Справа № 810/973/18
Суддя: Леонтович А.М.
Дата ухвалення: 2018-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 жовтня 2018 року № 810/973/18

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Леонтовича А.М,., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації про стягнення середнього заробітку за весь час затримки заробітної плати; стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Святошинської районної у місті Києві державної адміністрації про стягнення з середнього заробітку, з урахуванням інфляції, з 24.04.2007 за весь час затримки по день фактичного розрахунку, виходячи з середньоденної заробітної плати у розмірі 272,65 грн.; стягнення моральної шкоди у розмірі 1000000,00 грн.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 23.05.2018 позовну заяву повернуто позивачеві.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 17.07.2018 ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 23.05.2018 скасовано, а справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 13.08.2018 позовну заяву залишено без руху.

На виконання вимог вказаної ухвали позивач усунув недоліки у строк та у спосіб, що визначені в ній.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 27.08.2018 відкрите спрощене позовне провадження у справі №810/973/18, розгляд справи вирішено здійснювати без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 08.10.2018 повернуто без розгляду заяву позивача про забезпечення позову.

Позов обґрунтований тим, що за наслідками розгляду інших судових справ позивачеві стало відомо, що відповідач надав йому недостовірну інформацію про загальну суму заробітної плати у розрізі її складових. Зокрема позивач зазначає, що йому незрозуміло за який період була нарахована премія у розмірі 360,00 грн., що зазначена у довідці про заробітну плату та її складові за березень 2006 року.

Відповідач проти позову заперечив. У відзиві на позовну заяву зазначив про безпідставність вимог про стягнення середньої заробітної плати відповідно до статті 117 Кодексу законів про працю України, оскільки провів з позивачем повний розрахунок у звязку із звільненням. Щодо зауважень позивача про надання адміністрацією недостовірної інформації зазначив, що наведена у довідках про складові заробітної плати інформація відповідає даним первинних документів про нарахування та виплату заробітної плати (особовими розрахунками) та є достовірною.

Частиною 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 08.10.2018 залишено без задоволення заперечення позивача проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження та про необхідність розгляду справи за правилами загального позовного провадження.

Згідно з частиною 2 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання; якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів.

З огляду на завершення 30-ти денного терміну для подання заяв по суті справи, суд вважає можливим розглянути та вирішити справу по суті за наявними у ній матеріалами.

Розглянувши подані документи і матеріали, зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 з 12.01.2004 був призначений за конкурсом на посаду спеціаліста І категорії відділу розвитку виробничої сфери та ринкової інфраструктури управління економіки та розвитку району Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації, що підтверджується розпорядженням від 12.01.2004 №11-к (а.с. 81).

Розпорядженням Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації від 24.04.2007 №172-к ОСОБА_1, спеціаліста І категорії сектору розвитку виробничої сфери та ринкової інфраструктури відділу економіки та розвитку району звільнено з займаної посади з підстав, визначених у пункті 6 статті 36 Кодексу законів про працю України, у звязку з відмовою від продовження роботи у звязку із зміною істотних умов праці (а.с. 80).

Судом зясовано, що постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 12.08.2015 у справі № 2-а-1/11, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.10.2015, було відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування розпорядження від 24.04.2007 №172-к, поновлення на роботі та виплати середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу.

У позовній заяві позивач стверджує, що на момент звільнення відповідач не виплатив йому премію у розмірі 360,00 грн., яка у довідці про заробітну плату зазначена як премія за березень 2006 року.

Позивач також наполягає на тому, що відповідач надавав йому неправдиву інформацію про його заробітну плату.

Такі твердження позивач обумовлює тим, що у щомісячних довідках про заробітну плату за поточний місяць відповідач зазначав про виплату йому премії, яка фактично призначалась за результатами роботи у попередньому місяці. Зокрема позивач стверджує, що премія, яка зазначена у довідці про заробітну плату за квітень 2006 року фактично є премією, нарахованою за березень 2006 року, а премія, яка зазначена у довідці про заробітну плату за травень 2006 року, є премією за квітень 2006 року

При цьому позивач зазначає, що він не розуміє, за який місяць йому було нараховано премію у розмірі 360,00 грн., зазначену у довідці про заробітну плату за березень 2006 року.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 27.08.2018 одночасно з відкриттям провадження суд витребував у відповідача копії таких документів і пояснень:

- письмові пояснення щодо виплати позивачеві премії за січень, лютий, березень і квітень 2006 року;

- довідку про складові заробітної плати, виплачені позивачеві за січень, лютий, березень і квітень 2006 року

- належним чином завірені копії розпоряджень про нарахування премії позивачеві за січень, лютий, березень і квітень 2006 року.

На виконання вимог зазначеної ухвали суду 14.09.2018 до суду надійшли відповідні письмові пояснення разом з первинними документами про нарахування та виплату позивачеві заробітної плати за січень-квітень 2006 року.

Дослідивши копії документів, на підставі яких позивачеві виплачувалась заробітна плата у період з січня по квітень 2006 року в аспекті предмету і підстав позову, судом встановлено наступне.

Як вбачається з розрахункового листка про складові заробітної плати за березень 2006 року, позивачеві були нараховані такі її складові (а.с. 97):

- посадовий оклад у розмірі 214,70 грн.;

- надбавка за ранг державного службовця у розмірі 48,26 грн.;

- надбавка за вислугу років у розмірі 9,21 грн.;

- надбавка за виконання особливо важливих завдань у розмірі 105,18 грн.

- премія у розмірі 360,00 грн.

Судом встановлено, що премія у розмірі 360,00 грн., зазначена у довідці про складові заробітної плати позивача за березень 2006 року була призначена йому на підставі розпорядження Святошинської районної у місті Києві державної адміністрації від 02.03.2006 №83-к (а.с. 106-109).

Вказаним розпорядженням відповідач на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 13.12.1999 №2288 «Про впорядкування умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади &?в;…&?с;.» та Положення про преміювання працівників райдержадміністрації вирішив преміювати працівників Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації у межах економії фонду оплати праці за лютий 2006 року згідно з додатком.

Додатком до розпорядження від 02.03.2006 №83-к передбачено виплату ОСОБА_1, спеціалісту І категорії відділу розвитку виробничої сфери та ринкової інфраструктури премії за лютий 2006 року у розмірі 360,00 грн.

Таким чином, судом встановлено, що зазначена у розрахунковому листі про складові заробітної плати за березень 2006 року премія у розмірі 360,00 грн. є премією, що нарахована позивачеві за результатами виконання трудових функцій у лютому 2006 року, тобто є премією за лютий 2006 року.

Надаючи правову оцінку вимогам позивача про виплату середньої заробітної плати за час затримки розрахунку, суд виходив з наступного.

Статтею 47 Кодексу законів про працю України передбачено, що власник або уповноважений ним орган зобов'язаний у день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Відповідно до статті 116 Кодексу законів про працю України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Статтею 117 Кодексу законів про працю України передбачено, що у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Отже, закон прямо покладає на підприємство, установу, організацію обовязок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, під яким розуміється обовязок власника або уповноваженого ним органу виплатити працівникові при звільненні всі суми, що належать йому від підприємства, установи, організації.

При цьому виходячи зі змісту трудових правовідносин між працівником та підприємством, установою, організацією, під «належними звільненому працівникові сумами» необхідно розуміти усі виплати, на отримання яких працівник має право станом на дату звільнення згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем (заробітна плата з надбавками, компенсація за невикористані дні відпустки, вихідна допомога тощо).

Таким чином, аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що передбачений частиною 1 статті 117 КЗпП України обов'язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у статті 116 КЗпП України.

У даному випадку факт нарахування та виплати позивачеві заробітної плати за березень 2006 року із зазначеними складовими підтверджується витягом з особового рахунку нарахування заробітної плати працівників райдержадміністрації за 2006 рік (літери «П» - «С») (а.с. 93-98).

У позовній заяві позивач також не заперечував, що отримав заробітну плату за березень 2006 року з урахуванням її складових, зазначених у розрахунковому листку, у тому числі разом з премією, нарахованою у розмірі 360,00 грн. Підстави поданого позову зводились лише до тверджень про незрозумілість періоду, за який у березні 2006 року йому було нараховано 360,00 грн. премії.

З цього приводу суд зазначає, що співставивши надані відповідачем розпорядження про преміювання апарату Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації з даними особового рахунку нарахування заробітної плати позивача за січень-квітень 2006 року, судом встановлено, що виплата премії позивачеві за конкретний місяць роботи у цьому періоді здійснювалась у відповідному наступному місяці на підставі розпоряджень про преміювання. Тобто премія, зазначена у розрахунковому листі за поточний місяць (березень) є премією, нарахованою за результатами роботи у попередньому місяці (лютий).

Судом також встановлено, що позивачеві у повному обсязі було нараховано та виплачено заробітну плату за квітень 2006 року, до складу якої відповідачем було включено премію за результатами роботи у березні 2006 року.

Судом зясовано, що позивач неодноразово звертався до судів з вимогами про виплату премій та інших складових заробітної плати за різні періоди.

У 2012 році ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Святошинської районної у місті Києві державної адміністрації, у якому просив:

- стягнути недоплачену йому мінімальну заробітну плату в розмірі 751,25 грн.;

- стягнути невиплачену премію за березень 2006 року з урахуванням інфляції в розмірі 4 302,54 грн.;

- стягнути на підставі частини 1 статті 117 КЗпП України середній заробіток з урахуванням інфляції з 24 квітня 2007 року по день фактичного розрахунку станом на 01 березня 2012 року за весь час затримки виплати середній заробіток в розмірі 420 746,89 грн.;

- відшкодувати моральну шкоду в розмірі 1 млн. грн.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 05 червня 2012 року у справі № 2а-4938/12/2670 адміністративний позов було задоволено частково (номер рішення суду в ЄДРСР - 24608926#).

Стягнуто з Святошинської районної у місті Києві державної адміністрації на користь ОСОБА_1 15,25 грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Окружним адміністративним судом м. Києва у рамках справи № 2а-4938/12/2670 встановлено, що ОСОБА_1 у квітні 2006 року було виплачено премію за березень 2006 року, у звязку з чим вказаний суд дійшов висновку про необґрунтованість вимог у цій частині.

Отже судом встановлено, що зазначена у розрахунковому листі до заробітної плати за березень 2006 року премія у розмірі 360 грн. та премія, нарахована за результатами роботи у березні 2006 року були своєчасно виплачені позивачеві.

За таких обставин суд не вбачає правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача середньої заробітної плати за увесь час затримки розрахунку при звільненні.

Щодо вимог позивача про стягнення моральної шкоди у розмірі 1000000,00 грн., суд зазначає наступне.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Частиною 2 статті 23 Цивільного кодексу України передбачено, що моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Суд зазначає, що вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди є похідними від вимог про виплату середньої заробітної плати за час затримки розрахунку. Беручи до уваги, що доводи позивача про невиплату йому складових заробітної плати за березень 2006 року під час розгляду справи не підтвердились, суд дійшов висновку, що моральні страждання, про які стверджує позивач у позові, не були наслідком протиправних дій відповідача і не повязані з предметом позову.

За таких обставин вимоги позивача про відшкодування йому моральної шкоди є необґрунтованими і задоволенню не підлягають.

За загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов є необґрунтованим та задоволенню не підлягає.

З огляду на відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 143, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Київський окружний адміністративний суд.

Дата складення повного рішення суду 25.10.2018.

Суддя Леонтович А.М.