Справа № 807/221/18
Суддя: Луцович М.М.
Дата ухвалення: 2018-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

24 жовтня 2018 рокум. Ужгород№ 807/221/18

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Луцович М.М.

при секретарі судових засідань - Симканич Ю.В.

та осіб, що беруть участь у справі:

представника позивача - Бобаль І.І.

представника відповідача - Пензова С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "ГОЛДЕН ФРУІТ" до Львівської митниці ДФС про визнання протиправним та скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ГОЛДЕН ФРУІТ" звернулося до Закарпатського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Львівської митниці ДФС, згідно якої просить суд: визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості №UA209000/2017/200290/2 від 15.11.2017 року та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209140/2017/10667 від 15.11.2017 року та зобов'язати відповідача, Львівську митницю ДФС, здійснити митне оформлення товару визначеного в митній декларації №UA209140/2017/161101 за митною вартістю визначеної ТОВ «ГОЛДЕН ФРУІТ» у розмірі 346158,65 гривень шляхом заповнення аркушу коригування до митної декларації.

Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що 01 серпня 2017 року між ТОВ «ГОЛДЕН ФРУІТ» (Покупець) та компанією SMD Trading Kft (Постачальник) укладено Контракт №4 про поставку свіжих фруктів. 05 листопада 2017 року між вказаними сторонами укладено Додаток до Контракту №4 від 01.08.2017 року, за яким, для виконання Контракту №4 від 01.08.2017 року, SMG Trading Kft має можливість поставляти товар ТОВ «ГОЛДЕН ФРУІТ» через інші компанії, в тому числі з інших країн світу, таких як NUFRI S.A.T. (Spain) та інших можливих компаній. У відповідності до Контракту, 14 листопада 2017 року, ТОВ «ГОЛДЕН ФРУІТ», з метою митного оформлення наступного товару: продукти рослинного походження, клементини свіжі, врожаю 2017 року, призначені для громадського харчування, не розфасовані для роздрібної торгівлі, без первинної упаковки, вирощені в Іспанії, подало до митного органу (Львівської митниці ДФС) митну декларацію №UA209140/2017/160716 та інші товаросупровідні документи, розрахувавши митну вартість за ціною договору. Митна вартість товару зазначалась у розмірі 8460,00 Євро (без врахування витрат за транспортування у розмірі 2400,00 Євро) за 21000 кг товару ( у розрахунку митної вартості 0,5172 євро за кг. Для підтвердження заявленої митної вартості товару за ціною контракту, разом з митною декларацією №UA209140/2017/160716 подано наступні документи, які підтверджують числові значення митної декларації: Контракт №4 від 01.08.2017р., інвойс №1 від 09.10.2017р., платіжне доручення в іноземній валюті від 08.11.2017р., договір - замовлення №09/11 транспортного експедирування вантажів автомобільним транспортом від 09.11.2017р., довідка про транспортні витрати від 13.11.2017р., рахунок про надання транспортно-експедиторських послуг №09/11 від 09.11.2017р., митні декларації за якими було раніше ввезено товар: №№ UA305200/201024654 від 25.10.2017р. та UA305200/2017/026678 від 11.11.2017р., митну декларацію країни відправлення MRN 17ES9447 від 09.11.2017., вантажну накладну (CMR) №15827 від 09.11.2017р. Окрім цього позивачем, у відповідь на електронну вимогу митного органу від 14.11.2017 року про надання додаткових документів, які підтверджують митну вартість, для митного оформлення товару за вищенаведеною митною декларацією, додатково надано прайс - лист виробника (NUFRI S.A.T. (Spain)) від 01.10.2017 року та Додаток до Контракту №4 від 01.08.2017 року, за яким, для виконання Контракту №4 від 01.08.2017 року, SMG Trading Kfit має можливість поставляти товар ТОВ «ГОЛДЕН ФРУІТ» через інші компанії, в тому числі з інших країн світу, таких як NUFRI S.A.T. (Spain) та інших можливих компаній. Всупереч діючим нормам митного законодавства, відповідач виніс Рішення про коригування митної вартості №UA209000/2017/200290/2 від 15.11.2017 року та у зв'язку з цим відмовлено в оформленні товару шляхом прийняття картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209140/2017/10667 від 15.11.2017 року. З метою недопущення псування товару, ТОВ «ГОЛДЕН ФРУІТ» подало для митного оформлення митну декларацію №UA209140/2017/161101 вимушено задекларувавши митну вартість за визначеною відповідачем методом та ціною 517197,78 гривень за 21000 кг товару у розрахунку митної вартості 0,7918 євро за кг. Рішення про коригування митної вартості №UA209000/2017/200290/2 від 15.11.2017 року та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209140/2017/10667 від 15.11.2017 року позивач вважає прийнятими з порушенням норм чинного законодавства та звернувся за захистом свого порушеного права в судовому порядку, а відтак вважає оскаржувані рішення такими, що підлягають визнанню протиправними та скасуванню.

Представник позивача в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав та просив суд даний адміністративний позов задовольнити повністю з підстав викладених у позовній заяві та наявних в справі доказах.

Представник відповідача в судовому засідання проти задоволення даного адміністративного позову заперечив з підстав викладених у письмових запереченнях проти позову, при цьому пояснивши, що під час розгляду документів, поданих до митного оформлення товару продукти рослинного походження: клементини свіжі, сорту Rotuladas, Citrus nobilis, врожаю 2017 року, призначені для громадського харчування, не фасовані для роздрібної торгівлі, без первинної упаковки, всього: 2100 ящиків, запаковано на 24-х дерев'яних піддонах, виробник: NUFRI S.A.T. торговельна марка: NUFRI, країна походження: Іспанія» були виявлені розбіжності. У наданому під час митного оформлення платіжному дорученні б/н від 08.11.2017 зазначена сума інша, ніж у інвойсі, наданому до митного оформлення, зазначений у платіжному дорученні документ, згідно з яким здійснюється оплата, наданий не був. Зазначене унеможливлює ідентифікацію зазначених документів із партією товарів, що постачаються та співставлення сум і платежів за товар. В експортній декларації країни відправлення № MRN 17ЕS9447 від 09.11.2017 за кодом документу « 380- рахунок-фактура, інвойс» вказаний інший номер рахунку, ніж наданий декларантом до митного оформлення,а також у пакувальному листі б/н від 09.11.2017 року вказано різні види клементин та інше пакування ніж у інвойсі №1 від 09.10.2017 року.

Зважаючи на викладені обставини, представник відповідача в судовому засіданні зазначив, що відповідач діяв в межах та спосіб встановлений чинним законодавством, а тому правових підстав для задоволення даного адміністративного позову немає.

Розглянувши подані документи і матеріали справи, заслухавши доводи та пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Так, як встановлено судом в ході судового розгляду та вбачається із матеріалів даної адміністративної справи, 01 серпня 2017 року між ТОВ «ГОЛДЕН ФРУІТ» (Покупець) та компанією SMD Trading Kft (Постачальник) укладено Контракт №4 про поставку свіжих фруктів (а.с. 21-28). 05 листопада 2017 року між вказаними сторонами укладено Додаток до Контракту №4 від 01.08.2017 року, за яким, для виконання Контракту №4 від 01.08.2017 року, SMG Trading Kft має можливість поставляти товар ТОВ «ГОЛДЕН ФРУІТ» через інші компанії, в тому числі з інших країн світу, таких як NUFRI S.A.T. (Spain) та інших можливих компаній(а.с.30-31). У відповідності до Контракту, 14 листопада 2017 року, ТОВ «ГОЛДЕН ФРУІТ», з метою митного оформлення наступного товару: продукти рослинного походження, клементини свіжі, врожаю 2017 року, призначені для громадського харчування, не розфасовані для роздрібної торгівлі, без первинної упаковки, вирощені в Іспанії, подало до митного органу (Львівської митниці ДФС) митну декларацію №UA209140/2017/160716 та інші товаросупровідні документи, розрахувавши митну вартість за ціною договору (а.с. 52-53). Митна вартість товару зазначалась у розмірі 8460,00 Євро (без врахування витрат за транспортування у розмірі 2400,00 Євро) за 21000 кг товару ( у розрахунку митної вартості 0,5172 євро за кг. Для підтвердження заявленої митної вартості товару за ціною контракту, разом з митною декларацією №UA209140/2017/160716 подано наступні документи, які підтверджують числові значення митної декларації: Контракт №4 від 01.08.2017р. (а.с. 21-28), інвойс №1 від 09.10.2017р. (а.с.33), платіжне доручення в іноземній валюті від 08.11.2017р. (а.с.32), договір - замовлення №09/11 транспортного експедирування вантажів автомобільним транспортом від 09.11.2017р.(а.с 29), довідка про транспортні витрати від 13.11.2017р., рахунок про надання транспортно-експедиторських послуг №09/11 від 09.11.2017р. (а.с.34), митні декларації за якими було раніше ввезено товар: №№ UA305200/201024654 від 25.10.2017р. та UA305200/2017/026678 від 11.11.2017р.(а.с.55-58), митну декларацію країни відправлення MRN 17ES9447 від 09.11.2017(а.с.54), вантажну накладну (CMR) №15827 від 09.11.2017р (а.с.59). Окрім цього позивачем, у відповідь на електронну вимогу митного органу від 14.11.2017 року про надання додаткових документів, які підтверджують митну вартість, для митного оформлення товару за вищенаведеною митною декларацією, додатково надано прайс - лист виробника (NUFRI S.A.T. (Spain)) від 01.10.2017 року (а.с.36) та Додаток до Контракту №4 від 01.08.2017 року, за яким, для виконання Контракту №4 від 01.08.2017 року, SMG Trading Kfit має можливість поставляти товар ТОВ «ГОЛДЕН ФРУІТ» через інші компанії, в тому числі з інших країн світу, таких як NUFRI S.A.T. (Spain) та інших можливих компаній. Всупереч діючим нормам митного законодавства, відповідач виніс Рішення про коригування митної вартості №UA209000/2017/200290/2 від 15.11.2017 року (а.с17-18) та у зв'язку з цим відмовлено в оформленні товару шляхом прийняття картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209140/2017/10667 від 15.11.2017 року (а.с19-20). З метою недопущення псування товару, ТОВ «ГОЛДЕН ФРУІТ» подало для митного оформлення митну декларацію №UA209140/2017/161101 (а.с.60-61) вимушено задекларувавши митну вартість за визначеною відповідачем методом та ціною 517197,78 гривень за 21000 кг товару у розрахунку митної вартості 0,7918 євро за кг. Рішення про коригування митної вартості №UA209000/2017/200290/2 від 15.11.2017 року та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209140/2017/10667 від 15.11.2017 року позивач вважає протиправними та такими, що прийняті з порушенням норм чинного законодавства.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, що склались між сторонами, суд виходить з нормативно правових актів, які регулюють такі відносини, а саме Конституції України від 28 червня 1996 р. № 254к/96-ВР, Митного кодексу України від 13 березня 2012 р. № 4495-VІ (далі - МК України), Порядку виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженим Наказом Міністерства фінансів України від 30 травня 2012 р. № 631 (далі - Порядок № 631), Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, до якої Україна приєдналась згідно із Законом України від 15 лютого 2011 р. № 3018-VI (далі - Конвенція).

Відповідно до вимог ст. 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

МК України, встановлює порядок визначення митної вартості імпортованих товарів та правила її декларування.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 49 МК України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Як вбачається ч. 2 ст. 52 МК України, декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані:

1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів;

2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню;

3) нести всі додаткові витрати, пов'язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 53 МК України визначено перелік документів, які декларант повинен подавати для підтвердження митної вартості товару, заявленої у декларації, і методу, обраного для її обчислення. До таких документів належать: декларація митної вартості, зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності, рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу), якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару, транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню, якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині 2 цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Як вбачається зі змісту ч. 5 ст. 53 МК України, забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Відповідно до вимог п.п. 3.16, 6.2 Загального додатку до Конвенції визначено, що на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства; митний контроль обмежується мінімумом, необхідним для забезпечення дотримання митного законодавства.

Згідно з вимогами пп. 4.5.10 п. 4.5 розділу 4 Порядку № 631 перевірка правильності визначення митної вартості товарів належить до митних формальностей, що виконуються при митному оформленні митної декларації.

Крім того, ч. 1 ст. 54 МК України регламентовано, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Як вбачається зі змісту п. 1 ч. 4 ст. 54 МК України, орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов'язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 54 МК України орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов'язаний:

1) здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

2) надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана;

3) надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію щодо порядку і методу визначення митної вартості, застосованих у разі коригування митної вартості, а також щодо підстав здійснення такого коригування;

4) випускати у вільний обіг товари, що декларуються:

у разі визнання органом доходів і зборів заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю;

у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів;

у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу.

Крім того, ч. 6 ст. 54 МК України встановлено, що орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право:

1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості;

2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості;

3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів;

4) проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску;

5) звертатися до органів доходів і зборів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості;

6) застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.

Як вбачається зі змісту ч. 1 ст. 57 МК України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

Відповідно до вимог ч. 2 10 ст. 58 МК України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні.

Як вбачається зі змісту ч. 4 ст. 58 МК України, митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Згідно з вимогами ч. 5 ст. 58 МК України ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов'язаних із продавцем осіб для виконання зобов'язань продавця.

Крім того, п. 10 ст. 58 МК України,встановлено, що при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті:

1) витрати, понесені покупцем: а) комісійні та брокерська винагорода, за винятком комісійних за закупівлю, що є платою покупця своєму агентові за надання послуг, пов'язаних із представництвом його інтересів за кордоном для закупівлі оцінюваних товарів; б) вартість ящиків тари (контейнерів), в яку упаковано товар, або іншої упаковки, що для митних цілей вважаються єдиним цілим з відповідними товарами; в) вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов'язаних із пакуванням;

2) належним чином розподілена вартість нижчезазначених товарів та послуг, якщо вони поставляються прямо чи опосередковано покупцем безоплатно або за зниженими цінами для використання у зв'язку з виробництвом та продажем на експорт в Україну оцінюваних товарів, якщо така вартість не включена до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: а) сировини, матеріалів, деталей, напівфабрикатів, комплектувальних виробів тощо, які увійшли до складу оцінюваних товарів; б) інструментів, штампів, шаблонів та аналогічних предметів, використаних у процесі виробництва оцінюваних товарів; в) матеріалів, витрачених у процесі виробництва оцінюваних товарів (мастильні матеріали, паливо тощо); г) інженерних та дослідно-конструкторських робіт, дизайну, художнього оформлення, ескізів та креслень, виконаних за межами України і безпосередньо необхідних для виробництва оцінюваних товарів;

3) роялті та інші ліцензійні платежі, що стосуються оцінюваних товарів та які покупець повинен сплачувати прямо чи опосередковано як умову продажу оцінюваних товарів, якщо такі платежі не включаються до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті. Зазначені платежі можуть включати платежі, які стосуються прав на літературні та художні твори, винаходи, корисні моделі, промислові зразки, торговельні марки та інші об'єкти права інтелектуальної власності. Витрати на право відтворення (тиражування) оцінюваних товарів в Україні не повинні додаватися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари. Порядок включення до ціни розрахунку роялті та ліцензійних платежів визначається Кабінетом Міністрів України;

4) відповідна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу товарів, що оцінюються, їх використання або розпорядження ними на митній території України, яка прямо чи опосередковано йде на користь продавця;

5) витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України;

6) витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов'язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України;

7) витрати на страхування цих товарів.

Отже, з викладених правових норм вбачається, що єдиною правовою підставою для прийняття митним органом рішення про коригування заявленої декларантом митної вартості товару за резервним методом є наявність сукупності наступних умов: 1) подання суб'єктом господарювання до митного оформлення не повного пакету документів, перелік яких закріплено у ст. 53 МК України; 2) ненадання на вимогу контролюючого органу додаткової уточнюючої документації на підтвердження саме числового значення заявленої митної вартості; 3) виявлення митним органом розбіжностей у поданій документації, які унеможливлюють визначення безпосередньо митної вартості товару за основним методам (за ціною договору); 4) обґрунтування причин неможливості визначення митної вартості товару за жодним із методів, що передують резервному.

Суд зазначає, що позивачем при здійсненні імпортування товару на митну територію України, а також на вимогу митного органу, на підтвердження заявленої ним митної вартості товару за ціною контракту було надано повний пакет документів, у відповідності до переліку, закріпленого ч. 2 ст. 53 МК України.

Відповідно до ч.12 ст.264 МК України, у разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою органу доходів і зборів заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. Один примірник зазначеної картки невідкладно вручається (надсилається) декларанту або уповноваженій ним особі. Інформація про відмову у прийнятті для оформлення електронної митної декларації надсилається декларанту електронним повідомленням, засвідченим електронним цифровим підписом посадової особи органу доходів і зборів.

Згідно ч.1 ст.55 МК України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених ч.б ст.54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

У випадку незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів орган доходів і зборів за зверненням декларанта або уповноваженої ним особи випускає товари, що декларуються, у вільний обіг за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю цих товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною органом доходів і зборів, шляхом надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу. Строк дії таких гарантій не може перевищувати 90 календарних днів з дня випуску товарів (ч.1 ст.55 МК України).

Відповідно до ч.8 вказаної статті МК України, протягом 80 днів з дня випуску товарів декларант або уповноважена ним особа може надати органу доходів і зборів додаткові документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товарів, що декларуються.

Частиною 9 ст.55 МК України встановлено, що у разі надання декларантом або уповноваженою ним особою додаткових документів орган доходів і зборів розглядає подані додаткові документи і протягом 5 робочих днів з дати їх подання виносить письмове рішення щодо визнання заявленої митної вартості та скасовує рішення про коригування заявленої митної вартості або надає обґрунтовану відмову у визнанні заявленої митної вартості з урахуванням додаткових документів. У такому випадку надана фінансова гарантія відповідно повертається (вивільняється) або реалізується в порядку та у строки, визначені цим Кодексом.

Таким чином, як вбачається з вищевикладеного, МК України визначено вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Відповідно до графи 33 оскаржуваного Рішення про коригування митної вартості товарів «Обставини прийняття рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості», приймаючи оскаржувані рішення, відповідач виходив з того, що митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору щодо товарів, що імпортуються, у зв'язку з неподанням декларантом або уповноваженим ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у ч. 2,3 ст. 53 МКУ: якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару. В обґрунтування прийнятого рішення, відповідач зазначив, що неможливо співставити оплату за товар, так як у наданому документі б/н від 08.11.2017 року інша сума та номер проформи інвойсу, який наданий не був.

Однак такі доводи відповідача суд відхиляє, оскільки основними документами, які підтверджують митну вартість є договір, інвойс, документи, що підтверджують витрати на перевезення та страхування. Банківське платіжне доручення є додатковим документом, оскільки воно не являється обов'язковим документом на відміну від інших, оскільки подається за наявності. Однак, митницею не взято до уваги, що відповідно до п. 3.1. Контракту, за яким проводилась поставка товару та який був наданий відповідачу до митного оформлення, ціна товару вказується у інвойсах. В наданому до оформлення інвойсу №1 від 09.10.2017 року, конкретно зазначена ціна 8640,00 Євро. В прайс - листі від виробника також вказано ідентичну ціну на даний вид товару. У висновку експертного товарознавчого дослідження від 14.11.2017 року №19-09/331, експертом в результаті проведеного дослідження цінових пропозицій виробників (продавців) клементину в Іспанії, вказано, що вартість такого роду товару становить від 0,38 до 0,6 євроцентів, що аж ніяк не відповідає взяту за основу митницею ціну 0,7918 євроцентів. Крім цього, суд також зазначає, що відповідачем не взято до уваги дані експортної митної декларації країни відправника MRN 17ES9447 від 09.11.2017, за якою здійснювалося митне оформлення партії товару митними органами Іспанії, в якій так само визначена ціна у розмірі 8640, 00 Євро.

Надані документи в сукупності в повній мірі підтверджують заявлену позивачем митну вартість за ціною договору, тим більше, якщо такі дані підтверджені експортною декларацією країни відправника, що само по собі виключає можливість здійснених дій між покупцем та продавцем для заниження митної вартості товару та вказує на реальну вартість оцінюваного товару. Таким чином на основі інших наданих документів відповідач міг встановити митну вартість.

Окрім наведеного вище, суд також зазначає, що в Постанові Пленуму Вищого адміністративного суду України від 13.03.2017 року №2 «Про довідку щодо узагальнення практики застосування адміністративними судами положень Митного кодексу України в редакції від 13 березня 2012 року» вказано, що достовірність доказу означає зв'язок між ним та обставиною, що доказується. Платіжне доручення свідчить про факт переказу певної суми коштів, проте не свідчить про суму коштів, яка має бути сплачена за відповідний товар. Тобто прямого зв'язку між відомостями із платіжного доручення та митною вартістю товару немає. Це означає, що платіжне доручення не є тим достовірним доказом, який може поставити під сумнів достовірність інших доказів, які прямо свідчать про митну вартість товару.

Як встановлено судом в ході судового розгляду даної справи та не заперечувалось сторонами в судовому засіданні, для визначення митної вартості не за основним методом, відповідач в оскаржуваному Рішенні зазначив, що для визначення митної вартості використано резервний метод, джерелом інформації для коригування митної вартості слугували МД №UA209140/2017/155307 від 24.10.2017 року.

При цьому, суд зазначає, що з аналізу ст.ст. 53, 54 МК України вбачається, що митні органи дійсно мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але такі повноваження мають здійснюватися ними у спосіб, установлений законом, тобто в даному випадку витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що так чи інакше впливають на визначення безпосередньо митної вартості.

Водночас, навіть у разі витребування додаткових документів, митний орган має враховувати, що ненадання їх повного пакету може бути підставою для коригування митної вартості лише тоді, коли подані документи є недостатніми або такими, що в сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації про заявлену митну вартість.

Крім того, слід враховувати, що ст. 53 МК України, якою врегульовано порядок підтвердження декларантом заявленої митної вартості та її перевірки митницею, не містить жодних вимог щодо необхідності додаткового підтвердження ціни, вказаної у документах, які підтверджують митну вартість, зокрема й в інвойсі.

Разом з тим, відповідачем не доведено, що подані позивачем додаткові документи на електронний запит митного органу для визначення митної вартості товару містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значенні складових вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

При цьому відповідач не обґрунтував та не довів неможливості визначення митної вартості за ціною контракту та неможливості її визначення за жодним методом, що передує резервному.

Водночас, в разі здійснення коригування митної вартості за резервним методом, у рішенні про коригування митний орган обов'язково повинен зазначити докладну інформацію та джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості за резервним методом. Тобто, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, контролюючий орган повинен також зазначити докладну інформацію і джерела, які ним використовувалися. У спірному рішенні про коригування митної вартості такі дані відсутні.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 20 лютого 2018 р. справа № 809/1884/16, від 3 квітня 2018 р. справа № 826/8797/16, від 21 березня 2018 р. справа № 803/407/16 та 12 березня 2018 р. № 809/4367/15.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу, що і було зроблено позивачем.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, чого не було зроблено відповідачем.

Зокрема, обставини, викладені у відзиві, спростовуються наданими позивачем доказами, аналіз яких наведено вище.

Крім того, судом не може бути взято до уваги обставини, викладені у відзиві відповідача, оскільки вони спростовуються наданими позивачем доказами, які були досліджені судом і свідчать про те, що позивачем було надано відповідачу усі необхідні документи на підтвердження заявленої митної вартості товару.

З урахуванням викладеного та оцінюючи у сукупності встановлені обставини і перевіривши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку що позовні вимоги в частині визнання протиправним та скасувати рішення Львівської митниці ДФС про коригування митної вартості №UA209000/2017/200290/2 від 15.11.2017 року та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209140/2017/10667 від 15.11.2017 року є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо позовної вимоги позивача про зобов'язання відповідача, Львівську митницю ДФС, здійснити митне оформлення товару визначеного в митній декларації №UA209140/2017/161101 за митною вартістю визначеної ТОВ «ГОЛДЕН ФРУІТ» у розмірі 346158,65 гривень шляхом заповнення аркушу коригування до митної декларації, то така до задоволення не підлягає, оскільки митне оформлення товару вже завершене, що визнано сторонами в судовому засіданні.

В рішенні від 30.01.2003 року № 3-рп/2003 Конституційний Суд України зазначив, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Загальною декларацією прав людини 1948 року передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих конституцією або законом (стаття 8). Право на ефективний засіб захисту закріплено також у Міжнародному пакті про громадські та політичні права (стаття 2) і в Конвенції про захист прав людини та основних свобод (стаття 13).

На цій підставі, суд перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень на відповідність закріпленим статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається у дискрецію суб'єкта владних повноважень, а відтак суд зазначає, що аркуш коригування до митної декларації повинен бути заповнений відповідно до вимог чинного законодавства з врахуванням правових висновків суду в даній адміністративній справі, а відтак у задоволенні цієї частини позовних вимог слід відмовити.

За таких обставин, системно проаналізувавши норми законодавства, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для їх часткового задоволення.

Відповідно до вимог ч.3 ст. 139 КАС України, чітко передбачено, що при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб'єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов'язані зі сплатою судового збору в розмірі 1762,00 грн., що документально підтверджується платіжним дорученням від 16.03.2018 року № 153, та враховуючи часткове задоволення даного адміністративного позову, підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача сума в розмірі 881,00 грн., відповідно до задоволеної частини позовних вимог.

На підставі наведеного та керуючись статтями 77, 139, 241-246, 250, 255, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ГОЛДЕН ФРУІТ" до Львівської митниці ДФС про визнання протиправним та скасування рішення - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Львівської митниці ДФС про коригування митної вартості №UA209000/2017/200290/2 від 15.11.2017 року та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209140/2017/10667 від 15.11.2017 року.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Львівської митниці ДФС (79000,Львівська область, м.Львів, вул.Костюшка, 1, код ЄДРПОУ - 39420875) за рахунок її бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ГОЛДЕН ФРУІТ" (89300, Закарпатська область, м.Свалява, вул. Робітнича 2/2, код ЄДРПОУ - 39655147) витрати зі сплати судового збору в розмірі 881,00 грн. (вісімсот вісімдесят одну гривню), який сплачений згідно платіжного доручення №153 від 16 березня 2018 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (з урахуванням особливостей, що встановлені Розділом VII КАС України).

Повний текст рішення виготовлено та підписано 25.10.2018 року.

СуддяМ.М. Луцович