Справа № 813/6482/14
Суддя: Ханова Р.Ф.
Дата ухвалення: 2018-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

Київ

23 жовтня 2018 року

справа №813/6482/14

адміністративне провадження №К/9901/7266/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Ханової Р.Ф.(суддя-доповідач),

суддів: Гончарової І.А., Олендера І.Я.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Миколаївської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 07 листопада 2014 року у складі судді Братичак У.В. та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 04 червня 2015 року у складі суддів Глушка І.В.,Большакової О.О., Макарика В.Я. у справі №813/6482/14 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Родина» до Миколаївської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області про скасування податкового повідомлення-рішення,

У С Т А Н О В И В :

19 вересня 2014 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Родина» (далі - Товариство, платник податків, позивач у справі) звернулося до суду з позовом до Миколаївської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області (далі - податковий орган, відповідач у справі) про скасування податкового повідомлення - рішення від 16 липня 2014 року № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток у сумі 470572 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями 235286 грн., з мотивів безпідставності його прийняття.

07 листопада 2014 року постановою Львівського окружного адміністративного суду, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 04 червня 2015 року, позов Товариства задоволено повністю, визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення податкового органу від 16 липня 2014 року № , з мотивів недоведеності складу податкового правопорушення, покладеного податковим органом в основу прийняття спірних податкових повідомлень-рішень.

30 червня 2015 року податковим органом подано касаційну скаргу до Вищого адміністративного суду України, в якій відповідач, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалу суду апеляційної інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким в задоволенні позовних вимог Товариства відмовити в повному обсязі.

02 липня 2015 року ухвалою Вищого адміністративного суду України відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою податкового органу та витребувано справу № 813/6482/14 з Львівського окружного адміністративного суду.

10 вересня 2015 року Товариством подані заперечення на касаційну скаргу податкового органу до Вищого адміністративного суду України, в яких посилаючись на реальність вчинених господарських операцій між ним та Товариством з обмеженою відповідальністю «Екодіт», просить відмовити у задоволені касаційної скарги податкового органу, залишити в силі постанову суду першої інстанції та ухвалу суду апеляційної інстанції.

31 липня 2015 року справа №813/6482/14 надійшла до Вищого адміністративного суду України.

23 січня 2018 року справа № 813/6482/14 разом з матеріалами касаційного провадження К/9901/7266/18 передані до Верховного Суду.

Згідно з частиною третьою статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Верховний Суд, переглянувши судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги.

Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Зазначеним вимогам закону судові рішення відповідають.

Суди першої та апеляційної інстанцій установили, що Товариство є юридичною особою, включене до ЄДРПОУ за номером 31206598, перебуває на податковому обліку з 12 грудня 2000 року.

Податковим органом у червні 2014 року проведено позапланову виїзну перевірку Товариства з питань дотримання вимог податкового законодавства при проведені взаєморозрахунків з Товариством з обмеженою відповідальністю «Екодит», за період вересень-жовтень 2013 року, результати якої викладені в акті перевірки від 04 липня 2014 року №518/13-21-22-00/31206598 (далі - акт перевірки).

Керівником податкового органу 16 липня 2014 року прийняте податкове повідомлення-рішення згідно з підпунктом 54.3.2 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України на підставі акту перевірки, яким Товариству збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток на 470572 грн. за порушення положень підпункту 135.5.4 пункту 135.5 статті 135 Податкового кодексу України, та застосовані штрафні (фінансові) санкції у сумі 235286 грн. на підставі пункту 123.1 статті 123 цього кодексу.

Склад податкового правопорушення за висновком податкового органу полягає у не включені Товариством до складу доходів, що враховуються при визначені об'єкта оподаткування та не відображенні в Податковій декларації з податку на прибуток підприємства і Додатку ІД до рядка « 03» Податкової декларації з податку на прибуток підприємства за 2013 рік суми безповоротної фінансової допомоги, отриманої платником податку у звітному (податковому) періоді в розмірі 2476697 грн., при проведенні взаєморозрахунків з Товариством з обмеженою відповідальністю «Екодит» за період вересень-жовтень 2013 року, внаслідок чого занижено податок на прибуток за 2013 рік на загальну суму 470572 грн.

Оцінюючи спірні правовідносини суди попередніх інстанцій висновувалися на укладенні та виконанні договору між Товариством як Продавцем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Екодит» як Покупцем від 27 лютого 2013 року, за умовами якого у власність Покупця переданий товар (продукти харчування), прийнятий та оплачений Покупцем на умовах, передбачених договором.

На виконання вищенаведеного договору позивачем надано первинні документи фінансово-господарської діяльності за період вересень-жовтень 2013 року, а саме видаткові накладні, податкові накладні, виписки з банківського рахунку, дані головної книги та оборотно-сальдові відомості по рахунках рахунку 311 «Поточні рахунки в національній валюті», рахунку 631 «Розрахунки з вітчизняними постачальниками», рахунку 28 «Товар», рахунку 902 «Собівартість реалізованих товарів», рахунку 791 «результат основної діяльності», що спростовує доводи податкового органу щодо реального здійснення господарських операцій за цим договором у вересні-жовтні 2013 року.

Неприйнятним та правомірно відхиленим судами попередніх інстанцій є довід податкового органу про відсутність ТТН у документах пред'явлених до перевірки, як на основний документ, що підтверджує реальність вчинених операцій, оскільки податкове законодавство не ставить в залежність право платника податків на формування доходів в залежності від наявності чи відсутності ТТН, у випадку, якщо вартість перевезення (транспортування) не включена до вартості товару.

Доводи податкового органу та висновки акту перевірки основані на листі Державної податкової інспекції у Печерському районі м. Києва від 03 червня 2014 року №5317/7/26-55-22-13, з якого вбачається, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Екодит» та Товариство (позивач у справі) не співпрацювали, взаємовідносин не було, тобто будь-яка фінансово-господарська діяльність між товариствами не здійснювалась, є неналежним доказом в розумінні, як результатів перевірки (звірки), так і в результаті засобів інформації встановлених Податковим кодексом України, спростований судами попередніх інстанцій сукупністю оцінки доказів здійсненому відповідно до частини третьої статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суд визнає, що під час перевірки податковим органом встановлено декларування отриманих від контрагента коштів за товар у рядку 05.1 Декларації «собівартість придбаних (виготовлених), та реалізованих товарів (робіт, послуг)», що відповідає дослідженим та встановленим обставина судами попередніх інстанцій, будь-які підстави вважати кошти отримані за товар «іншими надходженнями», за ознакою безповоротної фінансової допомоги, відповідно підпункту 135.5.4 пункту 135.5 статті 135 Податкового кодексу України відсутні.

Суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про наявність у позивача відповідних первинних документів як підстав для бухгалтерського обліку господарських операцій, якими зафіксовані факти їх здійснення, відповідно до частини першої та другої статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Відсутність підстав збільшення грошових зобов'язань з податку на прибуток спірним податковими повідомленням-рішенням унеможливлює застосування штрафних (фінансових) санкцій.

Верховний Суд визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень, внаслідок чого касаційна скарга податкового органу залишається без задоволення, а рішення судів першої та апеляційної інстанцій - без змін.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Миколаївської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області залишити без задоволення.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 07 листопада 2014 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 04 червня 2015 року у справі №813/6482/14 залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Р.Ф.Ханова

Судді: І.А.Гончарова

І.Я.Олендер