Справа № 754/10793/18
Суддя: Таран Н. Г.
Дата ухвалення: 2018-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Номер провадження 2-а/754/541/18
РІШЕННЯ

Іменем України

23 жовтня 2018 року суддя Деснянського районного суду м. Києва Таран Н.Г., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до поліцейського 5-ої роти 4-го батальйону Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції рядового поліції Логіна Олександра Станіславовича, третя особа, без самостійних вимог на стороні відповідача: Департамент патрульної поліції, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до поліцейського 5-ої роти 4-го батальйону Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції рядового поліції Логіна О.С., про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

Вимогами вказаного позову є скасування постанови серії НК № 720599 від 04.08. 2018 року поліцейського 5-ої роти 4-го батальйону Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції рядового поліції Логіна О.С., про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП. Закриття справи про адміністративне правопорушення за ч.2 ст.122 КУпАП відносно ОСОБА_1

Обґрунтовуючи вимоги позову позивач посилався на те, що 04.08.2018 року поліцейським 5-ої роти 4-го батальйону Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції рядовим поліції Логіним О.С. було винесено постанову серії НК № 720599 про накладення на позивача адміністративного стягнення, по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі. Відповідно до вказаної постанови позивача притягнено до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, а саме: за те, що він, керуючи транспортним засобом марки «Volkswagen Golf Variant» д.н.з. НОМЕР_1, 04.08.2018 року о 02 год. 30 хв. по вул. Лесі Українки, 16 в м. Києві, нібито, проїхав на заборонений червоний сигнал світлофора, чим порушив п.8.7.3. е) Правил дорожнього руху України. В зв'язку з цим до позивача застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425,00 грн. Оскаржувану постанову було вручено позивачу 04.08.2018 року на місці зупинки транспортного засобу. ОСОБА_1 в свою чергу вважає оскаржувану постанову необгрунтованою, безпідставною, винесеною з порушенням його прав та порядку розгляду справ про адміністративні правопорушення, встановленого чинним законодавством України, такою, що не відповідає вимогам, встановленим ч.2 ст.2 КАС України, а отже постанова підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення закриттю, з наступних підстав.

Відповідно до п.8.7.3. в) Правил дорожнього руху України сигнали світлофора мають такі значення: зелений миготливий дозволяє рух, але інформує про те, що незабаром буде ввімкнено сигнал, який забороняє рух.З огляду на те, що позивач рухався на зелений миготливий сигнал світлофору, ним не було порушено вимог п.8.7.3. е) Правил дорожнього руху України, як про це зазначено в постанові, тобто в його діях відсутні подія та склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, тому провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо нього не могло бути розпочате відповідачем, а розпочате підлягало закриттю.Так, з постанови вбачається, що жодних доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення відповідачем не зібрано та не досліджено під час розгляду даної справи про адміністративне правопорушення. Постанова у справі про адміністративне правопорушення сама по собі доказом не є.Всупереч вимогам статей 251, 252, 283 КУпАП, відповідач при винесенні оскаржуваної постанови та притягненні позивача до адміністративної відповідальності за ч 2 ст. 122 КУпАП, не здійснив всебічного, повного і об'єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, оскільки базувався не на доказах, а на тому, що патрульному поліцейському здалось та він вважав, що позивач порушив ПДР та проїхав на заборонений сигнал світлофора, зокрема відсутні показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, жодним чином не враховано пояснення, особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Крім того, справу було розглянуто відповідачем на місці зупинки транспортного засобу за адресою (згідно даних постанови): м. Києві, вул. Лесі Українки, 16, а фактично за адресою: м. Київ, бульвар Лесі Українки, 16, що є порушенням статей 258, 276, 283 КУпАП та конституційних норм, викладених у рішенні Конституційного Суду України від 26.05.2015 року. Прийняття рішення суб'єктом владних повноважень не у спосіб, передбачений Конституцією та законами України є підставою для скасування такого рішення відповідно до положень частини 2 статті 2 КАС України. Крім цього, розглянувши справу на місці зупинки транспортного засобу, відповідач не надав можливості позивачу скористатися своїми правами, передбаченими ст.268 КУпАП у повному обсязі, зокрема, скористатися правовою допомогою адвоката, реалізувати право на захист. На основі вищевикладеного, позивач просив позовну заяву задовольнити.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 29.08.2018 року відкрито провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до поліцейського 5-ої роти 4-го батальйону Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції рядового поліції Логіна О.С., про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

За заявою Департаменту патрульної поліції ухвалою від 21.09.2018 року залучено до участі у вказаній справі в якості третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача Департамент патрульної поліції.

Представник Департаменту патрульної поліції Радей О.А. подав до суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого вважає вимоги позивача безпідставними, а також такими, що не підлягають задоволенню, оскільки складена постанова серії НК №720599 від 04.08.2018 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 КУпАП повністю відповідає вимогам Закону. Транспортний засіб позивача було зупинено у зв'язку із рухом на забороняючий червоний сигнал світлофора, що є порушенням, передбаченим п. 8.7.3 (е) ПДР. За приписом п. 8.7.3 (е) ПДР червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух. Згідно зі ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху. П. 1.3 ПДР встановлено, що учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги ПДР. Відповідно до п. 1.9 ПДР особи, які порушують правила дорожнього руху, несуть відповідальність згідно із законодавством. За приписом ст. 9 КУпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна винна (умисна чи необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Згідно ч. 2 ст. 122 КУпАП проїзд на забороняючий сигнал світлофора тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів. При цьому, ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Відповідно до ст. 252 КУпАП посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. Відповідач разом зі своїм напарником (іншим інспектором, що був в його екіпажі) під час патрулювання визначеної території м. Києва став свідком того, як водій - ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом «Volkswagen Golf Variant», номерний знак НОМЕР_1, за адресою: м. Київ, вул. Лесі Українки, 16, проїхав на заборонений сигнал (червоний) світлофора, у зв'язку з чим Інспектор мав підстави вважати, що позивачем вчинено адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП. Відповідно до відеозапису, зробленого за допомогою нагрудної камери (відеореєстратора) інспектора, вбачається, що після зупинки вищезазначеного транспортного засобу позивач пояснив інспекторам, що проїхав на мигаючий жовтий сигнал світлофора (відеозапис № 1 - час: 00:00:17), проте потім змінив свої покази, та наголошував вже на тому, що проїхав на зелений мигаючий сигнал світлофора. При цьому, відповідач наголосив позивачу на тому, що коли транспортний засіб останнього проїхав світлофор, всі інші транспортні засоби в цей момент стояли перед стоп-лінією, що не заперечувалося позивачем (відеозапис № 1 - час: 00:08:08). враховуючи, що позивач під час спілкування з інспекторами плутався у своїх показах, то наведене свідчить про бажання позивача уникнути адміністративної відповідальності суто з формальних підстав. А відтак, вина позивача є доведеною. При цьому, під час спілкування інспекторів патрульної поліції з позивачем, у останнього було виявлено ознаки алкогольного сп'яніння, а саме: нестійка хода, різкий запах алкоголю з порожнини рота. У зв'язку з чим, останньому було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп'яніння в установленому законом порядку, проте водій в присутності свідків відмовився від проходження такого огляду. Враховуючи викладене, щодо позивача було складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП та винесено оскаржувану постанову за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП. Під час розгляду справи позивачу було роз'яснено його права, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП та ст.ст. 307, 308 КУпАП. Крім того, згідно ст. 222 КУпАП, до компетенції органів Національної поліції віднесено розгляд справ про адміністративні правопорушення, зокрема про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, в тому числі, передбачених ст. 122 КУпАП. Відповідно до ч. 4 і 5 ст. 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу. Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене правопорушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі.При цьому, посилання позивача на рішення Конституційного Суду України від 26.05.2015 року № 5-рп/2015з приводу місця розгляду справи про адміністративне правопорушення є помилковими з огляду на те, що після його прийняття норми КУпАП та, зокрема, ст. 258 зазнали змін, в результаті чого на справи, які віднесено до компетенції Національної поліції розповсюджено вимоги частини четвертої ст. 258 КУпАП, а саме: постанова у справі про адміністративне правопорушення виноситься на місці вчинення правопорушення.Такого висновку дійшов Верховний Суд у своїй постанові від 17.05.2018 року у справі № 759/12872/16-а.При цьому, процедура розгляду поліцейськими справи про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху визначається Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №1395 від 07.11.2015 року, зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 10.11.2015 за №1408/27853 (далі - Інструкція).Як зазначено у п. 2 розділу III Інструкції, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, ч. 2 ст. 122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення. Таким чином, Інспектор патрульної поліції, який уповноважений виносити постанову про притягнення особи до адміністративної відповідальності на місці вчинення адміністративного правопорушення, зокрема, у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, має право здійснювати розгляд адміністративної справи де було вчинено таке адміністративне правопорушення, а не за місцезнаходженням УПП у м. Києві ДПП. А тому і клопотання позивача про відкладення розгляду справи про адміністративне правопорушення правомірно було відхилено відповідачем. Така позиція була застосована у постановах Верховного Суду від 14.02.2018 року у справі № 536/583/17, від 14.03.2018 року у справі № 760/2846/17, від 18.04.2018 року у справі № 718/891/16-а, від 25.04.2018 року у справі № 750/8192/16-а та від 17.05.2018 року у справі № 759/12872/16-а. Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, зокрема, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).Крім того, як зазначає пленум Вищого адміністративного суду у постанові від 06.03.2008 року № 2 «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень КАС України під час розгляду адміністративних справ», підставами для визнання будь-якого акту недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. Враховуючи викладене, оскаржувана постанова винесена у межах повноважень відповідача в порядку та у спосіб визначений КУпАП із дотриманням встановленої процедури та з урахуванням усіх обставин у справі.Відтак, відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до наступного висновку.

Так, судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 04.08.2018 року поліцейським 5-ої роти 4-го батальйону Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції рядовим поліції Логіним О.С. винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення серії НК №720599 від 04.08.2018 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення вимог ч.2 ст.122 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425,00 гривень.

Відповідно до вказаної постанови, 04.08.2018 року о 02 год. 30 хв. ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом марки «Volkswagen Golf Variant» д.н.з. НОМЕР_1, по вул. Лесі Українки, 16 в м. Києві, проїхав на заборонений червоний сигнал світлофора, чим порушив п.8.7.3. е ПДР.

Положеннями ч.2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов'язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб'єкта владних повноважень, зокрема, поліцейського, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчення якого передбачена чинним законодавством.

Стосовно суті прийнятої відповідачем постанови серії НК №720599 від 04.08.2018 року, у справі про адміністративне правопорушення, суд зазначає наступне.

Правила дорожнього руху, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху, повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що і інші учасники виконують ці Правила.

Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху.

Згідно з пунктом 8.7.3 Правил дорожнього руху України сигнали світлофора мають такі значення: a) зелений дозволяє рух; б) зелений у вигляді стрілки (стрілок) на чорному фоні дозволяє рух у зазначеному напрямку (напрямках). Таке саме значення має сигнал у вигляді зеленої стрілки (стрілок) у додатковій секції світлофора.

Сигнал у вигляді стрілки, що дозволяє поворот ліворуч, дозволяє й розворот, якщо він не заборонений дорожніми знаками.

Сигнал у вигляді зеленої стрілки (стрілок) у додатковій (додаткових) секції, увімкнений разом із зеленим сигналом світлофора, інформує водія про те, що він має перевагу в зазначеному стрілкою (стрілками) напрямку (напрямках) руху перед транспортними засобами, що рухаються з інших напрямків;

в) зелений миготливий дозволяє рух, але інформує про те, що незабаром буде ввімкнено сигнал, який забороняє рух.

Для інформування водіїв про час (у секундах), що залишився до кінця горіння сигналу зеленого кольору, можуть застосовуватися цифрові табло

г) чорна контурна стрілка (стрілки), нанесена на основний зелений сигнал, інформує водіїв про наявність додаткової секції світлофора і вказує інші дозволені напрямки руху ніж сигнал додаткової секції;

ґ) жовтий забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів;

д) жовтий миготливий сигнал або два жовтих миготливих сигнали дозволяють рух і інформують про наявність небезпечного нерегульованого перехрестя або пішохідного переходу;

е) червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух.

Сигнал у вигляді зеленої стрілки (стрілок) у додатковій (додаткових) секції разом з жовтим або червоним сигналом світлофора інформує водія про те, що рух дозволяється у вказаному напрямку за умови безперешкодного пропуску транспортних засобів, які рухаються з інших напрямків.

Стрілка зеленого кольору на табличці, встановленій на рівні червоного сигналу світлофора з вертикальним розташуванням сигналів, дозволяє рух у зазначеному напрямку при ввімкненому червоному сигналі світлофора з крайньої правої смуги руху (або крайньої лівої смуги руху на дорогах з одностороннім рухом) за умови надання переваги в русі іншим його учасникам, які рухаються з інших напрямків на сигнал світлофора, що дозволяє рух;

є) поєднання червоного і жовтого сигналів забороняє рух і інформує про наступне вмикання зеленого сигналу;

ж) чорні контурні стрілки на червоному і жовтому сигналах не змінюють значення цих сигналів та інформують про дозволені напрямки руху при зеленому сигналі;

з) вимкнений сигнал додаткової секції забороняє рух у напрямку, вказаному її стрілкою (стрілками).

Відповідно до вимог ст.256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються дата і місце його складання, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами. У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання. При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснюються його права і обов'язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Стаття 280 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з вимогами ст.268 КпАП України особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Частиною 1 статті 276 КпАП України встановлено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Рішенням Конституційного суду України від 26.05.2015 року по справі №5-рп/2015 встановлено, що положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, яке передбачає, що "справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення", в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення "за місцем його вчинення" визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Стаття 258 КУпАП визначає випадки, коли протокол про адміністративне правопорушення не складається. Відповідно до частини першої цієї статті протокол не складається в разі вчинення адміністративних правопорушень, передбачених статтями 70, 77, частиною третьою статті 85, статтею 153, якщо розмір штрафу не перевищує трьох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, частиною першою статті 85, якщо розмір штрафу не перевищує семи неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, статтею 107 (у випадках вчинення правопорушень, перелічених в частині третій статті 238), частиною третьою статті 109, статтями 110, 115, частинами першою, третьою і п'ятою статті 116, частиною третьою статті 116-2, частинами першою і третьою статті 117 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження на місці вчинення правопорушення), статтями 118, 119, статтями 134, 135, 185-3 цього Кодексу, якщо особа не оспорює допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається.

Протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Аналіз положень частин першої та другої статті 258 КУпАП дозволяє дійти висновку, що їх дія поширюється: 1) на правопорушення, визначені в частині першій цієї статті; 2) на випадки, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення; 3) на правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі. Отже, перелік адміністративних правопорушень, визначених частиною першою статті 258 КУпАП, за які адміністративне стягнення накладається та стягується на місці вчинення правопорушення є вичерпним і може бути змінений лише законом. Статтею 122 КУпАП передбачені адміністративні правопорушення на автомобільному транспорті, на які накладаються адміністративні стягнення, зокрема про перевищення водіями транспортних засобів встановлених обмежень швидкості руху, проїзд на заборонний сигнал регулювання дорожнього руху та порушення інших правил дорожнього руху. Частина перша статті 258 КУпАП не містить посилання на статтю 122 КУпАП. Відповідно на ці правовідносини не поширюється положення частини третьої статті 258 КУпАП, коли уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні порушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам передбаченим статтями 283 та 284 КпАП України. У ній зокрема потрібно навести докази на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався порушник чи встановлених останнім доводів.

Аналогічні вимоги містяться і в Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 06 листопада 2015 року №1376 (з наступними доповненнями та змінами).

Таким чином, оскаржувана постанова була винесена працівником поліції на місці вчинення правопорушення, без доставлення правопорушника до відповідного органу, що є порушенням вимог діючого законодавства в сфері дорожнього руху.

Відповідно до ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

Як передбачено ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративні правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За нормою ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Частиною 1 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як вже зазначалось вище відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За таких обставин, відповідач у справі зобов'язаний довести правомірність свого рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності та, зокрема, довести факт вчинення позивачем порушення ПДР відповідними доказами.

Судом було оглянуто відеозапис з нагрудної камери працівника поліції, які наданні та долучені відповідачем до відзиву та з яких чітко убачається, що даними матеріалами зафіксовано факт спілкування ОСОБА_1 із працівниками поліції після зупинки його транспортного засобу та сам факт оформлення оскаржуваної постанови. Будь-які інші відомості, у тому числі факт вчинення позивачем правопорушення, яке інкримінують ОСОБА_1 на даних відеоматеріалах не зафіксовано. Більше того, під час спілкування з поліцейськими позивач заперечував факт порушення ПДР, зокрема рух на заборонений сигнал світлофора, однак відповідачем під час винесення постанови проігноровано та не спростовано жодними належними та допустими доказами факт вчинення даного адміністративного правопорушення позивачем.

Жодних доказів того, що позивач ОСОБА_1 04.08.2018 року керуючи транспортним засобом марки «Volkswagen Golf Variant» д.н.з. НОМЕР_1, по вул. Лесі Українки, 16 в м. Києві, проїхав на заборонений червоний сигнал світлофора, чим порушив п.8.7.3. е ПДР матеріали справи не містять та про такі відповідачем не заявлено.

Згідно п. 3 ст. 288 КУпАП постанову по справі про адміністративне правопорушення: може бути оскаржено у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Посилання представника третьої особи на факт визнання позивачем обставин проїзду перехрестя на заборонений сигнал світлофора матеріали адміністративної справи та відеозапис не містять. Крім того, з наданого суду відеозапису вбачається, що позивач і після зупинки поліцейському зазначив, що проїхав перехрестя не мигаючий зелений сигнал світлофору.

Відповідно до ст. 293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обгрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: залишає постанову без зміни, а скаргу без задоволення; скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; скасовує постанову і закриває справу; змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено, що кореспондується з положеннями ч. 3 ст. 286 КАС України.

Суд, також, враховує законодавство України, яким встановлено завдання Національної полівції України, зокрема, що - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, а не виконання функції лише карального органу, а тому, працівником поліції при притягненні особи до адміністративної відповідальності мають ретельно перевірятись усі наявні докази та спростовуватись заперечення особи, яку притягають до адміністративної відповідальності, що не в повній мірі виконано при винесенні постанови про накладення адміністративного стягнення.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову, оскільки відповідачем суду не надано належних та допустимих в розмумінні діючого законодавства доказів щодо вчинення позивачем інкримінованого йому правопорушення. А за таких обставин позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню у повному обсязі.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 5, 8, 9, 14, 22, 72-79, 139, 241-246, 250, 286 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до рядового поліції поліцейського 5-ої роти 4-го батальйону Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції Логіна Олександра Станіславовича, третя особа, без самостійних вимог на стороні відповідача: Департамент патрульної поліції, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі - задоволити.

Постанову серії НК № 720599 від 04 серпня 2018 року поліцейського 5-ої роти 4-го батальйону Управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції рядового поліції Логіна Олександра Сергійовича про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП- скасувати.

Справу про адміністративне правопорушення за ч.2 ст.122 КУпАП відносно ОСОБА_1 - закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана учасниками справи безпосередньо до Київського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Сторони справи:

Позивач: ОСОБА_1, РНОКПП: НОМЕР_2, місце проживання: АДРЕСА_1 (гуртожиток).

Відповідач: поліцейський 5-ої роти 4-го батальйону Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції рядовий поліції Логін Олександр Станіславович, РНОКПП невідомий, адреса робочого місця: м. Київ, вул. Народного Ополчення, 9.

Третя особа, без самостійних вимог на стороні відповідача: Департамент патрульної поліції, місцезнаходження: м. Київ, вул. Народного Ополчення, 9.

Суддя: Н.Г. Таран