Справа № 481/1247/18
Суддя: Вжещ С. І.
Дата ухвалення: 2018-10-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 481/1247/18
Провадж.№ 2-а/481/25/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.10.2018 року Новобузький районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді Вжещ С.І.

при секретарі Юхименко Т.М.

за участю відповідача Золотаря М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до поліцейського сектору реагування патрульної поліції № 1 Новобузького ВП ГУНП в Миколаївській області капрала поліції Золотаря Миколи Вікторовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення ,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом. В обгрунтування позовних вимог посилається на те, що 24 серпня 2018 року поліцейський сектору реагування патрульної поліції № 1 Новобузького ВП ГУНП в Миколаївській області капрал поліції Золотар М.В. відносно нього виніс постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БР N 608100, у вигляді штрафу у розмірі 425 гривень, яке полягало в тому, що останній 24.08.2018 року о 16 год. 11 хв. в місті Новий Буг по вулиці Грушевського, здійснив обгін на перехресті вулиць Грушевського і Площа Свободи , чим порушив п.14.6 ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст.122 КУпАП.

ОСОБА_2 в позові зазначив, що відповідачем було порушено процедуру розгляду адміністративної справи та накладено адміністративне стягнення не за місцем вчинення правопорушення, з позбавленням можливості скористатись своїми правами, передбаченими ст.268 КУпАП, з порушенням вимог ст.278, 279 КУпАП та за відсутності доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Позивач у судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи в його відсутність, позов підтримав, просив його задовольнити з підстав, зазначених в ньому.

Відповідач у судовому засіданні позов не визнав, просив відмовити у його задоволенні з тих підстав, що ним при винесенні постанови по справі про адміністративне правопорушення були дотримані вимоги Закону.

Суд, оцінивши пояснення відповідача, обставини справи та дослідивши матеріали справи, а також допитавши свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, вважає їх достатніми для прийняття рішення.

Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Положеннями п. 8 ч. 1 ст. 23 вказаного Закону встановлено, що у випадках, визначених законом, поліція здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

В статті 222 КУпАП зазначається, що органи Національної поліції розглядають справи, зокрема, про порушення правил дорожнього руху. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно з ч. 2 ст. 258 КУпАП у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, протокол не складається.

Частиною 4 статті 258 КУпАП регламентовано, що у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Правила щодо відсутності в уповноваженої особи складати протокол про адміністративне правопорушення, розгляд якого віднесено, до компетенції Національної поліції передбачаються і в ч. 5 вказаної статті 258 КУпАП, згідно якої, якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, зокрема, у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі.

При цьому, суд враховує, що відповідно до ч. 1 ст.276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Разом з цим, згідно із ч. 6 ст.276 КУпАП Законами України може бути передбачено й інше місце розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Таким чином, оскільки виявлене відповідачем адміністративне правопорушення не підлягає оформленню протоколом, суд вважає, що розгляд питання про притягнення позивача до адміністративної відповідальності має відбуватись на місці його вчинення шляхом складання відповідної постанови, тобто за правилами ч. 4 ст.258 КУпАП, що кореспондується з положеннями ч. 6 ст.276 КУпАП.

Крім того, у відповідності до Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена наказом МВС України від 07.11.2015 року № 1395, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу (п. 4 розділ 1 Інструкції).

Пункт 1 розділу ІІІ наведеної Інструкції визначає, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Згідно з п. 2 розділу ІІІ цієї ж Інструкції постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до п. 1 розділу IV вказаної Інструкції, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Таким чином, суд зазначає, що з наведених положень чинного законодавства чітко вбачається, що постанова у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст.122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення без складання відповідного протоколу, що спростовує доводи позивача про незаконність розгляду відповідачем адміністративної справи на місці зупинки транспортного засобу.

Надаючи оцінку оскаржуваній постанові у справі про адміністративне правопорушення, суд дійшов висновку про наступне.

У відповідності до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов'язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Стаття 252 КУпАП вказує, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Таким чином, обставини, викладені у постанові інспектора серії БР № 608100 від 24.08.2018 року, можуть бути підтвердженими, в тому числі показаннями свідків, яким є ОСОБА_5

Як вбачається з матеріалів справи, дані докази були зібрані відповідачем, та на підставі них вирішувалося питання про винесення постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, тому такі докази є основоположним предметом дослідження правомірності винесення постанови про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення.

Зокрема, суд з встановлених обставин вбачає, що позивач, 24.08.2018 року о 16 год. 11 хв. керуючи автомобілем Мерседес-Бенс реєстраційний номер НОМЕР_1, виконав обгін на перехресті доріг вулиць Грушевського і Площа Свободи, що є порушенням п.п. 14.6Прави дорожнього руху України, за яке передбачена відповідальність за ч. 2 ст.122 КУпАП.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюється Правилами дорожнього руху , затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306, порушення яких є підставою для відповідальності згідно із законодавством (п.п. 1.1, 1.9 Правил).

Відповідно до п.п. 14.6 Правил дорожнього руху України обгін заборонено: а) на перехресті; б) на залізничних переїздах і ближче ніж за 100 м перед ними; в) ближче ніж за 50 м перед пішохідним переходом у населеному пункті і 100 м - поза населеним пунктом; г) у кінці підйому, на мостах, естакадах, шляхопроводах, крутих поворотах та інших ділянках доріг з обмеженою оглядовістю чи в умовах недостатньої видимості; ґ) транспортного засобу, який здійснює обгін або об'їзд; д) у тунелях; е) на дорогах, що мають дві і більше смуги для руху в одному напрямку; є) колони транспортних засобів, позаду якої рухається транспортний засіб з увімкненим проблисковим маячком (крім оранжевого).

Згідно ч. 2 ст.122 КУпАП порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Таким чином, встановивши, що позивач виконав обгін, на перехресті доріг, що підтверджується показаннями свідка ОСОБА_5, що також підтвердив працівник патрульної поліції ОСОБА_4 та є порушенням п.п. 14.6 Правил дорожнього руху України, відповідач цілком правомірно прийняв оскаржувану постанову про накладення на позивача штрафу згідно ч. 2 ст.122 КУпАП.

Відповідно до ч. 1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Частиною 2 цієї статті визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Статтею 293КУпАПередбачено, що орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: 1) залишає постанову без зміни, а скаргу без задоволення; 2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; 3) скасовує постанову і закриває справу; 4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено. Якщо буде встановлено, що постанову винесено органом (посадовою особою), неправомочним вирішувати цю справу, то така постанова скасовується і справа надсилається на розгляд компетентного органу (посадової особи).

Враховуючи, що відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, доведено належними і допустимими доказами правомірність прийнятої ним постанови, суд вважає, що позов ОСОБА_2 не підлягає задоволенню

Керуючись статтями 9,77,194,241-246,250,255,286 КАС України суд, -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_2 до поліцейського сектору реагування патрульної поліції № 1 Новобузького ВП ГУНП в Миколаївській області капрала поліції Золотаря Миколи Вікторовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана до Одеського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня її проголошення.

Суддя