Справа № 804/4035/18
Суддя: Барановський Роман Анатолійович
Дата ухвалення: 2018-08-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2018 року Справа № 804/4035/18

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_1
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу №804/4035/18 за позовом ОСОБА_2 до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про скасування податкового повідомлення-рішення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Дніпропетровської області із позовними вимогами щодо скасування податкового повідомлення-рішення №852638 від 16.03.2018р., що винесене Головним управлінням ДФС у Дніпропетровській області ().

Справі за даним адміністративним позовом присвоєно єдиний унікальний номер судової справи - №804/4035/18.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.06.2018р. відкрито провадження по справі №804/4035/18 за вищезазначеним позовом та ухвалено здійснювати розгляд даної справи за правилами спрощеного позовного провадження згідно ч. 2 ст. 257 та ч. 5 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України у письмовому провадженні.

В обґрунтування заявлених вимог ОСОБА_2 зазначила, що спірне податкове повідомлення-рішення ґрунтується на помилкових судженнях субєкта владних повноважень, оскільки у даному випадку з урахуванням положень ст. 267 Податкового кодексу України позивач вважає, що у неї відсутні підстави для виконання податкового обов'язку по сплаті транспортного податку з громадян за 2018 рік, оскільки при винесенні оскаржуваного податкового повідомлення-рішення відповідачем було невірно визначено середньоринкову вартість легкового автомобіля, що належить позивачу. Так, позивач зазначає, що з інформації, отриманої з офіційного веб-сайту Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, підлягають оподаткуванню транспортним податком у 2018 році транспортні засоби моделі Audi Q7 з дизельним двигуном обємом 3000 см.куб. і більше, в той час як належний позивачу транспортний засіб Audi Q7, 2016 року випуску, має дизельний двигун обємом 2967 см.куб., а також така модель транспортного засобу відсутня у Переліку легкових автомобілів, з року випуску яких минуло не більше пяти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня 2018 (звітного) року, який розміщено на офіційному веб-сайті Міністерства економічного розвитку і торгівлі України. Позивач стверджує, що за відсутності даних щодо вартості моделі належного позивачу транспортного засобу на офіційному сайті Мінекономрозвитку, за ініціативою ОСОБА_2 судовий експерт автотоварознавець у висновку №030-2/18 від 25.04.2018р. визначив ринкову вартість належного позивачу транспортного засобу у розмірі 1 207 141, 10 грн., що є меншою, ніж вартість обєкта оподаткування транспортним податком у 2018 році.

Позиція Головного управління ДФС у Дніпропетровській області відображена у відзиві на позов та полягає у правомірності оскаржуваного податкового повідомлення-рішення №928267 від 20.03.2018р., стверджуючи, що відповідно до ст. 267 Податкового кодексу України та з урахуванням даних переліку легкових автомобілів, з року випуску яких минуло не більше пяти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня 2018 (звітного) року, опублікованому на сайті Міністерства економічного розвитку і торгівлі України позивач повинен сплачувати транспортний податок за наявний у нього на праві власності транспортний засіб (зокрема: легковий автомобіль марки Audi, модель - Q7, 2016 року випуску, обєм двигуна - 2967 куб. см.), що є обєктом оподаткуванням таким податком. При цьому, відповідач зауважує, що показники транспортних засобів відповідно до Методики визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, затвердженою постановою Кабінету Міністрів України №66 від 18.02.2016р., що відображають кількісний вимір та визначаються у цифровому форматі, зокрема, обєм циліндрів двигуна транспортного засобу позивача (2967 см.куб.) округлюється до найбільш цілого значення, а саме 3000 см.куб.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, судом встановлено та матеріалами справи підтверджено наступне.

ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, рнокпп НОМЕР_1) є власником транспортного засобу, а саме: загальний легковий універсал В, марка Audi, модель - Q7, рік випуску - 2016, обєм двигуна - 2967 куб.см., номер шасі (кузова, рами) WAUZZZ4MXGD068000, реєстраційним номером АЕ 3757 СО, що підтверджується даними Свідоцтва про реєстрацію серії СХМ №020244.

16.03.2018р. Головним управлінням ДФС у Дніпропетровській області сформовано податкове повідомлення-рішення №852638, яким позивачу нараховано податкове зобов'язання за платежем «Транспортний податок з фізичних осіб» (код платежу 18011001) за 2018 рік на суму 25 000, 00 грн. за вищезазначений автомобіль.

Не погодившись із вищезазначеним податковим повідомленням-рішенням, ОСОБА_2 звернулась до суду із даним позовом.

Правомірність винесення контролюючим органом вищевказаного податкового повідомлення-рішення є предметом розгляду даної адміністративної справи.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд зазначає наступне.

У відповідності до положень ст.ст. 67, 68 Конституції України, кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом, а також неухильно додержуватись Конституції, законів України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України.

Відповідно до п.п. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54 Податкового кодексу України, контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов'язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.

Згідно із п.п. 267.1.1 п. 267.1 ст. 267 Податкового кодексу України - платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті є обєктами оподаткування.

Підпунктом 267.2.1 п. 267.2 ст. 267 Податкового кодексу України встановлено, обєктом оподаткування є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше пяти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Така вартість визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику економічного, соціального розвитку і торгівлі, за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, станом на 1 січня податкового (звітного) року виходячи з марки, моделі, року випуску, обєму циліндрів двигуна, типу пального.

Щороку до 1 лютого податкового (звітного) року центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику економічного, соціального розвитку і торгівлі, на своєму офіційному веб-сайті розміщується перелік легкових автомобілів, з року випуску яких минуло не більше пяти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, який повинен містити такі дані щодо цих автомобілів: марка, модель, рік випуску, обєм циліндрів двигуна, тип пального.

Механізм визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів для цілей їх віднесення до об'єктів оподаткування транспортним податком встановлений «Методикою визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів», затвердженою постановою Кабінету Міністрів України №66 від 18.02.2016р. (далі - Методика).

Відповідно до п. 2 Методики, середньоринкова вартість автомобіля розраховується за методом аналогії цін ідентичних автомобілів за такою формулою: Сср = Цн х (Г / 100), де Цн - ціна нового транспортного засобу в Україні з урахуванням марки, моделі, обєму циліндрів двигуна, типу пального; Г - коефіцієнт коригування ринкової ціни транспортних засобів з урахуванням строку експлуатації транспортних засобів у роках згідно з додатком 1 до «Порядку визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, мотоциклів, мопедів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.04.2013 за №403 (Офіційний вісник України, 2013 рік, №44, ст.1576).

Як передбачено п. 13 Методики, Мінекономрозвитку відповідно до цієї Методики розраховує середньоринкову вартість автомобіля та щороку до 1 лютого податкового (звітного) року розміщує на своєму офіційному веб-сайті перелік легкових автомобілів, з року випуску яких минуло не більше пяти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, який повинен містити такі дані щодо зазначених автомобілів: марка, модель, рік випуску, обєм циліндрів двигуна, тип пального. У разі відсутності на офіційному веб-сайті Мінекономрозвитку інформації про марку, модель легкового автомобіля, що має ознаки обєкта оподаткування транспортним податком, Мінекономрозвитку за зверненням ДФС та/або власника зазначеного легкового автомобіля визначає його середньоринкову вартість, доповнює перелік, зазначений в абзаці першому цього пункту, такою інформацією та розміщує її на своєму офіційному веб-сайті.

Мінекономрозвитку забезпечує роботу офіційного веб-сайту в режимі, який дає змогу отримати інформацію про середньоринкову вартість автомобіля шляхом введення даних про їх марку, модель, рік випуску, об'єм циліндрів двигуна та тип пального (п.14 Методики).

Ставка податку встановлюється з розрахунку на календарний рік у розмірі 25 000 гривень за кожен легковий автомобіль, що є обєктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті (п. 267.4 Податкового кодексу України).

Згідно п.п. 267.6.1 п. 267.1 ст. 267 Податкового кодексу України, обчислення суми податку з обєкта/обєктів оподаткування фізичних осіб здійснюється контролюючим органом за місцем реєстрації платника податку.

Щодо обєктів оподаткування, придбаних протягом року, податок сплачується фізичною особою-платником починаючи з місяця, в якому виникло право власності на такий обєкт. Контролюючий орган надсилає податкове повідомлення-рішення новому власнику після отримання інформації про перехід права власності (ч.2 п.п. 267.6.2 п. 267.6 ст. 267 Податкового кодексу України).

Обов'язок визначення середньоринкової вартості автомобіля законодавець покладає на Міністерство економічного розвитку та торгівлі України. Податковий орган приймає податкові повідомлення-рішення на підставі інформації, розміщеної на офіційному сайті Мінекономрозвитку та відповідно до Методики визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів.

Отже, обов'язок визначати та нараховувати суму транспортного податку законодавством покладений на контролюючий орган на підставі переліку легкових автомобілів, рік випуску яких складає не більше пяти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, який повинен містити такі дані щодо зазначених автомобілів: марка, модель, рік випуску, обєм циліндрів двигуна, тип пального, розміщеному на офіційному веб-сайті Міністерства економічного розвитку і торгівлі України.

Таким чином, як судом встановлено раніше, об'єктом оподаткування транспортним податком у 2018 році стали легкові автомобілі, середньоринкова вартість яких становить понад 1 396 125 грн. та з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно).

Згідно матеріалів справи автомобіль Audi марки Q7 загальний легковий універсал-В, обєм двигуна 2967 куб. см., тип пального дизель, 2016 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 зареєстрований за позивачем 21.02.2017 року.

Згідно переліку легкових автомобілів, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня 2018 (звітного) року, автомобіль Audi марки Q7 загальний легковий універсал-В, обєм двигуна 3000 куб.см., тип пального дизель, рік випуску до 3 років є об'єктом оподаткування згідно норм Податкового кодексу України.

Стосовно доводів позивача з приводу того, що обєм двигуна його автомобіля не відповідає параметрам, що використовуються при визначенні середньоринкової вартості легкових автомобілів марки Audi моделі Q7 і є меншим по обєму, що використовується для розрахунку середньоринкової вартості, слід зазначити наступне.

Як вже зазначалось вище, згідно з п.п. 267.2.1 п. 267.2 ст. 267 Податкового кодексу України обєктом оподаткування є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше пяти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Така вартість визначається центральним органом виконавчої влада, що забезпечує формування та реалізує державну політику економічного, соціального розвитку і торгівлі, за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, станом на 1 січня податкового (звітного) року виходячи з марки, моделі, року випуску, обєму циліндрів двигуна, типу пального.

Державна фіскальна служба України в листі від 05.01.2018 р. №54/6/99-99-12-02-03-15/ІПК роз'яснила, що показники транспортних засобів, які відображають кількісний вимір та визначаються у цифровому форматі, зокрема об'єм циліндрів двигуна округлюються до найбільшого цілого значення.

Таким чином, обєм циліндрів двигуна транспортного засобу позивача (2967 см. куб.) округлюється до 3000 см. куб.

Тобто, якщо у переліку, розміщеному на офіційному веб-сайті Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, у інформації стосовно автомобіля з параметрами, що відповідають автомобілю позивача, один з показників не співпадає (а саме, показник об'єму циліндрів двигуна не співпадає (є дещо меншим) з показником, який вказаний у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу позивача, то згідно з правилом, математичного округлення обєм циліндрів двигуна автомобіля позивача становить 3000 см. куб.

Отже, оскільки автомобіль позивача має рік випуску не більше пяти років з моменту його випуску, середньоринкова вартість якого становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати та на офіційному веб-сайті Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, міститься транспортний засіб з параметрами, що відповідають автомобілю позивача (з врахуванням округлення), то автомобіль позивача є обєктом оподаткування транспортним податком у 2018 році.

Відповідно до ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Приписами ч.1 ст.72 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ч.1, 2 ст.73 Кодексу адміністративного судочинства України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 74 Кодексу адміністративного судочинства України).

Згідно із приписами ст.75, ч.1 ст.76 Кодексу адміністративного судочинства України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Частинами 1, 3, 4, 8 статті 79 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом із поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об'єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк. Учасник справи також повинен надати докази, які підтверджують, що він здійснив усі залежні від нього дії, спрямовані на отримання відповідного доказу. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, що їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Так, в обгрунтування заявлених до суду вимог ОСОБА_2 посилається на наданий до суду висновок експертного автотоварознавчого дослідження №030-2/18 від 25.04.2018р., виконаного судовим експертом-автотоварознавцем ОСОБА_3, із якого слідує, що ринкова вартість автомобіля марки Audi, моделі Q7 за реєстраційним номером АЕ 3757 СО складає 1 207 141, 10 грн.

Частиною 5 ст. 82 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що висновок експерта для суду не є обов'язковим, однак незгода суду з ним повинна бути вмотивована в постанові або ухвалі.

Так, суд зазначає, що зазначений висновок експертного автотоварознавчого дослідження отриманий не в ході призначення судової експертизи, крім того дане дослідження проводилось на виконання Методики товарознавчої експертизи й оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003 року №142/5/2092, зареєстрована у Міністерстві юстиції України 24.11.2003р. за №1074/8395, а не на виконання Методики визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, якою керується податковий орган при визначенні грошового зобов'язання з транспортного податку за 2018 рік.

За таких обставин, суд не бере до уваги висновок експертного дослідження №030-2/18 від 25.04.2018р., як належний, достовірний та достатній доказ в межах даної адміністративної справи.

Підсумовуючи наведене, суд зазначає, що середньоринкова вартість автомобіля Audi марки Q7, 3,0, дизель, 2016 року випуску, відповідно до розрахунку середньоринкової вартості транспортного засобу для цілей оподаткування транспортним податком відповідно до п. 267.2 ст. 267 Податкового кодексу України за Методикою визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України №66 від 18.02.2016 р. становить 153 795, 29 грн., що складає більше ніж 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

З урахуванням наведеного, у податкового органу були наявні підстави для нарахування позивачу податкового зобов'язання з транспортного податку за 2018 рік у розмірі 25 000, 00 грн., а відтак підстави для скасування оскаржуваного податкового повідомлення-рішення - відсутні.

Таким чином, надаючи оцінку оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням, суд зазначає, згідно частини 2 статті 6 та частини 2 статті 19 Конституції України - органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, безсторонньо, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення неупереджено, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч.1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частини 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах субєкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Отже, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов'язок доказування в спорі покладається на відповідача орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

Вищенаведені обставини свідчать про те, що контролюючий орган приймаючи податкове повідомлення-рішення №852638 від 16.03.2018р. діяв в межах повноважень та у спосіб визначений законом.

З огляду на вищевикладене, суд доходить до висновку про необґрунтованість заявлених позовних вимог ОСОБА_2 та необхідність відмови у їх задоволенні.

Підстави для розподілу судових витрат у відповідності до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України - у суду відсутні.

Керуючись ст.ст. 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 (зазначене позивачем у позовній заяві місце проживання/перебування: 51400, Дніпропетровська область, м.Павлоград, вул. Горького, 38; РНОКПП НОМЕР_1) до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області (місцезнаходження: 49000, м.Дніпро, вул. Сімферопольська, буд. 17-А; ) про скасування податкового повідомлення-рішення відмовити повністю.

Копію рішення суду направити учасникам справи.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя ОСОБА_1