Справа № 200/17004/17
Суддя: Шевцова Т. В.
Дата ухвалення: 2018-08-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/200/1224/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 листопада 2017 року м.Дніпро

Суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська Шевцова Т.В. розглянувши у скороченому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Центрального об'єднаного Управління Пенсійного Фонду України в м.Дніпропетровську про зобов'язання призначити виплату пенсії за віком,-

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернувся до суду з вказаним адміністративним позовом, в якому просить зобов'язати відповідача призначити та виплачувати їй пенсію за віком з 23.02.2017 року як непрацюючому пенсіонеру, з урахуванням всього стажу зазначеного в трудовій книжці, заробітної плати для обчислення пенсії, підвищення відповідно до ч.3 ст.29 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що вона народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 та є громадянкою України, має трудовий стаж 24 роки 11 місяців 4 дні, до вересня 1998 року проживала за адресою: АДРЕСА_1, надалі виїхала з України до Ізраїлю на постійне місце проживання, де була прийнята на консульський облік в консульському відділі посольства України в державі Ізраїль. Отже при віці 61 рік і страховому стажі понад 24 роки вона досягла усіх необхідних умов призначення пенсії за віком, встановлених ч.1 ст.26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Ані до виїзду за кордон, ані станом на сьогоднішній день пенсія їй не призначалась та жодних пенсійних виплат вона не отримувала. 05 лютого 2016 року її представник, який діяв на підставі нотаріальної довіреності, подав до відповідача особисту заяву позивачки про призначення пенсії нотаріально посвідчену та апостильовану. Дана заява була прийнята відповідачем разом із усіма необхідними оригіналами документів, які були надані для огляду та засвідчення копій. Проте, відповідач своїм листом №1416/06/14 від 05.05.2016 року відмовив у призначенні пенсії.

Позивачка вважає такі дії відповідача неправомірними і дискримінаційними та суперечить чинному законодавству, а саме рішенню Конституційного суду України №25-рп/2009 від 07.10.2009 року, яким були визнанні неконституційними положення Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», які забороняли виплату пенсій при виїзді на місце постійного проживання за кордон. Таким чином Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» не містить жодної норми щодо не призначення пенсії громадянам, які виїхали на постійне проживання за кордон, та враховуючи, що в силу ч.2 ст.5 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» тільки цим законом визначається коло осіб, які підлягають пенсійному страхуванню - немає жодних сумнівів, що інші закони не можуть виключати з загальної кількості осіб, що мають право на пенсію у відповідності Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», які б то не було інші категорії громадянам, в тому числі і тих, хто проживає за кордоном.

Представник відповідача до суду надав письмові заперечення, в яких просила відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі посилаючись на їх безпідставність та необґрунтованість. Зазначила що, позивачка звернулась до Центрального об'єднаного Управління Пенсійного Фонду України в м.Дніпропетровську через свого представника із особистою заявою про призначення їй пенсії за віком долучивши до заяви документи. З наданих позивачкою документів неможливо встановити, чи є ОСОБА_1 громадянкою України. За даними копії паспорта для виїзду за кордон НОМЕР_1, паспорт дійсний до 17 серпня 2008 року. В паспорті для виїзду за кордон наявна відмітка про постійне проживання в Державі Ізраїль та перебування на консульському обліку в Генконсульстві України цієї країни. Відповідно до ст..21 Закону України „Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус" документом, що посвідчує особу на території України є паспорт громадянина України. В п. 2 Положення про паспорт громадянина України для виїзду за кордон, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 23 лютого 2007 року №719-V зазначено, що паспорт громадянина України для виїзду за кордон є документом, що посвідчує особу громадянина України під час перетинання ним державного кордону України та перебування за кордоном.

Справа розглядається у відповідності до ст.183-2 КАС України, на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши матеріали справи, прихожу до висновку, що позовні вимоги позивача не є такими, що підлягають задоволенню.

Як встановлено з матеріалів справи, позивачка ОСОБА_1 народилась ІНФОРМАЦІЯ_1, є громадянкою України та має трудовий стаж 24 роки 11 місяців 4 дні. До вересня 1998 року проживала за адресою: АДРЕСА_1, надалі виїхала з України до Ізраїлю на постійне місце проживання, де була прийнята на консульський облік в консульському відділі посольства України в державі Ізраїль. Отже, як зазначає позивачка в позові, при віці 61 рік і страховому стажі понад 24 роки вона досягла усіх необхідних умов призначення пенсії за віком, встановлених ч.1 ст.26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Ані до виїзду за кордон, ані станом на сьогоднішній день пенсія їй не призначалась та жодних пенсійних виплат вона не отримувала.

З матеріалів справи вбачається, що 05 лютого 2016 року представник позивачки, який діяв на підставі нотаріальної довіреності, подав до Центрального об'єднаного Управління Пенсійного Фонду України в м.Дніпропетровську особисту заяву позивачки про призначення пенсії нотаріально посвідчену та апостильовану. Дана заява була прийнята відповідачем разом із усіма необхідними оригіналами документів, які були надані для огляду та засвідчення копій.

Листом Центрального об'єднаного Управління Пенсійного Фонду України в м.Дніпропетровську №1416/06/14 від 05.05.2016 року, відповідач зазначає, що в управління відсутні підставі для призначення пенсії за віком ОСОБА_1 за наданими документами. З наданих позивачкою документів неможливо встановити, чи є ОСОБА_1 громадянкою України. За даними копії паспорта для виїзду за кордон НОМЕР_1, паспорт дійсний до 17 серпня 2008 року. В паспорті для виїзду за кордон наявна відмітка про постійне проживання в Державі Ізраїль та перебування на консульському обліку в Генконсульстві України цієї країни. Відповідно до ст..21 Закону України „Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус" документом, що посвідчує особу на території України є паспорт громадянина України. В п. 2 Положення про паспорт громадянина України для виїзду за кордон, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 23 лютого 2007 року №719-V зазначено, що паспорт громадянина України для виїзду за кордон є документом, що посвідчує особу громадянина України під час перетинання ним державного кордону України та перебування за кордоном.

Відмовляючи в задоволені позовних вимог виходжу з наступного.

Статтею 44 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» встановлено порядок звернення за призначенням (перерахунком) пенсії, відповідно до якого заява про призначення (перерахунок) пенсії або про її відстрочення та необхідні документи подаються до територіального органу ПФУ або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням ПФУ за погодженням із спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері праці та соціальної політики, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Частиною 5 статті 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначено, що документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган ПФУ та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Відповідно до Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах і районах в містах, затвердженого постановою правління ПФУ від 30 квітня 2002 року № 8-2 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 21 травня 2002 року за № 442/6730; чинного на час виникнення спірних відносин), управління ПФУ у районах, містах, районах у містах, а також у містах та районах є органами ПФУ і їх основними завданнями є призначення (перерахунок) пенсій, щомісячного довічного утримання суддям у відставці та підготовка документів для їх виплати; забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплати пенсій, допомоги на поховання та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів ПФУ та інших джерел, визначених законодавством.

Питання щодо подання та оформлення документів для призначення пенсій урегульовано Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою правління ПФУ 25 листопада 2005 року № 22-1 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846; далі - Порядок).

Відповідно до пункту 1 Порядку заява про призначення пенсії непрацюючим громадянам і членам їх сімей подається заявником особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, безпосередньо до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації), або законним представником відповідно до законодавства за місцем проживання (реєстрації) заявника.

У пункті 7 Порядку міститься перелік документів, необхідних для призначення пенсії.

Згідно з пунктом 30 Порядку документи, необхідні для призначення пенсії, можуть бути подані як в оригіналах, так і копіях, засвідчених у нотаріальному порядку або адміністрацією підприємства, установи, організації, що подає документи заявника для призначення пенсії, чи органом, що призначає пенсію.

Документи про стаж, вік та заробітну плату подаються тільки в оригіналах. У разі, якщо підтвердженням страхового стажу є трудова книжка, подається копія з неї, засвідчена адміністрацією підприємства, установи, організації за місцем останньої роботи або органом, що призначає пенсію.

При прийманні документів орган, що призначає пенсію:

а) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж;

б) здійснює попередню правову експертизу змісту і належного оформлення представлених документів;

в) перевіряє правильність копій відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розходження (пункт 38 Порядку).

Не пізніше 10 днів після надходження заяви з необхідними для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення раніше призначеної пенсії документами орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до ПФУ (пункт 39 Порядку).

Право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об'єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє адміністрації або особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження (пункт 43).

Аналіз наведених норм права дозволяє дійти висновку, що підставою для вчинення дій, спрямованих на призначення пенсії за віком, є відповідна заява особи та додані до неї необхідні документи, подані до уповноваженого органу ПФУ в установленому порядку.

Статтею 5 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначено, що цей Закон регулює відносини, що виникають між суб'єктами системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Виключно цим Законом визначаються умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат, порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов'язковим державним пенсійним страхуванням.

Разом із тим, статтею 7 Закону № 393/96-ВР встановлено, що якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об'єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п'яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення. У разі якщо звернення не містить даних, необхідних для прийняття обґрунтованого рішення органом чи посадовою особою, воно в той же термін повертається громадянину з відповідними роз'ясненнями.

Преамбулою цього Закону визначено, що він регулює питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити в органи державної влади, об'єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів. Закон забезпечує громадянам України можливості для участі в управлінні державними і громадськими справами, для впливу на поліпшення роботи органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, для відстоювання своїх прав і законних інтересів та відновлення їх у разі порушення.

Таким чином, законами № 1058-IV і № 393/96-ВР врегульовані різні суспільні відносини.

Системний аналіз норм вказаних законів з урахуванням відмінності відносин, які ці норми регулюють, дає підстави для висновку, що Законом № 1058-IV визначено принципи, засади і механізми призначення, перерахунку і виплати пенсій, а відтак при вирішенні питань щодо правомірності дій органу ПФУ, пов'язаних з призначенням і виплатою пенсії, підлягають застосуванню положення саме цього Закону.

Суд приходить до висновку, що позивачем не дотримано встановленого порядку звернення за призначенням пенсії, а тому відмова Центрального об'єднаного Управління Пенсійного Фонду України в м.Дніпропетровську у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком не визнана судом неправомірною.

За таких обставин суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1

Відповідно до ст.94 КАС України, судові витрати віднести за рахунок позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.11,71,122,159,161-163, 183-2 КАС України -

П О С Т А Н О В И Л А:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Центрального об'єднаного Управління Пенсійного Фонду України в м.Дніпропетровську про зобов'язання призначити виплату пенсії за віком - відмовити.

Судові витрати віднести за рахунок позивача.

Постанова може бути оскаржена сторонами в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Бабушкінський районний суд м.Дніпропетровська шляхом подачі в 10-денний строк, з дня отримання копії постанови, апеляційної скарги. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя Т.В.Шевцова