Справа № 2а-18613/10/2670
Суддя: Арсірій Р.О.
Дата ухвалення: 2011-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста КИЄВА
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

25 січня 2011 року 09:55 № 2а-18613/10/2670

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Арсірія Р.О. при секретарі судового засідання Розсошко К.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом

Дочірньої компанії " Укргазвидобування" НАК "Нафтогаз України"

до

Державної податкової інспекції у Балаклійському районі Харківської області

про

визнаня протиправними дій щодо розподілу сплачених сум за платіжними дорученнями № 4022 , № 4023 від 30.11.2010року, в рахунок погашення податкового боргу та пені

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання протиправними дій відповідача щодо розподілу сплачених сум за платіжними дорученнями № 4022 від 30.11.2010 та № 4023 від 30.11.2010 в рахунок погашення податкового боргу та пені; про зобов’язання відповідача внести зміни до карток особових рахунків платника податку –Шебелинського відділення з переробки газового конденсату і нафти, яке є структурним підрозділом Управління з переробки газу та газового конденсату ДК «Укргазвидобування»НАК «Нафтогаз України» по акцизному збору за бензин, шляхом відображення платежу, сплаченого за платіжним дорученням; про зобов’язання відповідача внести зміни до карток особових рахунків платника податку –Шебелинського відділення з переробки газового конденсату і нафти Управління з переробки газу та газового конденсату ДК «Укргазвидобування»НАК «Нафтогаз України»по акцизному збору за інші нафтопродукти, шляхом відображення платежу, сплаченого за платіжним дорученням № 4022 від 30.11.2010 відповідно до його призначення, визначеного цим платіжним дорученням.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що зазначеними діями відповідач неправомірно змінив цільове призначення визначеного позивачем платежу та порушив вимоги ч.2 ст.19 Конституції України.

Представник відповідача проти позову заперечував, свої дії відповідач обґрунтовував тим, що позивач порушив черговість сплати податків та погашення податкового боргу. З огляду на це просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

За результатами розгляду документів і матеріалів поданих сторонами, пояснень їхніх представників, Окружний адміністративний суд м. Києва, встановив:

Позивачем платіжними дорученнями № 4022 та № 4023 від 30.11.2010 було перераховано до бюджету акцизний збір за нафтопродукти та акцизний збір за бензин за жовтень 2010 року.

Відповідачем здійснено розподіл отриманих відповідно до вказаних платіжних доручень сум на погашення суми податкового боргу в розмірі 3458491,50 грн. (за платіжним дорученням № 4022 від 30.11.2010) та в розмірі 18394889,50 грн. (за платіжним дорученням № 4023 від 30.11.2010).

Відповідно до п.1.3 ст.1 Закону України «Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»податковий борг (недоїмка) - податкове зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгоджене платником податків або узгоджене в адміністративному чи судовому порядку, але не сплачене у встановлений строк, а також пеня, нарахована на суму такого податкового зобов'язання.

Порядок погашення податкового боргу визначений Законом України «Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами».

Відповідно до п.11 ст.10 Закону України "Про державну податкову службу" державні податкові інспекції виконують, зокрема, такі функції: подають до судів позови до підприємств, установ, організацій та громадян про визнання угод недійсними і стягнення в доход держави коштів, одержаних ними за такими угодами, а в інших випадках - коштів, одержаних без установлених законом підстав, а також про стягнення заборгованості перед бюджетом і державними цільовими фондами за рахунок їх майна.

Порядок звернення стягнення на майно платника податків в рахунок погашення податкового боргу визначено Законом України "Про порядок погашення платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами".

Згідно з п.3.1.1 ст.3 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" активи платника податків можуть бути примусово стягнені в рахунок погашення його податкового боргу виключно за рішенням суду. В інших випадках платники податків самостійно визначають черговість та форми задоволення претензій кредиторів за рахунок активів, вільних від заставних зобов'язань забезпечення боргу. У разі, якщо такого платника податків визнано банкрутом, черговість задоволення претензій кредиторів визначається законодавством про банкрутство.

Згідно зі ст. 8 цього Закону з метою захисту інтересів бюджетних споживачів активи платника податків, що має податковий борг, передаються у податкову заставу.

Право податкової застави виникає згідно із законом та не потребує письмового оформлення.

Податковий орган зобов'язаний безоплатно зареєструвати податкову заставу у відповідному державному реєстрі застав за умови строку дії такої податкової застави більш як десять календарних днів.

Відповідно до ст.9 зазначеного Закону адміністративний арешт активів платника податків (далі - арешт активів) є виключним способом забезпечення можливості погашення його податкового боргу.

Відповідно до п.п. 10.1.1 п.10.1 ст.10 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" у разі коли інші, передбачені цим Законом, заходи з погашення податкового боргу не дали позитивного результату, податковий орган здійснює за платника податків та на користь держави заходи щодо залучення додаткових джерел погашення суми податкового боргу шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а за їх недостатності - шляхом продажу інших активів такого платника податків.

Відповідно до п.1.7 ст.1 Закону України «Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»активи платника податків - кошти, матеріальні та нематеріальні цінності, що належать юридичній або фізичній особі за правом власності або повного господарського відання.

Під час розгляду справи судом було встановлено, що суми податкового боргу, на погашення якого відповідач зарахував сплачені позивачем кошти як акцизний збір оскаржені позивачем до Окружного адміністративного суду міста Києва –справи № 2а-6684/10/2670 та № 2а-1924/09/2670. Також судом встановлено, що Окружним адміністративним судом розглядається справа за позовом Державної податкової інспекції у Балаклійському районі Харківської області про стягнення з Дочірньої компанії «Укргазвидобування»Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України»в особі Управління з переробки газу та газового конденсату ДК «Укргазвидобування»НАК «Нафтогаз України»податкового боргу в сумі 296 977 676,36 грн. Як пояснив представник відповідача, саме на погашення зазначеного боргу були зараховані кошти позивача, спрямовані на оплату акцизного збору.

Із зазначеного вище вбачається, що податковий борг, на погашення якого відповідачем були зараховані кошти, сплачені позивачем як акцизний збір, відсутній.

Таким чином, розпорядившись коштами позивача, спрямованими на сплату акцизного збору, відповідач порушив як вимоги ст.41 Конституції України, ст. 321 Цивільного кодексу України, так і Закону України «Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами».

Суд враховує посилання відповідача, що відповідно до п.7.7 ст.7 Закону України «Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»податковий борг погашається попередньо погашенню податкових зобов'язань, які не є податковим боргом, у порядку календарної черговості його виникнення, а в разі одночасного його виникнення за різними податками, зборами (обов'язковими платежами) - у рівних пропорціях. Але зазначене положення не надає податковому органу додаткових повноважень, окрім наданих Законом України «Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», про що зазначено вище.

У той же час представник позивача не навів жодного доказу вжиття законного заходу, здійсненого на виконання функцій органу державної податкової служби спрямованих на погашення податкових зобов’язань позивача.

Крім того, оскільки податковий борг у позивача відсутній, доводи відповідача про порушення позивачем вимог п.п.7.7. ст.7 Закону України «Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»судом до уваги не приймаються.

Таким чином, зазначене вище свідчить про те, що відповідач вчинив дії, які не відповідають наданій йому компетенції, чим порушив вимоги ч.2 ст.19 Конституції України.

Відповідно до ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно з ч.3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб’єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем по справі доводи позивача не були спростовані.

Одночасно, суд звертає увагу що задоволення вимог позивача про зобов’язання відповідача внести зміни до особових рахунків позивача у зв’язку із сплатою ним акцизного збору за бензин та інші нафтопродукти не зможе відновити порушені права позивача, оскільки як пояснив представник відповідача, докази сплати платниками податків податкових зобов’язань містяться у власному обліку відомостей щодо здійснення платежів, який ведеться відповідачем.

З огляду на це, суд вважає що повне відновлення порушених прав позивача можливе шляхом зобов’язання відповідача внести відповідні дані до такого обліку відомостей щодо здійснення платежів.

Відповідно до ч.2 ст.11 Кодексу адміністративного судочинства України суд має право вийти за межі позовних вимог в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Зважаючи на вищевикладене та керуючись ст. ст. 69-71, 94, 160-165, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов Дочірньої компанії " Укргазвидобування" НАК "Нафтогаз України" задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Державної податкової інспекції у Балаклійському районі Харківській області щодо розподілу сплачених Дочірня компанія „Укргазвидобування” Національної акціонерної компанії „Нафтогаз України” сум за платіжними дорученнями № 4022 від 30.11.2010 року та № 4023 від 30.11.2010 року, в рахунок погашення податкового боргу та пені.

Зобов'язати Державну податкову інспекцію у Балаклійському районі Харківській області внести зміни до власного обліку відомості щодо здійснення платежів по акцизному збору за бензин та інші нафтопродукти відповідно до їх призначення, сплачених за платіжними дорученнями № 4023 та № 4022 від 30.11.2010 року Дочірньою компанією „Укргазвидобування” Національної акціонерної компанії „Нафтогаз України” (у розрізі Шебелинського відділення з переробки газового конденсату і нафти).

Судові витрати в сумі 3,00 грн. присудити на користь Дочірня компанія "Укргазвидобування" НАК "Нафтогаз України" за рахунок Державного бюджету України.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у встановлений строк постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя Р.О. Арсірій