з врахуванням наступних видів грошового забезпечення: посадовий оклад 970 грн.; оклад за військовим званням (майор) 125 грн.; надбавка за вислугу років (40%) 438 грн.; середньомісячний розмір додаткових видів грошового забезпечення, визначений за 24 останні календарні місяці служби перед звільненням зі служби (з 01.09.2015 року по 31.08.2017 року) 4767,75 грн., у тому числі: надбавка за роботу, яка передбачає доступ до таємних документів (10%) 97 грн.; надбавка за виконання особливо важливих завдань (50%) 766,50 грн.; премія 3904,25 грн.
Не погоджуючись із призначеним пенсійним забезпеченням, 04.05.2018 року позивач звернувся із відповідною заявою до Головного управління пенсійного фонду України в Одеській області про включення до грошового забезпечення з якого розраховується пенсія: щомісячної грошової винагороди; матеріальної допомоги на оздоровлення; матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань; індексації, грошової винагороди за безперервну службу та грошової допомоги при звільненні. Тобто усі види грошового забезпечення, які позивачем були отримані за останні 24 місяці перед звільненням, і з яких проводились утримання в дохід держави (ПДФО, ЄСВ) та надав довідку про фактичне отримане грошове забезпечення з вересня 2015 року по серпень 2017 року за вих. №456 від 26.04.2018 року. 30 травня 2018 року від Головного управління пенсійного фонду України в Одеській області за вих. №1282/М-11 від 25.05.2018 року позивач отримав відповідь, в якій зазначено, що розмір пенсії встановлений відповідно до норм чинного законодавства та провести її перерахунок на сьогодні немає законодавчих підстав.
Ухвалою від 02 липня 2018 року відкрито загальне позовне провадження у вказаній справі та призначено підготовче засідання.
Ухвалою від 02 липня 2018 року у відповідача витребувано докази.
Ухвалою від 28.08.2018 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Ухвалою від 28.08.2018 року продовжено строк підготовчого провадження у справі на 30 днів.
Ухвалою від 19.09.2018 року відмовлено у задоволенні клопотання представника ГУ ПФУ в Одеській області про залишення без розгляду позовних вимог ОСОБА_1 за період з 04.09.2017 року по 25.11.2017 року.
Ухвалою від 19.09.2018 року закрито підготовче провадження і призначено справу до судового розгляду по суті на 28.09.2018 року.
У судове засідання, призначене на 28 вересня 2018 року на 12:30 год., сторони не з`явились.
27.09.2018 року до суду через канцелярію позивач надав заяву про розгляд справи за його відсутності.
Представник відповідача 28.09.2018 року через канцелярію суду також надав заяву, в якій просив розглядати справу без участі представника Управління.
30.07.2018 року представник відповідача через канцелярію суду надав письмовий відзив, відповідно до якого позов вважає необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню. Представник відповідача зазначив, що матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, грошова допомога на оздоровлення, індексація грошового забезпечення, щомісячна додаткова грошова винагорода, грошова винагорода за тривалу безперервну службу та одноразова грошова допомога при звільненні - мають тимчасовий характер, залежать від певних обставин, їх розмір не є фіксованим, а виплата не є щомісячною, тому вони не включаються до складу грошового забезпечення при звільненні з військової служби та для обчислення і перерахунку пенсії.
Представник відповідача вважав, що Головне управління діє на підставі та у межах, передбачених діючим законодавством України.
Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ІНФОРМАЦІЯ_1 , в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Пояснення щодо позову представник третьої особи не надав.
Частиною 9 статті 205 КАС України передбачено, що, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
З урахуванням вищенаведеного, суд дійшов до висновку про можливість розгляду справи за відсутності осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, у порядку письмового провадження за наявними у справі письмовими доказами без фіксування судового засідання технічними засобами, що передбачено ч.4 ст.229 КАС України.
Дослідивши в письмовому провадженні наявні в матеріалах справи докази, суд встановив наступні обставини.
Згідно протоколу від 04.09.2017 року позивачу призначена пенсія згідно з Законом України №2262-ХІІ від 09.04.1992 року. При обчисленні пенсії ОСОБА_1 враховане грошове забезпечення позивача у такому складі: посадовий оклад 970 грн.; оклад за військовим званням 125 грн.; надбавка за вислугу років (40%) 438 грн.; середньомісячний розмір додаткових видів грошового забезпечення, визначений за 24 останні календарні місяці служби перед звільненням зі служби 4767,75 грн. (у тому числі: робота з таємними виробами, носіями, документами - 10%, надбавка за особливо важливі завдання - 50%, премія - 450%) (а.с. 53).
04.05.2018 року позивачем подана заява до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про перерахунок пенсії, додатком до якої надана довідка про додаткові види грошового забезпечення від 26.04.2018 року №456 (а.с. 26-27, 25).
З наданої довідки вбачається, що за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням позивачем отримані у складі грошового забезпечення суми, які не враховані на момент призначення пенсії, а саме: щомісячна грошова винагорода; грошова допомога на оздоровлення; грошова допомога для вирішення соціально-побутових питань; індексація; грошова допомога за тривалу безперервну службу; грошова допомога при звільнення (а.с. 25).
Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області 25.05.2018 року, за результатами розгляду заяви позивача, надана відповідь за вих. №1282/М-11 про відмову в прийнятті рішення щодо проведення перерахунку пенсії (а.с. 28).
Відповідно ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до положень ст.41 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, до заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії враховуються, зокрема, суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески в межах встановленої законодавством максимальної величини заробітної плати (доходу), з якої сплачуються страхові внески, а після набрання чинності Законом України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - максимальної величини бази нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначеної відповідно до закону.
Відповідно до ч.3 ст.43 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Згідно з положеннями ч. 1-3 ст. 9, ч. 1 ст. 10-1 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.
Військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, надаються щорічні основні відпустки із збереженням грошового, матеріального забезпечення та наданням грошової допомоги на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення.
Згідно з п.7 Постанови Кабінету Міністрів України №393 від 17 липня 1992 року "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей", пенсії обчислюються з розміру грошового забезпечення, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з урахуванням таких його видів: відповідних окладів за посадою, військовим (спеціальним) званням та відсоткової надбавки за вислугу років у розмірах, установлених за останньою штатною посадою, займаною перед звільненням; щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення, крім щомісячних надбавок (доплат), установлених особам, які мають право на пенсію за вислугу років згідно із законодавством і залишені за їх згодою та в інтересах справи на службі) та премії. Розмір щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням. Середня сума щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається шляхом ділення на 24 загальної суми цих видів грошового забезпечення за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням.
В п.2 постанови Кабінету Міністрів України №704 від 30.08.2017 року Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб визначено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Відповідно до п. 30.1, 30.3 розділу ХХХ Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженої наказом Міністра оборони України №260 від 11.06.2008 року та п. п. 3 п. 5 постанови Кабінету Міністрів України №1294 від 07.11.2007 року, особам офіцерського складу, особам рядового, сержантського та старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом та набули право на щорічну основну відпустку, один раз на рік надається грошова допомога для оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення.
Розмір грошової допомоги для оздоровлення визначається виходячи з посадових окладів, окладів за військовими званнями та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (крім винагород та морського грошового забезпечення), на які військовослужбовець має право за займаною ним штатною посадою згідно з законодавством України на день підписання наказу про надання цієї допомоги.
Згідно із п. 33.1, 33.3 розділ ХХХІІІ Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам та п. 3 п. 5 постанови Кабінету Міністрів України №1294 від 07.11.2007 року, особам офіцерського складу, особам рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять службу за контрактом, для вирішення соціально-побутових питань один раз на рік надається матеріальна допомога в розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення. Розмір матеріальної допомоги установлюється за рішенням Міністра оборони України, виходячи з наявного фонду грошового забезпечення, передбаченого в кошторисі Міністерства оборони України.
До місячного грошового забезпечення, з якого визначається матеріальна допомога, включаються посадові оклади, оклади за військовими званнями та щомісячні додаткові види грошового забезпечення (крім винагород та морського грошового забезпечення), на які військовослужбовець має право за займаною ним штатною посадою згідно з законодавством України на день підписання наказу про надання цієї допомоги.
Винагорода за тривалість безперервної служби відповідно до додатку 25 постанови Кабінету Міністрів України №1294 від 07.11.2007 року відноситься до одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначає Закон України від 3 липня 1991 року № 1282-XII Про індексацію грошових доходів населення, згідно зі статтею 1 якого індексація грошових доходів населення це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.
Тобто, індексація є частиною державної системи соціального захисту громадян, спрямованою на підтримання їх купівельної спроможності.
Твердження відповідача про те, що матеріальна допомога на оздоровлення та одноразова премія не можуть враховуватись при обчисленні розміру пенсії, навіть якщо з них було сплачено страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, оскільки дані виплати не відносяться до щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, а є одноразовими (щорічними) - є безпідставними, оскільки аналіз зазначених норм матеріального права дає підстави вважати, що грошова допомога на оздоровлення, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, індексація та одноразова грошова винагорода за безперервну службу, з яких сплачено страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, відносяться до складу грошового забезпечення військовослужбовців, з розміру якого обчислюється пенсія.
При цьому, одноразова грошова допомога при звільненні не є тою виплатою, з якої обчислюється пенсія з наступних підстав.
Статтею 15 Закону № 2011-ХІІ, як і статтею 9 Закону № 2262-XII, визначено, що військовослужбовцям при звільненні з військової служби за власним бажанням виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.
За змістом пункту 17 статті 11 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування військовослужбовці підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню.
Частиною другою статті 20 Закону № 1058-IV обчислення страхових внесків застрахованих осіб, зазначених, зокрема, у пункті 17 статті 11 цього Закону, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.
Також, Закон України від 26 червня 1997 року № 400/97-ВР Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування визначає порядок справляння та використання збору на обов`язкове державне пенсійне страхування.
Пунктом 4 частини першої статті 1 Закону № 400/97-ВР визначено, що платниками збору на обов`язкове державне пенсійне страхування є, зокрема, військовослужбовці, особи рядового і начальницького складу.
Аналіз зазначених норм матеріального права дає підстави вважати, що військовослужбовці підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, тому мають сплачувати страхові внески та збір на обов`язкове державне пенсійне страхування з суми сукупного оподатковуваного доходу, обчисленого відповідно до законодавства України.
Частина третя статті 43 Закону № 2262-XII не містить положень про включення до грошового забезпечення такої виплати, як одноразова грошова допомога при звільненні. Правові підстави для її виплати встановлені статтею 15 Закону № 2011-ХІІ та статтею 9 Закону № 2262-XII, які пов`язані зі звільненням особи зі служби.
Таким чином, хоча вказана виплата й підпадає під ознаки одноразової допомоги, але має інше правове призначення.
Тобто, одноразова грошова допомога при звільненні не входить до додаткового грошового забезпечення, яка повинна враховуватися при нарахуванні пенсії, оскільки відноситься до разових платежів і має характер окремих гарантій держави щодо соціального захисту громадян, зокрема військовослужбовців.
Суд дійшов висновку, що одноразова допомога при звільненні не пов`язана з виконанням позивачем своїх службових обов`язків та отриманням за це грошової допомоги, пов`язана саме з фактом звільнення зі служби.
У відповідності до ч.5 ст.242 КАС України суд має враховувати висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Також у зазначеній постанові від 20.02.2018 року у справі №346/2949/17 Верховний Суд зробив висновок, що посилання відповідача на рішення Конституційного Суду України від 13 травня 2015 № 4рп/2015 яким надано тлумачення положень частини третьої статті 63 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб є безпідставним, оскільки стосується перерахунку пенсій у зв`язку зі зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством.
Суд вважає необгрунтованим посилання представника відповідача на постанову Верховного Суду України від 19 травня 2015 року по справі №21-466а15, оскільки предметом спору по даній справі була вихідна допомога при звільнені з військової служби, тоді як предметом спору по цій справі є розмір грошового забезпечення, з якого має обчислюватися пенсія військовослужбовця.
У даній справі оскаржується неправомірність дій пенсійного органу при призначені пенсії щодо неврахування всіх складових грошового утримання, з яких сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Тлумачення переліку нових після призначення пенсії щомісячних додаткових видів грошового забезпечення не є тлумаченням додаткових видів грошового забезпечення взагалі.
З огляду на зазначене, суд дійшов висновку про протиправність бездіяльності ГУ ПФ України в Одеській області щодо відмови у проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_1 з урахуванням таких видів грошового забезпечення: щомісячної винагороди; матеріальної допомоги на оздоровлення; матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань; індексації та грошової допомоги за тривалу безперервну службу.
При цьому, позовні вимоги позивача в частині визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови позивачу в проведенні перерахунку пенсії з урахуванням сум одноразової грошової допомоги при звільненні, а також зобов`язання відповідача провести перерахунок грошового забезпечення для призначення пенсії, з урахуванням до складу грошового забезпечення одноразової грошової допомоги при звільненні, задоволенню не підлягають з підстав, викладених вище.
Крім того, необґрунтованою є вимога позивача про проведення перерахунку йому пенсії з урахуванням таких видів грошового забезпечення, як посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років; надбавка за виконання особливо важливих завдань; надбавка за роботу, яка передбачає доступ до державної таємниці та премія, оскільки ГУ ПФУ в Одеській області відповідні види грошового забезпечення були враховані ще при призначенні пенсії позивачу.
З огляду на зазначене, задоволенню підлягають позовні вимоги позивача в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області вчинити дії щодо перерахунку пенсії ОСОБА_1 , починаючи з моменту її призначення 04 вересня 2017 року, з включенням до складу (розміру) грошового забезпечення, з якого призначається (обчислюється) пенсія, щомісячної винагороди; матеріальної допомоги на оздоровлення; матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань; індексації та грошової допомоги за тривалу безперервну службу.
Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до ч.1 ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку, що адміністративний позов ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню.
Щодо вимоги про встановлення ГУ ПФУ в Одеській області місячного строку подання звіту про виконання рішення суду, суд зазначає наступне.
Відповідно до частини першої статті 382 КАС України, суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
Таким чином, приписами наведеної статті суду надано право, а не обов`язок зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
При цьому, згідно норм ст.246 КАС України на суд не покладається обов`язок при ухваленні рішення встановлювати строк для подання звіту про виконання судового рішення; також не встановлено, що суд наділений таким правом (ст.245 КАС України).
З огляду на зазначене, суд не вважає за необхідне встановлення судового контролю за виконанням рішення суду шляхом зобов`язання відповідача подати у встановлений судом термін з моменту набрання рішенням законної сили звіту про виконання рішення суду.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 5-6, 9, 72, 77, 90, ч.9 ст.205, ч.4 ст.229, ст.ст. 241-246, п.15.5 ч.1 розділу VII КАС України, суд, -
ВИРІШИВ:
Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити частково.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до П`ятого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції з одночасною подачею копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.В. Андрухів

.