Справа № 821/1088/18
Суддя: Гомельчук С.В.
Дата ухвалення: 2018-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2018 р.м. ХерсонСправа № 821/1088/18

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гомельчука С.В.,

при секретарі Воронцовій К.С.,

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача Рябітченко Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

встановив:

Позивач звернулась до суду з вказаним адміністративним позовом, у якому просить:

-визнати протиправною відмову Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області, яка оформлена листом № 367/о-291/0/95 від 09.02.2018 року про затвердження проекту землеустрою щодо відведення ОСОБА_3 у власність земельної ділянки площею 2,00 га, розташованої на території Чорнянської сільської ради Каховського району Херсонської області для ведення особистого селянського господарства;

-зобов'язати відповідача затвердити проект землеустрою зазначеної земельної ділянки.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_3, у відповідності з вимогами земельного законодавства звернулася до відповідача для затвердження проекту землеустрою щодо відведення їй у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 2,00 га, кадастровий номер НОМЕР_2, із земель державної власності, розташованої на території Чорнянської сільради Каховського району. Відповідач відмовив у затвердженні проекту землеустрою, про що зазначив в листі від 09.02.2018 року. Позивач вважає, що відмова є протиправною, так, як в листі відповідач не зазначив жодних правових підстав з посиланням на конкретну статтю нормативно-правового акту. Проект землеустрою позивачем розроблений та погоджений з відповідними органами згідно зі ст.ст.118, 186-1 Земельного кодексу України, наявний висновок державної експертизи, тому відмова є протиправною.

Відповідачем 12 липня 2018 року надано до суду відзив на позовну заяву, де він зазначає, що Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо визначення складу, змісту та порядку погодження документації із землеустрою", з урахуванням зміни повноважень органів державної влади та органів місцевого самоврядування щодо розпорядження земельними ділянками державної та комунальної форми власності з 01.01.2013, відповідно до вимог Закону України 06.09.2012 № 5245-VІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності", визначено термін дії дозволів наданих органами державної влади та місцевого самоврядування до набрання чинності закону № 497-VІІІ. Даний Закон набув чинності з 27.06.2015, п.1 та 2 розділу І прикінцевих та перехідних положень даного Закону визначено, що прийняті і не виконані до набрання чинності цим Законом рішення Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування про надання дозволів на розроблення проектів землеустрою щодо створення нових та впорядкування існуючих землеволодінь і землекористувань зберігають чинність протягом двох років з дня набрання чинності цим Законом. Позивач звернувся до управління у січні 2018 року після спливу дворічного терміну, визначеного Законом №497-VІІІ. До того ж дозвіл на розробку проекту землеустрою був отриманий позивачем в 2008 році на підставі Розпорядження голови Каховської РДА №704. Додатки до Розпорядження підписані начальником Держкомзему у Каховському районі, який не має відношення до повноважень голови РДА. Тому листом від 09.02.2018 року позивачу повідомлено, що вказана підстава розробленого проекту землеустрою не відповідає нормам чинного законодавства. Вважає вимоги позивача безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

23 червня 2018 року ухвалою суду (суддя Василяка Д.К.) провадження у справі відкрито, призначено розгляд справи на 13.07.2018 року. В зв'язку з неотриманням відзиву, 13.07.2018 року задоволено клопотання представника позивача про відкладення розгляду справи. Згідно з ч.9 ст.31 КАС України справу передано судді Гомельчуку С.В. та розгляд справи призначено на 22.08.2018 року. В зв'язку з перебуванням головуючого судді на лікарняному з 03.09. по 05.10. 2018 року, справу призначено на 11.10.2018 року. За клопотанням представника позивача розгляд справи відкладено на 17.10.2018 року В призначений день представник позивача в судове засідання не з'явився, справу відкладено на 22.10.2018 року.

В судове засідання, призначене на 22.10. 2018 року представники сторін з'явились.

Представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги, просив задовольнити позов з наведених у ньому підстав.

Представник відповідача заперечувала проти позову з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази по справі, проаналізувавши норми діючого законодавства, що регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Так, в січні 2018 року позивач звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області з заявою про затвердження проекту землеустрою земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства із земель державної власності, розташованої на території Чорнянської сільської ради Каховського району Херсонської області площею 2,00 га.

Головне управління Держгеокадастру у Херсонській області надіслало на адресу позивача відмову в погодженні проекту землеустрою, що послугувало підставою для звернення позивача до суду.

Правовідносини між сторонами регулюються положеннями Конституції України, Земельного кодексу України, Закону України "Про землеустрій".

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 22 Земельного кодексу України землями сільськогосподарського призначення визнаються землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури, у тому числі інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції, або призначені для цих цілей. Землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування, зокрема, громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства (п.а) ч.3 ст.22 Земельного кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 116 Земельного кодексу України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Згідно ч.6 ст.118 Земельного кодексу України (в редакції, чинній на момент звернення позивача з заявою про надання згоди на розробку проекту землеустрою) громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають заяву про вибір місця розташування земельної ділянки до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. До заяви додаються матеріали, передбачені частиною п'ятою статті 151 цього Кодексу, а також висновки конкурсної комісії (у разі відведення земельної ділянки для ведення фермерського господарства).

Проект відведення земельної ділянки погоджується з органом по земельних ресурсах, природоохоронним і санітарно-епідеміологічним органами, органами архітектури і охорони культурної спадщини та подається на розгляд відповідних місцевої державної адміністрації або органу місцевого самоврядування.

Районна, Київська чи Севастопольська міська державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада у місячний строк розглядає проект відведення та приймає рішення про передачу земельної ділянки у власність (ч.ч.9, 10 ст.118 Земельного кодексу України).

Судом встановлено, що Розпорядженням Каховської районної державної адміністрації від 24.11.2008 року №704 ОСОБА_3 надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо складання державного акту на право власності на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства із земель державної власності, розташованої на території Чорнянської сільської ради Каховського району Херсонської області площею 2,00 га.

Землевпорядна документація розроблена ДП «Херсонській науково-дослідний та проектний інститут землеустрою».

Висновком експерта державної експертизи від 08.11.2017 року №11628/82-17 проект землеустрою позивачу погоджено.

Вказана земельна ділянка була сформована, відомості про неї внесені до Державного земельного кадастру України, присвоєно кадастровий номер НОМЕР_2.

Відповідно до ч.4 ст.123 Земельного кодексу України (діючої на момент звернення позивача для погодження проекту землеустрою) проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186 1 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст.186-1 Земельного кодексу України проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок усіх категорій та форм власності (крім земельних ділянок зони відчуження та зони безумовного (обов'язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи) підлягає обов'язковому погодженню з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Розробник подає на погодження до органу, визначеного в частині першій цієї статті, за місцем розташування земельної ділянки оригінал проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки…

Органи, зазначені в частинах першій - третій цієї статті, зобов'язані протягом десяти робочих днів з дня одержання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або копії такого проекту безоплатно надати або надіслати рекомендованим листом з повідомленням розробнику свої висновки про його погодження або про відмову в такому погодженні з обов'язковим посиланням на закони та прийняті відповідно до них нормативно-правові акти, що регулюють відносини у відповідній сфері (ч.ч.4,5 ст.186-1).

Підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації (ч.6 ст.186-1).

Згідно ч.8 ст.186-1 Земельного кодексу України у висновку про відмову погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки органами, зазначеними в частинах першій - третій цієї статті, має бути надано вичерпний перелік недоліків проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та розумний строк для усунення таких недоліків (який за письмовим проханням розробника проекту може бути продовжений).

Як вже зазначалося, в січні 2018 року, в порядку ч.4 ст.123, ст.186-1 Земельного кодексу України, ОСОБА_3 звернулася до відповідача для погодження проекту землеустрою.

Головне управління Держгеокадастру у Херсонській області надіслало на адресу позивача відмову, оформлену листом № 367/0-291/0/95 від 09.02.2018 року, де зазначено про те, що «підстава розробленого проекту землеустрою не відповідає нормам чинного законодавства України».

Отже, в порушення вимог ст.186-1 Земельного кодексу України, в листі-відмові відповідач не зазначив, які саме норми і якого законодавства порушив позивач. Крім того, в листі не надано вичерпного переліку недоліків проекту землеустрою.

В відзиві на адміністративний позов, як недоліки проекту землеустрою земельної ділянки, відповідач вказав, що додатки до Розпорядження Каховської районної державної адміністрації від 24.11.2008 року №704 підписані неуповноваженою особою. Проте, як встановлено судом, додатки та вказане Розпорядження готував начальник відділу Держкомзему у Каховському районі, тобто спеціаліст із земельних відносин, і на день розгляду справи в суді Розпорядження не скасовано в установленому законом порядку.

Стосовно строку, протягом якого позивач мав право подати на затвердження проект землеустрою варто зазначити наступне.

Суд критично розцінює посилання відповідача на п.п.1 та 2 розділу І прикінцевих та перехідних положень Закону України від 02.06.2015 №497-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо визначення складу, змісту та порядку погодження документації із землеустрою" (далі- Закон №497-VIIІ) з огляду на таке.

Вказаними нормами передбачено, що прийняті і не виконані до набрання чинності цим Законом рішення Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування про надання дозволів на розроблення проектів землеустрою щодо створення нових та впорядкування існуючих землеволодінь і землекористувань зберігають чинність протягом двох років з дня набрання чинності цим Законом, а розроблені відповідно до цих рішень проекти землеустрою після погодження в порядку, встановленому статтею 186-1 Земельного кодексу України, підлягають затвердженню органом, який надав дозвіл на їх розроблення, та є підставою для внесення відповідних відомостей до Державного земельного кадастру.

З аналізу змісту вказаної норми вбачається, що прийняті і не виконані до набрання чинності Закону №497-VIIІ рішення органів виконавчої влади (в нашому випадку - Розпорядження від 24.11.2008 року №704) зберігають чинність протягом двох років з дня набрання чинності цим Законом. Проте, Розпорядження від 24.11.2008 року №704 є індивідуальним актом суб'єкта владних повноважень, виданий (прийнятий) на виконання владних управлінських функцій, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк. В нашому випадку вказане Розпорядження в частині надання дозволу ОСОБА_3 на розробку проекту землеустрою є виконаним станом на дату надання позивачу такого дозволу (права на розробку документації), оскільки строк реалізації наданого позивачу права не обмежений в часі ані самим Розпорядженням, ані Законом, що діяв на момент виникнення даного права.

Окрім зазначеного, відповідно до положень ст.58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Таким чином, позивач, отримавши дозвіл на розробку землевпорядної документації, не обмежений в часі, мав безстрокове право щодо реалізації даного дозволу.

Якщо припустити, що п.п.1 та 2 розділу І прикінцевих та перехідних положень Закону №497-VIIІ встановлює граничний строк дії рішення про надання дозволу на розробку проекту двома роками з дня набрання чинності Законом №497-VIIІ, то слід враховувати наступне.

Статтями 22, 30 Закону України "Про землеустрій" встановлено, що Рішення Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування про надання дозволу на розробку документації із землеустрою приймається виключно у строки та лише у випадках, передбачених цим Законом та Земельним кодексом України. Зазначене рішення надається безоплатно та має необмежений строк дії. Погодження і затвердження документації із землеустрою проводиться в порядку, встановленому Земельним кодексом України, цим Законом.

Тобто, за наявності вказаного вище припущення, у змісті наведених законів суд вбачає колізію норм права, а саме положень п.п. 1,2 Прикінцевих та перехідних положень Закону №497-VIIІ та ст.ст. 22, 30 Закону України "Про землеустрій". У першому випадку позивач обмежений строком у два роки з дати набрання чинності Законом №497-VIII, а у другому - строк дії рішення необмежений. Слід зазначити, що обидва нормативно-правових акта є рівними за юридичною силою.

Частиною 2 ст. 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. Посилаючись на відповідну практику, слід звернути увагу на рішенням ЄСПЛ від 14 жовтня 2010 року у справі "Щокін проти України", у якому визначено концепцію якості закону, зокрема з вимогою, щоб він був доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні. Відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості і точності порушує вимогу "якості закону". В разі коли національне законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов'язків осіб, національні органи зобов'язані застосувати найбільш сприятливий для осіб підхід. Тобто вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи.

Застосовуючи названу концепцію до колізії, з якою зіткнувся суд, слід зробити висновок про те, що положення ст.ст. 22, 30 Закону України "Про землеустрій" в даному випадку є найбільш сприятливими для особи - позивача, а тому саме ними має керуватись суд при вирішенні даного спору.

Таким чином, суд дійшов висновку про протиправність відмови Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області у погодженні проекту землеустрою щодо відведення позивачу земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства.

Що стосується наступної позовної вимоги, суд зазначає, що відповідно до наказів відповідача від 30.05.2018 року № 1974-СГ «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою» та від 25.07.2018 року №2656-СГ «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність без зміни цільового призначення», земельна ділянка, вказана позивачем в проекті землеустрою площею 2,00 га кадастровий номер НОМЕР_2, що розташована на території Чорнянської сільської ради Каховського району Херсонської області, була надана у власність гр-ну ОСОБА_4

Згідно з інформацією Державного реєстру речових прав на нерухоме майно в теперішній час вказана земельна ділянка перебуває у власності гр-на ОСОБА_5

Отже, право власності на зазначену земельну ділянку вже набуто.

За таких обставин суд відмовляє в задоволенні позовної вимоги щодо зобов'язання відповідача затвердити проект землеустрою земельної ділянки площею 2,00 га, розташованої на території Чорнянської сільради Каховського району Херсонської області для ведення особистого селянського господарства.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Суд зазначає, що відповідачем належними та допустимими доказами не доведено правомірності рішення про відмову в задоволені заяви про затвердження проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки, натомість позивач належними доказами підтвердив правомірність частини своїх вимог.

Судові витрати по справі розподілені відповідно до положень ст.139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 2, 133, 241, 243-249 КАС,

вирішив:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_3 для ведення особистого селянського господарства площею 2,00 га із земель державної власності, розташованої на території Чорнянської сільської ради Каховського району Херсонської області, оформленої листом від 09.02.2018 року № 367/0-291/0/95-18.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області (, вул.Університетська, 136-а, м.Херсон, 73036) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_3 (рнокпп НОМЕР_1, АДРЕСА_1) судові витрати в сумі 352 (триста п'ятдесят дві) грн. 40 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П'ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції,який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 29 жовтня 2018 р.

Суддя Гомельчук С.В.

кат. 6.2.1