Справа № 461/6173/17
Суддя: Матковська Зоряна Мирославівна
Дата ухвалення: 2018-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2018 рокуЛьвів№857/1129/18
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді: Матковської З.М.,

суддів: Бруновської Н.В., Затолочного В.С.,

при секретарі судового засідання: Дутка І.С.

з участю представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Галицького районного суду м. Львова від 12 липня 2018 року у справі №461/6173/17 (винесене головуючим суддею Городецькою Л.М., проголошене о 14.40 год у м. Львові, повний текст складений - відсутні відомості) за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Львівської митниці ДФС про визнання протиправною та скасування постанови про порушення митних правил,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до Львівської митниці ДФС про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про порушення митних правил.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оскаржуваною постановою його було визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбачених ч. 3 ст.470 МК України та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 8500 грн. Вважає постанову незаконною та необґрунтованою з огляду на те, що автомобіль марки «Mersedes-Benz Е220», реєстраційний номер НОМЕР_3 ніколи у його користуванні та володінні не перебував, та ним не було заявлено митному органу про ввезення вказаного транспортного засобу на територію України. Поряд з тим, вважає, що правопорушення передбачене ч.3 ст.470 МК України не є триваючим, а відтак митним органом винесено постанову про порушення митних правил з пропуском строків передбачених частиною 1 статті 467 МК України. Просить суд постанову Львівської митниці ДФС від 21.08.2017 року у справі про порушення митних правил №2055/20900/17 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.470 МК України скасувати, а провадження закрити у зв'язку із закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності.

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 12 липня 2018 року Постанову в.о. заступника начальника Львівської митниці ДФС начальника управління протидії митним правопорушенням Скоромного Ярослава Ігоровича від 21 серпня 2017 року у справі про порушення митних правил №2055/20900/17, залишено без змін, а позовну заяву ОСОБА_2 без задоволення.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, позивачем подана апеляційна скарга, в якій зазначає, що не погоджується з рішенням суду, оскільки висновки суду не відповідають обставинам справи, судом порушено норм матеріального та процесуального права, внаслідок чого рішення відповідно до ст. 317 КАС України має бути скасоване. Зокрема доводи апелянта зводяться до того, що згідно відповіді на запит Львівської митниці ДФС транспортний засіб було переміщено через пункт митного поста «Шегині», а не митний пост «Угринів», як це зазначено в протоколі та постанові про порушення митних правил. Відповідно до відповіді на адвокатський запит представника позивача до Відділу Комунікації Староства в Легіонові (Польща), де перебував на обліку транспортний засіб, відповідно до якої Відділом Комунікації Старовства в Легіонові 30.09.2015 року проводилося оформлення зняття з реєстрації транспортного засобу марки MERCEDES-BENZ з реєстраційним номером НОМЕР_3 на підставі договору купівлі-продажу, укладеного між громадянином Республіки Польща Славоміром Падзік, який продав вищезгаданий автомобіль, та громадянином України ОСОБА_5 (паспорт НОМЕР_2), який придбав цей автомобіль. Відповідно до наданого відповідачем контрольного талону та інформації про факти перетину кордону (система Аркан додаток) у автомобілі MERCEDES-BENZ з реєстраційним номером НОМЕР_3, що перетинав державний кордон 30.09.2015р. в напрямку в'їзд в Україну знаходилося дві особи: ОСОБА_2 та ОСОБА_5, де безпідставно зазначено водієм ОСОБА_6, а не ОСОБА_5 який відповідно до наданих суду доказів придбав цей автомобіль. Крім цього, як на доказ відсутності вчинення правопорушення позивачем позивач надав суду докази про неможливість переміщення ним через митний кордон України транспортного засобу (відповідь Головного сервісного центру Міністерства внутрішніх справ України від 30.11.2017р. №31/597/аз на адвокатський запит від 22.11.2017р. та Регіонального сервісного центру у Львівській області від 29.11.2017р. №31/13 Ж-262/А на адвокатський запит від 22.11.2017р., які долучено до матеріалів справи), відповідно до яких згідно даних Єдиного державного реєстру МВС та регіональної бази «ДАІ-2000» станом на 29.11.2017р. за громадянином ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 транспортні засоби ніколи не реєструвалися, посвідчення водія реєстраційно-екзаменаційними підрозділами не видавалося, а відтак він не міг бути водієм вищезгаданого автомобіля. Також звертає увагу на ту обставину, що відповідно до наданої видруківки АСМО Інспектор в рубриці додаткова інформація зазначена адреса водія ОСОБА_2 - АДРЕСА_1, що не відповідає дійсності, оскільки позивач ОСОБА_2 з народження до тепер проживає та зареєстрований за адресою - с. Плешевичі Мостиського району Львівської області. З урахуванням наведених вище обставин просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.

Відзив на апеляційну скаргу відповідачем поданий не був. Відповідно до ч. 4 ст. 304 КАС України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

В судовому засіданні апеляційного розгляду справи представник позивача апеляційну скаргу підтримала з підстав зазначених у апеляційній скарзі, просила ухвалу суду першої інстанції скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідач в судове не прибув, хоча належним чином, засобами електронного зв'язку, був повідомлений про дату судового засідання. Відповідно до ч. 3 ст. 268 КАС України, неприбуття в судове засідання сторін учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено та з матеріалів справи слідує наступне. Постановою в.о. заступника начальника Львівської митниці ДФС начальника управління протидії митним правопорушенням Скоромного Я.І. від 21 серпня 2017 року у справі про порушення митних правил №2055/20900/17, позивача визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч.3 ст.470 МК України та накладено на нього стягнення у виді штрафу розміром п'ятсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на суму 8500 грн.

Вказану постанову винесено на підставі протоколу про порушення митних правил №2055/20900/17 від 22 травня 2017 року.

Суд першої інстанції в задоволенні позову відмовив з тих підстав, що оскаржувана постанова винесена уповноваженою особою, у відповідності до норм чинного законодавства, підстав для її скасування немає.

Проте апеляційний суд вважає висновки суду першої інстанції невірним та такими, що суперечать обставинам справи з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 458 Митного кодексу України, порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред'явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Відповідно до ст. 486 Митного кодексу України, завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.

Посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов'язана з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи ( ст. 489 МК України).

Згідно із статтею 495 Митного кодексу України, доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються: 1) протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів; 2) поясненнями свідків; 3) поясненнями особи, яка притягується до відповідальності; 4) висновком експерта; 5) іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них) та інформацією, у тому числі тими, що перебувають в електронному вигляді, а також товарами - безпосередніми предметами порушення митних правил, товарами із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю, транспортними засобами, що використовувалися для переміщення безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України. Посадова особа органу доходів і зборів, яка здійснює провадження у справі про порушення митних правил, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Як слідує із постанови, позивач 30.09.2015 року через митний пост «Угринів» Львівської митниці ДФС ввіз автомобіль марки «Mersedes-Benz Е220», реєстраційний номер НОМЕР_3, номер кузова НОМЕР_1, без письмового декларування та сплати усіх митних платежів.

Позивач вказує на те, що наведене у постанові не відповідає дійсності та фактичним обставинам, оскільки він не ввозив вищезазначений автомобіль чи будь-який інший транспортний засіб на територію України, не мав такого наміру, не була присутній під час оформлення документів про ввезення вищезазначеного автомобіля на територію Украйни в режимі «транзит», не підписувала жодних документів, не знав та не міг знати про те, що йому належить протягом десяти днів вивезти за межі митної території України вищезазначений транспортний засіб.

Апеляційний суд погоджується з доводами апеляційної скарги та зазначає наступне.

Згідно поданих відповідачем документів, факт перетину позивачем кордону та ввезення ним вказаного вище автомобіля марки «Mersedes-Benz Е220», в режимі «транзит», підтверджується витягом з ЄАІС «Інспектор» митного поста «Угринів» Львівської митниці ДФС щодо переміщень транспортних засобів, в якому зокрема зазначена адреса позивача: АДРЕСА_1 що не відповідає анкетним даним і місцю проживання позивача.

Вказана інформація суперечить особистим даним позивача оскільки адреса проживання позивача с.Плешевичі Мостиського району Львівської області.

Крім того, представник позивача звертався із запитом до Відділу Комунікації Староства в Легіонові (Польща), де перебував на обліку транспортний засіб. Згідно відповіді Відділу Комунікації Староства в Легіонові (Польща) 30.09.2015 року проводилося оформлення зняття з реєстрації транспортного засобу марки MERCEDES-BENZ з реєстраційним номером НОМЕР_3 на підставі договору купівлі-продажу, укладеного між громадянином Республіки Польща Славоміром Падзік, який продав вищезгаданий автомобіль, та громадянином України ОСОБА_5 (паспорт НОМЕР_2), який придбав цей автомобіль.

Із представлених відповідачем матеріалів справи слідує, що у автомобілі перебувала ще одна особа, проте не буда допитана у зв'язку із наданням позивачем пояснень про заперечення факту перевезення транспортного засобу. Відповідно до наданого відповідачем контрольного талону та інформації про факти перетину кордону (система Аркан додаток) у автомобілі MERCEDES-BENZ з реєстраційним номером НОМЕР_3, що перетинав державний кордон 30.09.2015р. в напрямку в'їзд в Україну знаходилося дві особи: ОСОБА_2 та ОСОБА_5.

Таким чином, з матеріалів справи слідує, що відповідачем на наведено належних доказів того, саме позивачем 30.09.2015 року ввезено на митну територію України через пункт пропуску «Угринів» Львівської митниці ДФС транспортний засіб марки «Mersedes-Benz Е220», реєстраційний номер НОМЕР_3, номер кузова НОМЕР_1, в режимі «транзит» без письмового декларування та сплати митних платежів, а з представлених доказів не вбачається можливим ідентифікувати саме особу позивача.

Поза увагою суду першої інстанції залишилось і те, що як в протоколі та і постанові про порушення митних правил зазначено, що позивач перетнув кордон через митний пост «Угринів», натомість у відповідь на запит представника позивача, Львівська митниця повідомила, що транспортний засіб було переміщено через пункт митного поста «Шегині», що відповідає Інформації про факти перетину державного кордону України транспортними засобами, отриманої з використанням інтегрованої міжвідомчої інформаційно - телекомунікаційної системи щодо контролю осіб, транспортних засобів та вантажів, які перетинають кордон (системи «Аркан»).

Також апеляційний суд погоджується із доводами апелянта в тій частині, що оскільки позивачу посвідчення водія ніколи не видавалося, відтак він не міг бути водієм вищезгаданого автомобіля.

Апеляційний суд зазначає, що можливість оформлення ввезення транспортного засобу в режимі «транзит» на митну територію України лише на підставі наявної інформації з паспортних даних особи, без будь-якої додаткової фіксації, наприклад, у виді письмового декларування, фотофіксації, створює умови для виникнення ситуацій щодо можливого зловживання особами виниклою ситуацію з метою незаконного переміщення на митну територію України транспортних засобів та оформлення їх ввезення на підставних осіб. Будь-яких інших документів на підтвердження ввезення позивачем вказаного автомобіля відповідач не надав.

З урахуванням наведеного вище, апеляційний суд приходить до висновку, що постанова винесена відповідачем без з'ясування всіх обставин, що мали значення при розгляді справи про порушення митних правил, натомість докази позивача вказують на відсутність складу правопорушення в його діях, що виключає адміністративну відповідальність.

Наявність сумніву щодо доведеності вини, відповідно ст.62 Конституції України, має тлумачитися на користь особи, зокрема позивача.

Згідно із ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Перевіривши оскаржене позивачем рішення, апеляційний суд вважає, що таке не відповідає критеріям, визначеним ч. 2 ст. 2 КАС України, а представлені відповідачем на заперечення позовних вимог докази у своїй сукупності дають підставу вважати, що рішення відповідача є протиправним, прийняте відповідачем необґрунтовано, без дотриманням норм чинного законодавства, що є підставою для визнання його протиправними та скасування.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Таким чином, враховуючи встановлені судом обставини та беручи до уваги наведені вище норми, колегія суддів вважає, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення закриттю у зв'язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення в діях позивача ОСОБА_2

Вказані вище обставини є безсумнівною підставою для скасування постанови суду першої інстанції та прийняття нової постанови про задоволенні позову з наведених вище підстав.

Судом першої інстанції неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, що призвело до ухвалення незаконного рішення, яке підлягає скасуванню з підстав визначених ст. 317 КАС України.

Відповідно до ч. 1 ст. 315 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвали нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга позивача підлягає задоволенню, постанова суду першої інстанції скасуванню та апеляційним судом приймається нова постанова про задоволення позову з наведених вище підстав.

Керуючись статтями 243, 250, 272, 286, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 12 липня 2018 року у справі №461/6173/17 - скасувати та прийняти нове рішення, яким скасувати постанову Львівської митниці ДФС від 21.08.2017 року у справі про порушення митних правил №2055/20900/17 про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.470 МК України та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя З. М. Матковська
судді Н. В. Бруновська
В. С. Затолочний
Повний текст постанови складено 24.10.2018р.