Справа № 804/3070/18
Суддя: Сидоренко Дмитро Володимирович
Дата ухвалення: 2018-10-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2018 року Справа № 804/3070/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
Обставини справи: 16.04.2018 року фізична особа-підприємець ОСОБА_2 (далі ФОП ОСОБА_2Ю.) звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області, в якому позивач просить визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення-рішення № НОМЕР_2 (форми «Ш») від 22.01.2018р. за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування та № НОМЕР_3 (форми «Ш») від 10.01.2018р. за платежем податок на додану вартість.
В обґрунтування позову зазначено, що застосування штрафу є необґрунтованим та неправомірним, оскільки зобовязання за податковими деклараціями, які вказані у розрахунку до податкових повідомлень-рішень були сплачені вчасно, що підтверджуються платіжними дорученнями. Позивач вважає висновки податкового органу в акті перевірки безпідставними та необґрунтованими, а тому винесені податкові повідомлення-рішення підлягають скасуванню. Крім того, позивач зазначив, що відповідач не мав права під час проведення камеральної перевірки досліджувати своєчасність сплати податкових зобовязань.
Ухвалою суду від 05.06.2018 року відкрито провадження в адміністративній справі та призначено підготовче судове засідання.
27.08.2018 від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій зазначено, що даний податковий борг виник в результаті подвійного оподаткування податком на доходи фізичних осіб, тобто в силу порушення норм податкового законодавства з боку відповідача. При цьому, позивачем задекларовані суми були повністю оплачені, а донарахування сум авансових платежів як сум самостійно визначених податкових зобовязань є безпідставними, нарахування штрафів - протиправним та необґрунтованим.
Ухвалою суду від 28.08.2018 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.
Представник позивача 09.10.2018 року подав заяву, в якій просив провести розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.
Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлено належним чином.
Зважаючи на наведене та з урахуванням приписів ч.3 ст.194, ч.ч. 1 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), справу розглянуто в порядку письмового провадження.
Розглянувши матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті суд,-
Не погоджуючись з прийнятими податковими повідомленнями-рішеннями, позивач звернувся до суду із цим позовом.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає, що відповідно до пп. 75.1.1 п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.
Камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального.
Предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобовязання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.
Пунктами 36.1, 36.5 статті 36 Податкового кодексу України встановлено, що податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. Відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов'язку несе платник податків, крім випадків, визначених цим Кодексом або законами з питань митної справи.
Згідно з п.57.1 ст.57 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Стосовно доводів позивача в обґрунтування порушення контролюючим органом порядку проведення камеральної перевірки з огляду на те, що камеральна перевірка була проведена з порушенням строків, визначених ст. 76 Податкового кодексу України, суд зазначає наступне.
Відповідно до п.76.3 ст. 76 Податкового кодексу України камеральна перевірка податкової декларації або уточнюючого розрахунку може бути проведена лише протягом 30 календарних днів, що настають за останнім днем граничного строку їх подання, а якщо такі документи були надані пізніше, - за днем їх фактичного подання. Камеральна перевірка з інших питань проводиться з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу.
Аналіз п.76.3 ст. 76 Податкового кодексу України свідчить про те, що камеральна перевірка з питань своєчасності сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобовязання проводиться з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, відповідно до якої контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов'язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня, що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації.
Таким чином, суд критично оцінює твердження позивача про порушення строків давності під час проведення перевірки та винесення оскаржуваних рішень, визначених ст. 76 Податкового кодексу України.
Суд також звертає увагу, що з розрахунку штрафу за порушення термінів сплати узгодженої суми податкового зобовязання з податку на додану вартість судом встановлено, що штрафні санкції ФОП ОСОБА_2 нараховано:
Також судом встановлено, що відповідно до розрахунку штрафної санкції за порушення термінів сплати узгодженої суми податкового зобовязання з податку на доходи фізичних осіб, ФОП ОСОБА_2 нараховано:
Разом з цим, відповідач стверджує, що грошові зобовязання, визначені платником в поданих податкових деклараціях з податку на додану вартість та податку на доходи фізичних осіб, зараховувались податковим органом в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків.
Проте, відповідачем не надано конкретного розрахунку, що підтверджує факт наявності у ФОП ОСОБА_2 такого боргу минулих періодів та розрахунку на підтвердження факту зарахування грошових коштів в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення.
Разом з тим, згідно з положеннями статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Позивач, стверджуючи про протиправність нарахування штрафних санкцій, надав суду докази на підтвердження сплати узгоджених грошових зобовязань з податку на додану вартість та податку на доходи фізичних осіб. Відповідач в обґрунтування правомірності нарахування позивачу штрафних санкцій стверджував, що сплачені позивачем кошти на оплату зазначених вище самостійно визначених зобовязань зараховувались податковим органом в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. Разом з тим, жодних доказів на підтвердження наявності боргу минулих періодів, а також порядку зарахування коштів в рахунок його погашення, та відповідного розрахунку днів прострочення сплати грошового зобовязання позивачем не надано.
Отже, відповідач як субєкт владних повноважень не довів обґрунтованість штрафних санкцій, визначених позивачу на підставі оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.
З огляду на викладене, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а податкові повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області від 22.01.2018р. № НОМЕР_2 (форми «Ш») та від 10.01.2018р. № НОМЕР_3 (форми «Ш») - підлягають скасуванню.
Відповідно до частини 1 статті 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
Згідно частини 1 статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи.
Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, повязані зі сплатою судового збору за подання адміністративного позову до суду в загальному розмірі 704,80 грн., що документально підтверджується квитанцією від 25.05.2016. Згідно Виписки про зарахування судового збору до спеціального фонду державного бюджету України, судовий збір у розмірі 704,80 грн. сплачений згідно квитанції 25.05.2016 року, зараховано на казначейський рахунок.
Інших документально підтверджених судових витрат, матеріали справи не містять.
Приймаючи до уваги задоволення позову в повному обсязі, суд вважає за необхідне присудити здійснені позивачем судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 704,80 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Дніпропетровській області.
Відповідно до частини 5 статті 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Керуючись ст.ст.77, 242-245, 250, 255, 295, 370 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_3 (форми «Ш») від 10.01.2018р. за платежем податок на додану вартість.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя ОСОБА_1