Справа № 2а/1970/3775/12
Суддя: Юрченко В.П.
Дата ухвалення: 2018-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

24 жовтня 2018 року

Київ

справа №2а/1970/3775/12

адміністративне провадження №К/9901/447/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача - Юрченко В.П., суддів - Васильєвої І.А., Пасічник С.С., за участю секретаря судового засіданні - Титенко М.П. представника відповідача - Федорів Т.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні
касаційну скаргуТовариства з обмеженою відповідальністю «Хоростківський цукровий завод»
на постановуЛьвівського апеляційного адміністративного суду від 23 травня 2013 року (колегія суддя: В.Я. Качмар, В.С. Затолочний, О.І. Мікула)
у справі№2а/1970/3775/12
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Хоростківський цукровий завод»
доЧортківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби
провизнання протиправним та скасування наказу, визнання протиправними дій щодо продовження терміну перевірки та зобов'язання перенести терміни проведення перевірки,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Хоростківський цукровий завод» (далі - Товариство) звернулося до Тернопільського окружного адміністративного суду із позовом до Гусятинської міжрайонної державної податкової інспекції Тернопільської області (правонаступником якої є Чортківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби, далі - ОДПІ) про визнання протиправним та скасування наказу №409 від 24 жовтня 2012 року «Про продовження термінів проведення планової виїзної документальної перевірки», визнання протиправними дій МДПІ щодо продовження терміну перевірки та зобов'язання перенести терміни проведення планової виїзної документальної перевірки до дати відновлення та надання документів до перевірки в межах встановлених законодавством строків.

В обґрунтування позову зазначено, що під час проведення виїзної документальної перевірки встановлено втрату частини документів за період, охоплений перевіркою, у зв'язку із чим Товариство звернулось до відповідача з повідомленням про необхідність перенесення термінів проведення перевірки до дати відновлення документів і надання до перевірки протягом 90 календарних днів з дня, що настає за днем надходження цього повідомлення. Проте, незважаючи на це повідомлення, податковий орган вирішив продовжити термін проведення перевірки та на підставі службової записки керівника робочої групи прийнято спірний наказ, яким продовжено строк проведення перевірки на 10 робочих днів.

Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 13 листопада 2012 року позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано з моменту винесення наказ №409 від 24 жовтня 2012 року «Про продовження термінів проведення планової виїзної документальної перевірки» і зобов'язано МДПІ перенести терміни проведення планової виїзної документальної перевірки Товариство до дати відновлення та надання документів до перевірки в межах строків, визначених пунктом 44.5 ст.44 Податкового кодексу України. В решті позову відмовлено.

Суд першої інстанції, задовольняючи частково позов, виходив з того, що відповідач під час проведення документальної планової виїзної перевірки позивача, отримавши від останнього повідомлення про втрату частини первинних документів, що унеможливлювало подальше проведення такої перевірки, не мав повноважень продовжувати строки проведення перевірки та приймати спірний наказ, а зобов'язаний був перенести терміни проведення перевірки до дати відновлення та надання документів до перевірки в межах строків, визначених п.44.5 ст.44 Податкового кодексу України. Відсутність всіх первинних документів не дає однозначної можливості підтвердити чи спростувати правильність ведення податкового обліку, зробити висновок про правильність нарахування та сплати податкових зобов'язань, а відповідні висновки контролюючого органу за наслідками такої документальної перевірки будуть поверховими або упередженими. Відповідач не виконавши вимоги вказаної норми Податкового кодексу України, позбавив тим самим позивача можливості під час проведення перевірки надати всі первинні документи, які б дозволили в подальшому зробити належні висновки за наслідками перевірки.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 23 травня 2013 року скасовано постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 13 листопада 2012 року в частині задоволення позову про визнання протиправним та скасування наказу і зобов'язання перенести терміни проведення перевірки та прийнято нову постанову, якою в задоволенні позову в цій частині відмовлено. В решті постанову суду першої інстанції залишено без змін.

Апеляційний суд, відмовляючи в задоволенні позову виходив з того, що терміни проведення перевірок переносяться до дати відновлення та надання втрачених документів лише у випадку, якщо податковий орган дійде висновку про неможливість проведення (продовження) перевірки платника податків за відсутності втрачених документів. В даному випадку неможливість продовження перевірки є оціночним критерієм (поняттям), який (причини неможливості) визначається в кожному конкретному випадку безпосередньо особою, яка здійснює документальну перевірку, виходячи з особливостей платника податків, перевіряємого періоду, обсягу втрачених документів, їх значимості для бухгалтерського та податкового обліку, повноти дотримання платником податку вимог п.44.5 ст.44 Податкового кодексу України та п.6.10 «Положенням про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку», затвердженим наказом Міністерства фінансів України №88 від 24 травня 1995 року тощо. При цьому первинні документи є лише одними із видів документів на підставі яких проводиться документальна перевірка та які є підставами для висновків під час її проведення.

Не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції, позивач подав касаційну скаргу, в якій просить його скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції. Скарга мотивована тим, що висновки перевірки без фактичного аналізу та вивчення первинних документів свідчитимуть або про поверховість її проведення або про упередженість та спрямованість перевірки на визначення податкових зобов'язань навіть при правильному податковому обліку позивача

Від відповідача відзив або заперечення на вказану касаційну скаргу не надходили, що не перешкоджає її розгляду по суті.

Переглянувши судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевіривши повноту встановлення судовими інстанціями фактичних обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального та процесуального права, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги, виходячи з наступного.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, посадовими особами МДПІ на підставі наказу за №344 від 17 вересня 2012 року «Про проведення документальної планової виїзної перевірки Товариства, за період 01 квітня 2011 року по 30 червня 2012 року» розпочато проведення такої перевірки з 28 вересня 2012 року.

Водночас, під час проведення перевірки, 11 жовтня 2012 року встановлено втрату ряду документів за період, охоплений перевіркою: податкових накладних за IV квартал 2011р., видаткових накладних за І квартал 2012 року та банківських виписок за IV квартал 2011року.

11 жовтня 2012 року позивачем прийнято наказ №10, яким створено комісію для встановлення остаточного переліку втрачених документів за 2011-2012 роки, розслідування причин їх втрати та встановлення можливостей відновлення і затверджено її персональний склад з трьох працівників Товариства.

Листом №7/48 від 11 жовтня 2012 року, на виконання вимог п.44.5 ст.44 Податкового кодексу України позивач повідомив МДПІ про такі обставини. При цьому, в листі просив враховуючи неможливість проведення перевірки, у зв'язку із втратою первинних документів, перенести термін проведення перевірки до дати відновлення документів і надання до перевірки протягом 90 календарних днів з дня, що настає за днем надходження цього повідомлення. Гарантував вчасне відновлення та надання при перевірки втрачених первинних документів, також повідомив, що не відмовляє МДПІ в проведенні планової перевірки та не заперечує проти допуску посадових осіб до перевірки і наданні первинних документів, однак зазначає про обставини, які, на його думку, унеможливлюють проведення перевірки на той час. До цього листа позивачем було долучено копію наказу №10 від 11 жовтня 2012 року про створення відповідної комісії.

У листі-відповіді №4406 від 24 жовтня 2012 року МДПІ зазначила, що втрата лише частини первинних документів за перевіряємий період, в даному конкретному випадку, не може суттєво вплинути на результати документальної перевірки. Відповідачем звернуто увагу, що перевірку проводить орган державної податкової служби, отже рішення щодо неможливості проведення перевірки відноситься до його компетенції. Повідомляло про відсутність підстав для перенесення термінів перевірки та обов'язок протягом 90 календарних днів відновити втрачені документи.

24 жовтня 2012 року в.о. начальника МДПІ прийнято наказ №409, яким продовжено строк проведення перевірки на 10 робочих днів з 26 жовтня 2012 року

Згідно п.п.16.1.12 п.16.1 ст.16 Податкового кодексу України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин, далі ПК України) платник податків зобов'язаний забезпечувати збереження документів, пов'язаних з виконанням податкового обов'язку, протягом строків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п.44.1 ст.44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

У відповідності до п.44.3 ст.44 ПК України платники податків зобов'язані забезпечити зберігання документів, визначених у п.44.1 цієї статті, а також документів, пов'язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, не менш як 1095 днів з дня подання податкової звітності, для складення якої використовуються зазначені документи, а у разі її неподання - з передбаченого цим Кодексом граничного терміну подання такої звітності.

Пунктом 44.5 ст.44 ПК України передбачено, що у разі втрати, пошкодження або дострокового знищення документів, зазначених в пунктах 44.1 і 44.3 цієї статті, платник податків зобов'язаний у п'ятиденний строк з дня такої події письмово повідомити орган державної податкової служби за місцем обліку в порядку, встановленому цим Кодексом для подання податкової звітності, та митний орган, яким було здійснено митне оформлення відповідної митної декларації.

Платник податків зобов'язаний відновити втрачені документи протягом 90 календарних днів з дня, що настає за днем надходження повідомлення до органу державної податкової служби, митного органу.

У разі неможливості проведення перевірки платника податків у випадках, передбачених цим підпунктом, терміни проведення таких перевірок переносяться до дати відновлення та надання документів до перевірки в межах визначених цим підпунктом строків.

Абзацом 1 п.44.6 ст.44 ПК України передбачено, що у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці 2 п.44.7 цієї статті платник податків не надає посадовим особам органу державної податкової служби, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.

З огляду на викладене, апеляційній суд дійшов правильного висновку про те, що визначення можливості або неможливості проведення перевірки платника податків відноситься до дискреційних повноважень посадових осіб контролюючого органу, які проводять таку перевірку. Також Верховний Суд погоджується із висновками суду апеляційної інстанції про те, що неможливість продовження перевірки, може бути оцінена (перевірена) судом, зокрема, за наслідками оскарження податкового повідомлення-рішення прийнятого у зв'язку з відсутністю у платника податків втрачених документів, що належать або пов'язані з предметом перевірки.

Також Суд зазначає, що подання заяви платником податків про втрату первинних документів не є безумовною підставою для перенесення термінів проведення перевірки.

Суд касаційної інстанції визнає, що суд апеляційної інстанції не допустив неправильного застосування норм матеріального та процесуального права при вирішенні даної справи та вважає, що суд повно встановив обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, та надав їм правову оцінку на підставі норм закону, що підлягали застосуванню до даних правовідносин.

На підставі викладеного, керуючись статтями 341, 344, 349, 350 Кодексу адміністративного судочинства України,

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Хоростківський цукровий завод» залишити без задоволення, а постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 23 травня 2013 року - без змін.

2. Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

………………….

………………….

………………….

В.П. Юрченко
І.А. Васильєва
С.С. Пасічник
Судді Верховного Суду