Справа № 744/1287/18
Суддя: Лічевецький Ігор Олександрович
Дата ухвалення: 2018-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 744/1287/18 Суддя (судді) першої інстанції: Смага С.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2018 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд в складі: головуючого - судді Лічевецького І.О., суддів - Аліменка В.О., Чаку Є.В., при секретарі - Бродацькій І.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Семенівського районного суду Чернігівської області від 25 вересня 2018 року адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до начальника сектору реагування патрульної поліції № 1 Семенівського відділення поліції Новгород-Сіверського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області Хромця Юрія Івановича про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом про скасування постанови про адміністративне правопорушення винесену начальником сектору реагування патрульної поліції №1 Семенівського відділення поліції Новгород-Сіверського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області Хромець Ю.І. 29 серпня 2018 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126, ч. 6 ст. 121 та ч. 5 ст. 121 КУпАП. Також позивач просила справу про адміністративне правопорушення направити на новий розгляд до Семенівського відділення поліції Новгород-Сіверського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області.

На обґрунтування своїх вимог позивач зазначала, що відповідач мав розглядати справу про адміністративне правопорушення в Семенівському відділенні поліції по вул. Березова Роща, 32 м. Семенівка, а не на вулиці на місці зупинки транспортного засобу, без надання будь-якого часу для підготовки до захисту.

Рішенням Семенівського районного суду Чернігівської області від 25 вересня 2018 року позов задоволено. Скасовано постанову від 29 серпня 2018 року серії НК №131921 про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн. на ОСОБА_2 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого за ч. 2 ст. 126, ч. 6 ст. 121 та ч. 5 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить змінити вказане судове рішення, виключивши з мотивувальної частини абзаци 33 та 34 наступного змісту: «Таким чином, аналіз законодавчих норм, чинних на момент виникнення спірних правовідносин,рішення Конституційного Суду України від 26.05.2015 № 5-рп/2015, дає підстави для висновку, що працівники підрозділів Національної поліції мають право виносити постанови у справах про адміністративні правопорушення за порушення Правил дорожнього руху на місці вчинення такого правопорушення. З огляду на це, приймаючи спірну постанову без складання протоколу та на місці вчинення адміністративного правопорушення відповідач діяв в межах наданих йому повноважень та у відповідності до законодавчих приписів».

Зокрема, скаржник зазначає, що складаючи спірну постанову на місці вчинення адміністративного правопорушення, відповідач діяв поза межами наданих йому повноважень.

Перевіривши повноту встановлення місцевим загальним судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, Київський апеляційний адміністративний суд дійшов наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 29 серпня 2018 року начальником сектору реагування патрульної поліції №1 Семенівського відділення поліції Новгород-Сіверського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області Хромцем Ю.І. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі Серії НК № 131921, якою до ОСОБА_2 на підставі ч. 2 ст. 126, ч. 6 ст. 121 та ч. 5 ст. 121 КУпАП застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн.

Згідно цієї постанови 29.08.2018 р. близько 11 години позивач керувала мопедом марки KANUNІ без мотошолома та рухалася по вулиці Червона Площа в м. Семенівка Чернігівської області без посвідчення водія, тобто не маючи права керування даним видом транспортного засобу, чим порушила п. 2.1 «а», п. 2.9. «в», п. 2.3 «г» Правил дорожнього руху.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення (надалі за текстом - «КУпАП») установлено, що керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до частини 6 ст. 121 КУпАП керування водієм транспортним засобом, не зареєстрованим або не перереєстрованим в установленому порядку, його експлуатація без номерного знака або з номерним знаком, що не належить цьому засобу чи не відповідає вимогам стандартів, або з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, закритим іншими предметами, у тому числі з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, чи забрудненим, що не дозволяє чітко визначити символи номерного знака з відстані двадцяти метрів, перевернутим чи неосвітленим, тягне за собою накладення штрафу в розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно із частиною 5 ст. 121 КУпАП порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами - тягне за собою накладення штрафу в розмірі трьох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до підпункту «а» пункту 2.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 р., водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі, зокрема, посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Згідно вимог підпункту «в» пункту 2.9 Правил дорожнього руху водієві забороняється, зокрема, керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов'язковість її проведення, а також без номерного знака або з номерним знаком, що: не належить цьому засобу; не відповідає вимогам стандартів; закріплений не в установленому для цього місці; закритий іншими предметами чи забруднений, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м; неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий.

Відповідно до підпункту «г» пункту 2.3 Правил дорожнього руху для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов'язаний: під час руху на мотоциклі і мопеді бути в застебнутому мотошоломі і не перевозити пасажирів без застебнутих мотошоломів.

Помилковим є посилання скаржника на те, що складаючи спірну постанову на місці вчинення адміністративного правопорушення, відповідач діяв поза межами наданих йому повноважень з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають, зокрема, справи про порушення правил дорожнього руху (частини перша, друга і третя статті 122). Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Частиною 1 статті 276 КУпАП визначено, що вправа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Водночас, частина 6 названою статті КУпАП передбачає, що законами України може бути передбачено й інше місце розгляду справи про адміністративне правопорушення.

За змістом частин 2 та 4 статті 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції. Уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 4 Розділу І Інструкції у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

Згідно пункту 2 Розділу ІІІ названої Інструкції постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

З огляду на викладене, судова колегія приходить до висновку про те, що приймаючи спірну постанову на місці вчинення правопорушення, відповідач діяв в межах наданих йому повноважень та у відповідності до законодавчих приписів.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що місцевим судом при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права, а посилання скаржника на рішення Конституційного Суду України від 26.05.2015 р. у справі № 5-рп/2015 є помилковим, оскільки з часу ухвалення цього рішення у законодавстві України відбулись зміни.

За правилами ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 286, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Семенівського районного суду Чернігівської області від 25 вересня 2018 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Постанова складена в повному обсязі 22 жовтня 2018 р.

Головуючий суддя І.О.Лічевецький

суддя В.О.Аліменко

суддя Є.В.Чаку