Справа № 766/9551/17
Суддя: Турецька І.О.
Дата ухвалення: 2018-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 жовтня 2018 р.м.ОдесаСправа № 766/9551/17

Категорія: 3.7.1 Головуючий в 1 інстанції: Гаврилов Д.В.

П'ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

доповідача - судді Турецької І.О.

суддів - Стас Л.В., Шеметенко Л.П.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 20 червня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора 3 роти батальйону Управління патрульної поліції у м. Херсоні Департаменту патрульної поліції Юрченко А.О. про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, -

В С Т А Н О В И В:

У червні 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду першої інстанції з позовом до інспектора 3 роти батальйону Управління патрульної поліції у м. Херсоні про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксованого не в автоматичному режимі від 02.06.2017 року серії АР №876008, відповідно до якої її притягнуто до відповідальності за ч.1 ст.121 КУпАП та накладено штраф на суму 340 грн.

В обґрунтування позовних вимог наголошено, що посадовою особою були порушені вимоги розділу 3 п.9 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, що виразилось в тому, що поліцейський спочатку виніс постанову, а потім роз'яснив її права та обов'язки, а також заслухав її пояснення з приводу допущеного правопорушення.

На думку позивача, якщо б поліцейський надав їй можливості до прийняття рішення про накладення адміністративного стягнення надати пояснення, то з урахуванням вказаних пояснень, мав би звільнити її від відповідальності у зв'язку з малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення.

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 20 червня 2018 року в задоволенні позову було відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні вимог, суд першої інстанції виходив із того, що позивач не заперечувала проти скоєння нею адміністративного правопорушення, тому, з огляду на засади змагальності сторін, останньою, належними та допустимими доказами не було спростовано факту вчинення правопорушення.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач при складанні постанови про адміністративне правопорушення діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Не погоджуючись з даним судовим рішенням, ОСОБА_1 оскаржила його, вважаючи, що судом першої інстанції неповно з'ясовані обставини, які мають значення для вирішення справи, порушені норми матеріального та процесуального права, зроблені висновки, що не відповідають обставинам справи, які призвели до неправильного вирішення спору.

Апелянт просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове - про задоволення позову.

В обґрунтування апеляційної скарги позивачка зазначила про невідповідність обставин, встановлених судом першої інстанції, що нею визнаний факт керування транспортним засобом з непрацюючою лівою фарою ближнього світла і що пропозицію поліцейського усунути несправність на місці, вона пояснила, що не може, оскільки необізнана як усунути таку несправність.

Апелянт наголошує, що з приводу порушення нею Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (далі - Правила дорожнього руху), суб'єкт владних повноважень не надав належних та допустимих доказів і вказані обставини позбавляли суд першої інстанції визнавати його рішення про накладення адміністративного стягнення, таким, що прийняте на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відзиві на апеляційну скаргу Департамент патрульної поліції зазначає про безпідставність доводів апелянта та просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Учасники справи належним чином повідомлені про розгляд справи, просили розглядати справу за їх відсутністю, що надає суду апеляційної інстанції, відповідно до статті 311 КАС України, розглянути справу в порядку письмового провадження.

Перевіривши правильність встановлення судом першої інстанції обставин справи та додержання норм матеріального і процесуального права, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення, зважаючи на наступне.

Встановлені судом першої та апеляційної інстанцій обставини справи, свідчать, що 02.06.2017 року, приблизно о 22 год. 30 хв. позивач при керуванні транспортним засобом «BMW 318 i», реєстраційний номер НОМЕР_1 була зупинена на Миколаївському шосе у м. Херсоні інспектором 3 роти батальйону Управління патрульної поліції Юрченком А.О.

Підставою для зупинки було несправний зовнішній світловий прилад, а саме: не горіла лампа лівої фари в режимі ближнього світла.

За порушення п. 31.4.3. Правил дорожнього руху інспектор Патрульної поліції притягнув позивачку до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121 КУпАП, про що, був складений протокол.

Саме вказані обставини відображені в постанові про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії АР №876008.

Позивачку було ознайомлено зі змістом спірної постанови та надано їй копію.

Оскільки позивачка вважає, що судом першої інстанції неправильно відображені фактичні обставини справи, суд апеляційної інстанції у мотивувальній частині своєї постанови вважає необхідним відобразити позиції сторін, які вони виклали в заявах по суті справи.

Так, ОСОБА_1 описуючи обставини даної події у своєму позові зазначає, що перед початком руху вона пересвідчилась, що її автомобіль технічно справний, але в ході руху ліва фара ближнього світла перестала горіти, про що її повідомив поліцейський, коли зупинив. На його пропозицію усунути несправність на місці, вона пояснила, що не може, оскільки не обізнана з цього приводу.

Однак, як пояснює позивачка, вона прохала поліцейського допомогти усунути вказану несправність, однак він відмовився.

До того ж, позивачка зазначила, що в процесі руху транспортного засобу вона користувалась протитуманними фарами та дальнім світлом.

Управління патрульної поліції у м. Херсоні у своїх запереченнях підтверджує обставини, викладені позивачкою у позові, а саме, що остання рухалась з несправними зовнішніми світловими приладами.

Водночас, у поясненнях сторін у справі є суперечки щодо процедури притягнення правопорушника до адміністративної відповідальності.

Так, позивачка стверджує, що поліцейський спочатку склав постанову, а тільки потім виконав формальності, які встановлені ст.ст. 268, 280 КУпАП.

Управління патрульної поліції у м. Херсоні стверджує, що спірне рішення про притягнення позивачки до адміністративної відповідальності, прийняте з дотриманням вимог чинного законодавства, а саме: позивачка була ознайомлена зі своїми правами, їй було роз'яснено суть правопорушення.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, проаналізувавши пояснення позивачки та відповідача, які містились у заявах по суті справи, правильно встановив обставини події щодо порушення позивачкою Правил дорожнього руху, а також обставини того, що позивач у своєму позові підтвердила наявність у неї пошкодження зовнішнього світлового приладу, а саме: лівої фари в режимі ближнього світла.

Довід апеляції, про те, що цей висновок суду є безпідставним та побудований лише на поясненнях відповідача, суперечить змісту позову ОСОБА_1, який був наведений вище.

Переходячи до аргументів апелянта про те, що відсутні будь-які докази її вини у скоєнні адміністративного правопорушення, встановленого ч. 1 ст. 121 КУпАП, а також про те, що жодною нормою законодавства не передбачено прийняття рішення інспектором патрульної поліції за його власним переконанням, колегія суддів бажає зазначити наступне.

Відповідно до частини першої статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до частини п'ятої статті 14 Закону України від 30.06.1993 року № 3353-XII «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Підпункт «в» пункту 31.4.3 Правил дорожнього руху забороняє експлуатацію транспортних засобів згідно із законодавством за наявності і невідповідності таким вимогам: не горить лампа лівої фари в режимі ближнього світла.

Оскаржуваною постановою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 121 КУпАП, яка передбачає відповідальність за керування водієм транспортним засобом, що має несправності, зокрема, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється.

Відповідно до статті 251 КУпАП орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи на підставі доказів, тобто будь-яких фактичних даних, які встановлюються, зокрема, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також іншими документами.

Згідно зі статтею 252 КУпАП посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Встановивши, в діях позивача склад адміністративного правопорушення, інспектор патрульної поліції, використавши свої дискреційні повноваження обґрунтовано вирішив питання щодо притягнення правопорушника до адміністративної відповідальності за своїм власним розсудом.

Доводи апелянта про те, що на момент початку руху, автомобіль був у справному стані, не звільняє її від відповідальності, тому що п.2.3.6 Правил дорожнього руху зобов'язує водія бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, стежити за технічним станом транспортного засобу.

Окрім цього, не знайшли свого підтвердження доводи апелянта про те, що посадовою особою Управління патрульної поліції неналежним чином, тобто з порушенням ст. 268 та ст. 280 КУпАП.

Так, в порушення ст. 268 КУпАП, яка встановлює права та обов'язки осіб, що притягаються до адміністративної відповідальності, позивача, за її ствердженням, позбавили надати будь-які докази на підтвердження своєї невинуватості.

Втім, позивач не зазначає, які докази вона мала намір надати поліцейському та в подальшому не надає їх до суду.

Постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі підписана правопорушником без зауважень.

Підсумовуючи викладене та враховуючи те, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та вірно зазначена юридична кваліфікація встановлених фактів, колегія суддів, згідно зі ст. 316 КАС України, дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляції.

Стаття 272 КАС України встановлює особливості апеляційного та касаційного оскарження судових рішень в окремих категоріях адміністративних справ.

Згідно з частиною третьою статті 272 КАС України судові рішення суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду справ, визначених статтями 273-277, 282-286 цього Кодексу, набирають законної сили з моменту проголошення і не можуть бути оскаржені.

Отже, нормами КАС України не передбачено можливості оскарження в касаційному порядку судових рішень суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду справ з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності.

Керуючись ст.ст. 272, 286, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 20 червня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора 3 роти батальйону Управління патрульної поліції у м. Херсоні Департаменту патрульної поліції Юрченко А.О. про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Доповідач - суддя І.О. Турецька

суддя Л.В. Стас

суддя Л.П. Шеметенко