Справа № 308/8509/18
Суддя: Шавель Руслан Миронович
Дата ухвалення: 2018-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2018 рокуЛьвів№ 857/1277/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:
головуючого судді Шавеля Р.М.,
суддів Кузьмича С.М. та Сапіги В.П.,
з участю секретаря судового засідання - Бедрій Х.П.,

а також сторін (їх представників):
від позивача Брушнівський С.М.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу громадянина Шрі-Ланки ОСОБА_1 на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської обл. від 01.08.2018р. в адміністративній справі за позовом Військової частини НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України до громадянина Шрі-Ланки ОСОБА_1 про затримання з метою ідентифікації та забезпечення видворення за межі території України (суддя суду І інстанції: Данко В.Й., час та місце ухвалення, дата складання повного тексту рішення суду І інстанції: 17 год. 20 хв. 01.08.2018р., м.Ужгород, 01.08.2018р.),-

В С Т А Н О В И В:

31.07.2018р. позивач Військова частина НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) звернувся до суду із адміністративним позовом, у якому просив затримати громадянина Шрі-Ланки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з метою ідентифікації та забезпечення видворення за межі території України (а.с.2-3).

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської обл. від 01.08.2018р. заявлений позов задоволено; затримано громадянина Шрі-Ланки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з метою ідентифікації та забезпечення видворення за межі території України; строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців (а.с.16-18).

Не погодившись із винесеним судовим рішенням, його оскаржив відповідач громадянин Шрі-Ланки ОСОБА_1 , який покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення у справі, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело до невірного вирішення справи, просить рішення суду скасувати та винести нову постанову, якою у задоволенні заявленого позову відмовити (а.с.20-24).
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що рішення про його затримання є незаконним, оскільки йому не було надано можливості самостійно покинути територію України, також є відсутніми підстави вважати, що він ухилятиметься від видворення. Строк виконання рішення від 29.07.2018р. про його повернення до держави походження йому не відомий, з цим рішенням за участі перекладача його не ознайомлювали, йому не відомо, чи прокурор повідомлявся про його затримання.
Із змісту чинного законодавства України слідує, що примусовому видворенню іноземця чи особи без громадянства повинні передувати дві обставини: прийняття відповідним компетентним органом рішення про примусове повернення, а також встановлення факту ухилення від виїзду після прийняття такого рішення або наявність обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення.
Також йому не було надано можливості оскаржити рішення про примусове повернення, позивачем не вчинялося спроб здійснити його ідентифікацію до звернення до суду із позовом про затримання.

Заслухавши суддю-доповідача, заперечення представника позивача, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, відповідач громадянин Шрі-Ланки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , був виявлений прикордонним нарядом спільно із співробітниками ОРВ на ділянці відповідальності відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 », який у складі групи осіб мав на меті незаконно перетнути державний кордон України із України в Словацьку Республіку.
При цьому, документи, що посвідчують особу та підтверджують законність перебування на території України, у відповідача були відсутніми.
Факт затримання відповідача та відсутності в нього документів стверджується протоколом про адміністративне затримання та протоколом особистого огляду, огляду речей та вилучення речей і документів, складеними посадовими особами позивача 26.07.2018р. (а.с.6-7).
Таким чином, своїми діями громадянин Шрі-Ланки ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ч.2 ст.204-1 КУпАП, а також не дотримався вимог ст.9 Закону України «Про державний кордон України», через що був затриманий із оформленням протоколу від 26.07.2018р. про адміністративне затримання.
Згідно рішення від 29.07.2018р. про примусове повернення з України іноземця або особи без громадянства вирішено громадянина Шрі-Ланки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , примусово повернути за межі України, розмістити останнього у пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України, з одночасною подачею позову про примусове видворення (а.с.8).
Також докази звернення відповідача із заявою про набуття статусу біженця до відповідних державних органів влади в матеріалах справи є відсутніми.

Водночас, первинні заходи щодо встановлення особи затриманого, які були проведені протягом терміну адміністративного затримання, не дали результатів.

Особливості провадження у справах за адміністративними позовами з приводу затримання іноземців або осіб без громадянства врегульовані приписами ст.289 КАС України.
Відповідно до ч.1 ст.289 КАС України за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик її втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальним органом чи підрозділом, органом охорони державного кордону або Служби безпеки України подається до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовна заява про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів:
1) затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України;
2) затримання іноземця або особи без громадянства з метою забезпечення її передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію;
3) взяття іноземця або особи без громадянства на поруки підприємства, установи чи організації;
4) зобов`язання іноземця або особи без громадянства внести заставу.

Із змісту наведеної норми слідує, що законодавцем фактично виділено окремий випадок звернення із позовною заявою - про затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації; фактичною підставою для такого звернення є відсутність в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України.
При цьому, можливість звернення із таким позовом не пов`язана законодавцем саме із процедурою видворення іноземця чи особи без громадянства, чим фактично спростовуються доводи апелянта про його незаконне поміщення до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства.

Відповідно до ст.30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави (ч.1)
Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, або орган охорони державного кордону на підставі відповідного рішення з наступним повідомленням протягом 24 годин прокурора розміщує іноземців та осіб без громадянства, зазначених у частині першої цієї статті, у пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України (ч.3).
Іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців (ч.4).

Оскільки приписи ст.289 КАС України є спеціальними по відношенню до норми ст.30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», а також прийняті пізніше ніж вказаний Закон, тому в розглядуваному випадку вони користуються пріоритетом у застосуванні.

Згідно ч.ч.11, 13 ст.289 КАС України строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, цей строк може бути продовжений, але не більш як на вісімнадцять місяців.
Умовами, за яких неможливо ідентифікувати іноземця чи особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи, є:
1) відсутність співпраці з боку іноземця або особи без громадянства під час процедури його ідентифікації;
2) неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи.

Із матеріалів справи слідує, що фактичні обставини справи свідчать про неможливість ідентифікації іноземця чи особу без громадянства, оскільки в позивача не виявлено документів щодо країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для встановлення особи.
Окрім цього, відсутніми є докази співпраці з боку іноземця або особи без громадянства під час процедури його ідентифікації.
Також доказів здійснення позивачем процедури видворення відповідача судом не здобуто; натомість, органом охорони державного кордону проводиться процедура ідентифікації відповідача, який вчинив порушення законодавства України з прикордонних питань, за відсутності в останнього документа, що дає право на виїзд з України, а також за неможливості ідентифікації іноземця або особи без громадянства.
Водночас, неможливість ідентифікації відповідача є перешкодою для початку процедури його примусового повернення чи видворення, оскільки питання визначення країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства залишається не з`ясованим.

Таким чином, враховуючи наявність умов, за яких неможливо забезпечити ідентифікацію відповідача, позивачем обґрунтовано та підставно заявлено розглядуваний позов.

В частині доводів апеляційної скарги колегія суддів враховує, що 29.07.2018р. позивачем прийнято рішення про примусове повернення з України громадянина Шрі-Ланки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Вказане рішення містить детальне обґрунтування неможливості виконання відповідачем цього рішення, через що вирішено його помістити до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України, з одночасною подачею позову про примусове видворення за межі України. Водночас, відповідачу з участю перекладача і на зрозумілій йому мові було повідомлено про можливість оскарження цього рішення до суду, однак таких заяв ним подано не було (а.с.8 і на звороті).
Також суперечливими слід вважати твердження апелянта про ненадання йому можливості добровільно покинути Україну, оскільки за відсутності документів, необхідних засобів і допомоги родичів, знайомих тощо вчинення таких дій зі сторони апелянта не видається можливим.
Окрім цього, перебування в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України, не позбавляє можливості відповідача на звернення до його адміністрації із заявами до представництва держави свого походження.

Колегія суддів відхиляє решту доводів апелянта, які наведені у поданій ним апеляційній скарзі, оскільки такі на правильність висновків суду не впливають, а відтак останні не можуть покладатися в основу скасування чи зміни оскарженого судового рішення.

За наведених обставин суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про підставність та обґрунтованість заявленого позову, а тому заявлений позов підлягає до задоволення, з вищевикладених мотивів.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування рішення колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст.139, 243, 271, 272, 289, 310, п.1 ч.1 ст.315, ст.316, ч.1 ст.321, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу громадянина Шрі-Ланки ОСОБА_1 на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської обл. від 01.08.2018р. в адміністративній справі № 308/8509/18 залишити без задоволення, а вказане рішення суду без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення; у випадку оголошення судом апеляційної інстанції лише вступної та резолютивної частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. М. Шавель
судді С. М. Кузьмич
В. П. Сапіга
Дата складення повного судового рішення: 25.10.2018р.