Справа № 0540/6001/18-а
Суддя: Стойка В.В.
Дата ухвалення: 2018-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 жовтня 2018 р. Справа№0540/6001/18-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Стойки В.В., розглянувши в порядку загального провадження в письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради про визнання протиправними дій та зобовязання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1, звернулася до суду з позовом до Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради в якому просить:

визнати неправомірними дії Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради, щодо відмови ОСОБА_1 у наданні статусу члена сімї загиблого (померлого) ветерана війни;

зобовязати Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради надати ОСОБА_1 статус та видати посвідчення члена сімї загиблого (померлого) ветерана війни.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що звернувся до Управління праці та соціального захисту населення із заявою про встановлення статусу члена сімї померлого ветерана війни та видати посвідчення члена сімї померлого ветерана війни, оскільки є дружиною померлого ОСОБА_2, який за життя був інвалідом війни (посвідчення серії Б № 153693, видане УМВД України в Донецькій області). Вважає відмову відповідача протиправною та такою, що порушує її законні права щодо встановлення статусу члена сімї померлого ветерана та видачу документа на пільгу.

Ухвалою суду від 27.07.2018 року відкрито провадження у справі, ухвалено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання на 22.08.2018 року.

22.08.2018 року відповідач через канцелярію суду надав відзив, згідно змісту якого зазначив, що захворювання, що призвело до смерті чоловіка позивача, повязане з виконанням службових обовязків по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, не дає законних підстав для встановлення статусу особи, на яку поширюється чинність п. 1ст. 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». На підставі зазначеного відповідач просив відмовити в задоволенні позовних вимог.

22.08.2018 року було оголошено перерву по справі до 03.09.2018 року.

Ухвалою суду від 03.09.2018 року розгляд адміністравної справи ухвалено проводити за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання за правилами загального позовного провадження на 03.10.2018 року.

Ухвалою суду від 03.10.2018 року закінчено підготовче провадження та призначено адміністративну справу до розгляду по суті на 25.10.2018 року.

Позивач через канцелярію суду надав клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Представник відповідача до судового засідання не зявився, про дату, час та місце засідання був повідомлений належним чином.

Враховуючи неявку сторін, суд на підставі частини девятої статті 205 КАС України здійснює розгляд цієї справи у письмовому провадженні.

Згідно з частиною четвертою статті 243 КАС України судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Відповідно до частини пятої статті 250 цього Кодексу датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши докази, що містяться у матеріалах справи, суд встановив наступне.

ОСОБА_2 є особою, якому встановлено 3 групу інвалідності, у зв'язку із захворюванням, пов'язаним з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, що підтверджується копією витягу з акту огляду у МСЕК № 232997 (а.с. 18).

Вказаний факт підтверджується копією посвідчення серії Б № 153693, виданого 11.03.2006 року УМВС України в Донецькій області (а.с. 15), яким надано право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - інвалідів війни.

З експертного висновку Центральної міжвідомчої експертної комісії МОЗ та МНС України по встановленню причинного зв'язку захворювань та інвалідності з ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС та їх професійного характеру від 23.03.2018 року №8533, вбачається, що захворювання ОСОБА_3 повязане з роботами по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (а.с. 19).

16.11.2017 року ОСОБА_2 помер, що підтверджується Свідоцтвом про смерть від 16.11.2017 року Серії ІI-НО № 009231 (а.с. 9).

ОСОБА_1 є дружиною ОСОБА_2, що підтверджується Свідоцтвом про укладення шлюбу Серії І-АБ № 367298 (а.с. 8), та не оспорюється відповідачем.

Листом від 08.06.2018 року № 01-14/4390 Управління праці та соціального захисту населення Краматорької міської ради повідомило, що Рішенням від 04.06.2018 року № 3 позивачу відмовлено у встановленні зазначеного статусу на підставі вимог абз. 1 п. 1 ст. 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії соціального захисту» на наказу МВС України «Про затвердження Положення про діяльність медичної (військово-лікарської) комісії МВС» від 03.04.2017 року № 285.

Не погодившись із фактичною відмовою у встановленні, як дружині померлого ліквідатора аварії на Чорнобильській АЕС, статусу члена сім'ї загиблого (померлого) ветерана війни позивач звернулась до суду із даним позовом.

З приводу спірних правовідносин суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

В преамбулі до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22 жовтня 1993 року № 3551-ХІІ (далі - Закон № 3551-ХІІ) зазначено, що цей Закон визначає правовий статус ветеранів війни, забезпечує створення належних умов для їх життєзабезпечення, сприяє формуванню в суспільстві шанобливого ставлення до них.

Поширення чинності Закону № 3551-XII на членів сім'ї загиблої особи є похідним від приналежності такої особи до ветеранів війни.

Відповідно до ст. 4 Закону № 3551-XII ветеранами війни є особи, які брали участь у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав. До ветеранів війни належать: учасники бойових дій, інваліди війни, учасники війни.

Згідно ч. 1 ст. 7 Закону № 3551-XII до інвалідів війни належать особи з числа військовослужбовців діючої армії та флоту, партизанів, підпільників, працівників, які стали інвалідами внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, одержаних під час захисту Батьківщини, виконання обов'язків військової служби (службових обов'язків) чи пов'язаних з перебуванням на фронті, у партизанських загонах і з'єднаннях, підпільних організаціях і групах та інших формуваннях, визнаних такими законодавством України, в районі воєнних дій, на прифронтових дільницях залізниць, на спорудженні оборонних рубежів, військово-морських баз та аеродромів у період громадянської та Великої Вітчизняної воєн або з участю в бойових діях у мирний час.

Пунктом 1,9 ч. 2 ст. 7 Закону № 3551-XII передбачено, що до інвалідів війни належать також інваліди з числа, зокрема, військовослужбовців, осіб вільнонайманого складу, залучених до складу формувань Цивільної оборони, які стали інвалідами внаслідок захворювань, пов'язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи.

З огляду на зазначені правові норми обов'язковими умовами, за якими особу можна віднести до інвалідів війни, є наявність інвалідності, доказів залучення такої особи до військовослужбовців або до складу формувань Цивільної оборони та отримання інвалідності внаслідок захворювання пов'язаного з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи.

Згідно довідки від 07.06.1986 року № 157, ОСОБА_2 з 15.06.1986 року по 07.07.1986 року приймав участь у ліквідації наслідків аварії в межах промзони та в 30-ти километровій зоні Чорнобильської АЕС. Аналогічне підтверджується довідкою від 07.08.1986 року № 157 та Довідкою МВ УМВС України в Донецькій області м. Краматорська (а.с. 13).

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що ОСОБА_2 був військовослужбовцем, який з 15.06.1986 року по 07.07.1986 року виконував обовязки по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, що підтверджується вищевказаними документами.

Пункт 2 статті 10 Закону № 3551-XII визначає, що його чинність поширюється на сімї військовослужбовців, які призивались на збори військовозобовязаних Міністерства оборони, прирівняних до них осіб, зазначених в статтях 6 і 7 цього Закону, тобто на дружин (чоловіків) померлих інвалідів Великої Вітчизняної війни, а також дружин (чоловіків) померлих учасників війни і бойових дій, партизанів і підпільників, визнаних за життя інвалідами від загального захворювання, трудового каліцтва та з інших причин, які не одружилися вдруге. На дружин (чоловіків) померлих інвалідів війни, учасників бойових дій, партизанів, підпільників і учасників війни, нагороджених орденами і медалями колишнього Союзу РСР за самовіддану працю і бездоганну військову службу, визнаних за життя інвалідами, чинність цієї статті поширюється незалежно від часу смерті інваліда.

Відповідно до пункту 4 Положення про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 травня 1994 року № 302, особам, на яких поширюється чинність Закону № 3551-XII (стаття 10 зазначеного Закону) видаються посвідчення з написом «Посвідчення члена сім'ї загиблого».

Абзацом 2 пункту 7 цього Положення передбачено, що, зокрема, «Посвідчення члена сім'ї загиблого» видаються органами праці та соціального захисту населення за місцем реєстрації громадянина.

Враховуючи викладене, а також те, що позивач (ОСОБА_1) перебувала в зареєстрованому шлюбі з померлим ОСОБА_2, який відповідно до посвідчення віднесений до осіб, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, суд дійшов висновку, що позивач у відповідності до вимог статті 10 Закону № 3551-XII має право на встановлення статусу та отримання посвідчення члена сім'ї загиблого інваліда війни, а тому відповідач неправомірно відмовив у задоволенні її заяви про видачу такого посвідчення.

Ціє ж позиції дотримується Вищий адміністративний суд України у рішенні по справі № К/800/35284/14 від 08 лютого 2017 року, Донецький апеляційний адміністративний суд по справі № 812/172/18.

При цьому, суд вважає необґрунтованим висновок Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради, викладений у рішенні від 04.06.2018 року № 3 щодо відсутності у позивача такого права, оскільки матеріалами справи підтверджується зворотнє.

Відповідно ч. 2 ст. 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших субєктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Керуючись зазначеним, з метою належного та повного захисту прав позивача, суд вважає за належне вийти за межі позовних вимог та скасувати Рішення від 04.06.2018 року № 3, яким відмовлено ОСОБА_1 у встановленні статусу особи, на яку поширюється чинність Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії соціального захисту».

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади й органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією і законами України.

У відповідності до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно вищевказаних висновків суд вважає, що відповідачем не було доведено правомірності прийнятого Рішення від 04.06.2018 року № 3, а тому суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Частиною 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст. ст. 2-15, 31-32, 72-80, 160-161, 168, 171, 173-183, 192-198, 210, 223-225, 227-229, 241-246, 250-251, 255, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер:НОМЕР_1; 84307, Донецька обл., м. Краматорськ, вул. 9-січня, буд. 14) до Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради (; 84333, Донецька обл., м. Краматорськ, вул. Героїв Небесної сотні, буд. 23) про визнання протиправними дій та зобовязання вчинити певні дії, - задовольнити.

Визнати неправомірними дії Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради, щодо відмови ОСОБА_1 у наданні статусу члена сімї загиблого (померлого) ветерана війни.

Скасувати Рішення Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради від 04.06.2018 року № 3, яким відмовлено ОСОБА_1 у встановленні статусу особи, на яку поширюється чинність Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії соціального захисту».

Зобовязати Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради надати ОСОБА_1 статус та видати посвідчення члена сімї загиблого (померлого) ветерана війни.

Стягнути з Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради (; 84333, Донецька обл., м. Краматорськ, вул. Героїв Небесної сотні, буд. 23 на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер:НОМЕР_1; 84307, Донецька обл., м. Краматорськ, вул. 9-січня, буд. 14) судовий збір в сумі 704 (сімсот чотири) грн. 80 (вісімдесят) коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя Стойка В.В.