Справа № 0540/9356/18-а
Суддя: Михайлик А.С.
Дата ухвалення: 2018-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 жовтня 2018 р. Справа№0540/9356/18-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі судді Михайлик А.С. розглянув в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження в приміщенні Донецького окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області про визнання протиправною бездіяльності, зобовязання вчинити певні дії, -

ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ ОСОБА_2

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області про визнання протиправною бездіяльності щодо невиплати пенсії з 01.12.2016, визнання протиправним та скасування рішення, зобовязання відновити виплату пенсії з моменту припинення та утриматися від подальшого зупинення пенсійних виплат.

Згідно викладеного в позові припинення виплати пенсії відповідачем є порушенням гарантованого Конституцією України права на соціальний захист, яке включає, зокрема, право на забезпечення у разі повної, часткової або тимчасової працездатності, а також в старості та в інших випадках, передбачених законом. Позивач вважає, що до правовідносин стосовно виплати пенсії не можуть застосуватися положення підзаконних нормативно-правових актів, яким врегульовано особливості виплати пенсії внутрішньо-переміщеним особам, оскільки вони значно звужують та обмежують права громадянина, що не відповідає засадам пенсійного законодавства та Конституції України. Позивач зазначив, що виплату їй пенсії має бути поновлено, оскільки таку виплату припинено з підстав, що не передбачені статтею 49 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

У позові позивачем викладені клопотання про розгляд справи за правилами спрощеного провадження та негайне виконання судового рішення у межах виплати пенсії за один місяць.

У відповіді на відзив позивач додатково зауважила на неможливості припинення виплати пенсії з підстав, що не передбачені статтею 49 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» та зауважила на подання позову із дотриманням строку звернення до суду, встановленого статтею 122 Кодексу адміністративного судочинства України.

У наданому до суду відзиві на позов відповідач зазначив про відсутність підстав для задоволення заявлених позивачем вимог. За змістом відзиву позивач є внутрішньо переміщеною особою, перебуває на обліку відповідача. З витягу з протоколу № 121 від 13.10.2017 відповідачу стало відомо про прийняття Комісією з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, утвореними виконавчими органами місцевих рад. На підставі зазначеного протоколу відповідачем прийнято рішення про відмову у виплаті пенсії позивачу. Відповідач зазначив, що для поновлення виплати пенсії позивач мала звернутися до управління пенсійного фонду та надати документи, що підтверджують її особу, підтвердити своє проживання на підконтрольній українській владі території, втім, станом на 08.10.2018 позивач із вимогою про поновлення виплати пенсії до відповідача не зверталася.

Стосовно безпідставності заявленої позивачем вимоги про виплату заборгованості за весь період невиплати пенсії, відповідач послався на пункт 15 постанови № 365 від 08.06.2016 «Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» та зазначив, що соціальні виплати за минулі періоди виплачуються в Порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. На сьогоднішній день такий порядок відсутній, через що наведену вимогу позивача задовольнити неможливо.

Відповідач наполягав на пропуску позивачем встановленого строку звернення до суду, через що наполягав на наявності підстав для залишення його без розгляду.

ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ

Ухвалами від 26.09.2018 відстрочено сплату судового збору за подання позову до ухвалення рішення у справі та відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін.

ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ОБСТАВИНИ

Позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт серії ЕК 791236, є пенсіонером, отримує пенсію як внутрішньо переміщена особа. Згідно довідки № НОМЕР_1 від 19.09.2017 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи позивач зареєстрована а адресою: АДРЕСА_1, фактичним місцем проживання позивача є: АДРЕСА_2.

20.09.2017 позивач звернулася до Управлінні Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області (відповідача) із заявою про запит пенсійної справи з Управління Пенсійного фонду України у м. Артемівську Донецької області, де до цього часу перебувала на обліку позивач.

Згідно розпорядження № 8187 від 15.01.2018 позивача прийнято на облік в Управлінні пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області.

Розпорядженням відповідача від 10.07.2018 зупинено виплату пенсії на підставі витягу із протоколу засідання комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам.

В матеріалах справи наявний витяг з протоколу засідання комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам №121 від 13.10.2017, за змістом якого комісією відмовлено у призначенні (відновленні) пенсії на підставі акту обстеження матеріально-побутових умов сімї.

Згідно наданої позивачем довідки від 05.10.2018 позивачу не виплачено пенсію з листопада 2016 року по жовтень 2018 року, пенсія нараховується.

Дана справа є типовою, оскільки відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи № 805/402/18 (№ Пз/9901/20/18), що набрало законної сили 04 вересня 2018 року. Згідно частині 3 статті 291 Кодексу адміністративного судочинства України при ухваленні рішення у типовій справі, яка відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи, суд має враховувати правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи.

ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ ОСОБА_3

Частиною першою статті 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг передбачено Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-VI ( далі за текстом ЗУ № 1058).

Відповідно статті 5 ЗУ № 1058 цей Закон регулює відносини, що виникають між суб'єктами системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються, зокрема, умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат, порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов'язковим державним пенсійним страхуванням.

Згідно статті 85 Закону України «Про пенсійне забезпечення» пенсії виплачуються за місцем проживання пенсіонера, незалежно від реєстрації місця проживання.

22.11.2014 набрав чинності Закон України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20.10.2014 № 1706-VII, який згідно його преамбули відповідно до Конституції та законів України, міжнародних договорів України, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, встановлює гарантії дотримання прав, свобод та законних інтересів внутрішньо переміщених осіб.

Відповідно до статті 7 цього Закону для взятої на облік внутрішньо переміщеної особи реалізація прав на пенсійне забезпечення, на отримання соціальних послуг здійснюється відповідно до законодавства України. Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розв'язання проблем, пов'язаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам. Громадянин пенсійного віку, особа з інвалідністю, дитина-інвалід та інша особа, яка перебуває у складних життєвих обставинах, яких зареєстровано внутрішньо переміщеними особами, мають право на отримання соціальних послуг відповідно до законодавства України за місцем реєстрації фактичного місця проживання такої внутрішньо переміщеної особи.

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 № 637 «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» встановлено, що призначення та продовження виплати пенсій внутрішньо переміщеним особам здійснюються за місцем перебування таких осіб на обліку, що підтверджується довідкою, виданою згідно з Порядком оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 р. N 509 (Офіційний вісник України, 2014 р., N 81, ст. 2296; 2015 р., N 70, ст. 2312). Виплата (продовження виплати) пенсій (щомісячного довічного грошового утримання, що призначені зазначеним особам, проводиться через рахунки та мережу установ і пристроїв публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" з можливістю отримання готівкових коштів і проведення безготівкових операцій через мережу установ і пристроїв будь-яких банків тільки на території, де органи державної влади здійснюють свої повноваження.

Згідно з пунктом 6 Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 509 від 01.10.2014 (в редакції Постанови КМУ № 352 від 08.06.2016) (далі Порядок № 509), довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" та абзацом шостим цього пункту. Довідка, видана до 20 червня 2016 року, яка не скасована і строк дії якої не закінчився, є дійсною та діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб".

Відповідно до частини першої статті 49 ЗУ № 1058 виплата пенсії припиняється за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду з наступних підстав: - якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; - у разі смерті пенсіонера; - у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; - в інших випадках, передбачених законом. Частиною другою цієї статті передбачено, що поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з'ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати. Виплата пенсії поновлюється в порядку, передбаченому частиною третьою статті 35 та статтею 46 цього Закону. Зазначений перелік підстав для припинення виплати пенсії розширеному тлумаченню не підлягає.

Отже, виходячи з викладеного, умовою призначення (продовження) виплати пенсій внутрішньо переміщеним особам є: знаходження внутрішньо переміщених осіб на обліку в місці перебування, що підтверджується відповідною довідкою; про припинення виплати пенсій відповідним органом пенсійного фонду має прийматися відповідне рішення із визначенням в ньому підстав припинення виплати пенсії.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

На підтвердження правомірності припинення виплати пенсії позивачу відповідач надав розпорядження від 10.07.2018, на підставі якого, як стверджує відповідач, ним не виплачується пенсія позивачу. Наведене розпорядження не містить в собі дати припинення виплати пенсії.. Будь-які доводи які б надавали можливість дійти висновку про поширення дії цього розпорядження від 10.07.2018 на періоди виплати, що минули до дати його прийняття, відповідачем не наведено. З огляду на наведене, враховуючи відсутність в матеріалах справи документів, які б стосувалися прийняття відповідачем рішення щодо невиплати позивачу пенсії в період з листопада 2019 року по липень 2018 року включно, суд вважає правомірними доводи позивача в частині допущення відповідачем протиправної бездіяльності, внаслідок якої позивачу не виплачено пенсію за період з грудня 2016 року по липень 2018 року включно. Отже, заявлені позивачем вимоги про визнання протиправною бездіяльності щодо невиплати пенсії з грудня 2016 року є обґрунтованими та підлягають задоволенню судом шляхом визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо невиплати пенсії в період з грудня 2016 року по липень 2018 року.

При наданні оцінці правомірності невиплати відповідачем пенсії позивачу з серпня 2018 року суд виходить із наступного. В розпорядженні від 10.07.2018 відповідачем підставою зупинення виплати пенсії позивачу визначено прийняття комісією з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам рішення про відмову в призначенні(поновленні) виплати пенсії позивачу на підставі положень Порядку здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 365 від 08.06.2016. Проте, прийняття наведеною комісією рішення не визначено підставою припинення виплати пенсії статтею 49 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», Постанова Кабінету Міністрів України № 365 не є законом та, із врахуванням вказівки щодо можливості припинення виплати пенсії з інших, передбачених законом підстав, що міститься в статі 49 Закону України № 1058 не може підставою припинення виплати пенсії. З урахуванням викладеного, суд вважає прийняте відповідачем розпорядження про зупинення виплати пенсії таким, що не відповідає вимогам чинного законодавства та таким, що підлягає скасуванню, а вимоги позивача в цій частині такими, що підлягають задоволенню.

Враховуючи визнання судом протиправною бездіяльності відповідача щодо невиплати позивачу пенсії в період з грудня 2016 по липень 2018 року та визнання протиправним розпорядження відповідача про зупинення виплати пенсії від 10 липня 2018 року, на підставі якого позивачу не нараховувалася та не виплачувалася пенсія в період з серпня 2018 року, виплату пенсії має бути поновлено з моменту припинення, отже вимоги про зобовязання поновити виплату пенсії з грудня 2016 року також підлягають задоволенню.

При вирішенні питання щодо пропуску строків звернення до суду із цим позовом суд виходить із наступного.

Частинами 1 та 2 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна булла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Частиною 2 статті 46 Закону України № 1058, який є спеціальним в даних правовідносинах, передбачено, що нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Наявною в матеріалах справи довідкою відповідача підтверджено здійснення нарахування невиплаченої пенсії в період невиплати, з огляду на що невиплачена відповідачем пенсія підлягає виплаті без обмеження будь-яким строком.

Що стосується вимог позивача про зобовязання відповідача утриматися від зупинення виплати пенсії в подальшому, то наведені вимоги не підлягають задоволенню, оскільки чинним Кодексом адміністративного судочинства України не передбачено здійснення судом захисту прав за відсутності факту їх порушення.

Таким чином, заявлені позивачем вимоги підлягають задоволенню частково.

Пунктом 1 частини 1 статті 371 Кодексу адміністративного судочинства України негайно виконуються рішення суду про присудження виплати пенсій - у межах суми стягнення за один місяць, з огляду на що рішення про зобовязання відповідача відновити виплату пенсії та сплатити заборгованість підлягає негайному виконанню в частині виплати пенсії за один місяць.

Відповідно до частини першої статті 143 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні суду. Згідно з частиною першою статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Відповідно до частин першої, третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Частиною 8 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у випадку якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

З огляду на таке, суд вважає за можливе покласти на відповідача витрати, повязані із розглядом цієї справи.

Судом при відкритті провадження у справі відстрочено сплату судового збору до ухвалення судового рішення у справі.

Враховуючи наведене вище, судовий збір підлягає стягненню на користь Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань Управління пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області в сумі 704,80 грн.

З огляду на викладене вище, на підставі положень Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» та керуючись ст.ст. 2, 3, 5, 9, 12, 15, 19, 22, 25, 32, 72, 76, 77, 79, 139, 194, 205, 241-243, 245, 246, 291, 371 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (паспорт серії ЕК 791236, адреса реєстрації: АДРЕСА_1, фактичним місцем проживання позивача є: АДРЕСА_2) до Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області (ідентифікаційний код 23346787, місцезнаходження: 84302, Донецька обл., місто Краматорськ, площа Поштова, будинок 5) про визнання протиправною бездіяльності, скасування рішення, зобовязання вчинити певні дії та утриматися від вчинення певних дій, - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області щодо невиплати пенсії ОСОБА_1 з грудня 2016 року по липень 2018 року.

Визнати протиправним та скасувати розпорядження Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області про припинення виплати пенсії від 10 липня 2018 року.

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області відновити виплату пенсії ОСОБА_1 з грудня 2016 року.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду у межах суми виплати пенсії ОСОБА_1 за один місяць підлягає негайному виконанню.

Стягнути з бюджетних асигнувань Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області судові витрати в розмірі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок на користь Державного бюджету України за наступними реквізитами: стягувач - Державна судова адміністрація України, рахунок - 6001, код ЄДРПОУ - 37993783, код банку 899998, отримувач - ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, код класифікації доходів бюджету 22030106.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо справу було розглянуто в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до пп. 15.5 п. 15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя Михайлик А.С.