Справа № 1740/2162/18
Суддя: Недашківська К.М.
Дата ухвалення: 2018-10-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

26 жовтня 2018 року м. Рівне №1740/2162/18

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Недашківської К.М., розглядаючи в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про відвід головуючого судді в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Сарненської міської ради Рівненської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинення певних дій,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Рівненського окружного адміністративного суду перебуває адміністративна справа №1740/2162/18 за позовом ОСОБА_1 (далі іменується - позивач, заявник) до Виконавчого комітету Сарненської міської ради Рівненської області (далі іменується - відповідач), в якому позивач просить суд визнати протиправним та скасувати рішення Виконавчого комітету Сарненської міської ради Рівненської області №21 від 18.01.2018 щодо зняття з квартирного обліку; зобов'язати відповідача поновити позивача у першочергових списках квартирного обліку зі збереженням попереднього часу перебування у черзі на отримання житла.

Ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду (головуючий суддя Друзенко Н.В.) від 14.08.2018 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження у підготовчому засіданні.

Ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду (головуючий суддя Друзенко Н.В.) від 18.09.2018 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні.

26 жовтня 2018 року позивач подав до суду заяву про відвід головуючого судді Друзенко Н.В. (а.с. 187).

Заява про відвід головуючого судді мотивована положеннями пункту 4 частини першої статті 36 КАС України та ґрунтується на таких обставинах: судом прийнято відзив на позовну заяву без офіційного підтвердження факту відправлення його повивачу, позаяк до справи долучений лише незрозумілий опис на бланку, що не відповідає затвердженій формі. Як наслідок, позивач не мав змоги ознайомитися із відзивом до підготовчого засідання, а лише після його закриття, оскільки судом їй було надано ксерокопію. Про даний факт в ухвалі від 18.09.2018 не зазначено і на даний час позивач офіційно відзив не отримав. Також заява мотивована тим, що позивач неодноразово подавав до суду клопотання про витребування оригіналів документів, оскільки ксерокопія її заяви в обліковій справі, надана відповідачем, підлягає сумніву, що судом було ігноровано і ухвалою від 23.10.2018 звинувачено позивача у зловживанні процесуальними правами, при тому що він лише захищав свої законні права та інтереси.

Суд, у провадженні якого перебуває адміністративна справа №1740/2162/18 (головуючий суддя Друзенко Н.В.), дійшов висновку про необґрунтованість доводів заявника, у зв'язку з чим, в порядку частини четвертої статті 40 КАС України, ухвалою від 26.10.2018 зупинив провадження у справі для вирішення питання щодо заявленого відводу, передав заяву про відвід на автоматизований розподіл для визначення у порядку, встановленому частиною першою статті 31 КАС України судді, який вирішуватиме цю заяву.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.10.2018, заява про відвід головуючого судді Друзенко Н.В. у справі №1740/2162/18 передано для вирішення судді Недашківській К.М.

Відповідно до частини 8 статті 40 КАС України суддя, якому передано на вирішення заяву про відвід, вирішує питання про відвід в порядку письмового провадження. За ініціативою суду питання про відвід може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід.

Вирішуючи питання щодо порядку розгляду заяви, суд дійшов висновку про можливість її розгляду в порядку письмового провадження.

За приписами частини четвертої статті 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість мотивів, покладених позивачем в основу заяви про відвід головуючого судді Друзенко Н.В. у справі №1740/2162/18, суд зазначає наступне.

За правилами частин 1, 2 статті 36 КАС України, суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу): 1) якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі; 2) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи; 3) якщо він є членом сім'ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім'ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об'єктивності судді; 5) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу.

Право на подання заяви про відвід судді є однією з гарантій законності здійснення правосуддя і об'єктивності та неупередженості розгляду справи, оскільки статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини закріплено основні процесуальні гарантії, якими може скористатись особа при розгляді її позову в національному суді і до яких належить розгляд справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Зі змісту заяви про відвід судді вбачається, що остання ґрунтується на положеннях пункту 4 частини 1 статті 36 КАС України.

В силу вказаних процесуальних норм суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу за вмотивованою заявою про відвід за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об'єктивності судді.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський Суд з прав людини у своїй практиці виділяє наступні критерії оцінки неупередженості: 1) суб'єктивний - беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі; 2) об'єктивний - визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Не дивлячись на те, що безсторонність зазвичай означає відсутність упередження чи схильності, її відсутність чи, навпаки, наявність може бути перевірена різними способами відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції. У даному контексті можна провести розмежування між суб'єктивним підходом, що відображає особисті переконання конкретного судді з конкретної справи, і об'єктивним підходом, який визначає, чи були достатні гарантії, щоб виключити будь-який сумнів з цього приводу (рішення ЄСПЛ у справах П'єрсак проти Бельгії, Кіпріану проти Кіпру, Грівз проти Сполученого Королівства). Щодо суб'єктивного критерію, то він полягає у з'ясуванні особистих переконань конкретного судді у певній справі. Проте презюмується особиста неупередженість. Щодо об'єктивного, то необхідно визначити, поза межами особистої поведінки судді, чи немає підтверджених фактів, які могли б спричинити сумніви щодо неупередженості судді. При вирішенні питання про те, чи існують обґрунтовані причини вважати, що цих вимог не було дотримано, точка зору сторони є важливою, але не є вирішальною. Вирішальним є те, чи таке побоювання може бути об'єктивно виправданим (рішення ЄСПЛ у справі Клейн та інші проти Нідерландів).

Оскільки доказів протилежного не надано, то по суб'єктивному критерію особиста безсторонність головуючого судді презюмується.

Що стосується об'єктивного критерію, то посилання позивача, що головуючий суддя є небезстороннім, не можна вважати об'єктивно обґрунтованими, позаяк по своїй суті вони є гіпотетичними і не підтверджуються такими фактами, які могли б викликати сумніви щодо неупередженості судді. Жодних обставин, які б підтверджували, що головуючий суддя не був вільним від стороннього впливу чи будь-якого втручання у судовий розгляд справи, у заяві про відвід не наведено.

Зі змісту заяви про відвід вбачається, що позивач передусім не погоджується із процесуальними рішеннями судді, зокрема із ухвалами від 18.09.2018, 12.10.2018, 22.10.2018 та 26.10.2018, щодо питання витребування доказів. З даного приводу суд зазначає наступне.

Так, ухвалою суду від 02.10.2018 визнано причини неприбуття позивача в судове засідання поважними та відкладено судове засідання на 30.10.2018. Одночасно судом частково задоволено клопотання позивача та витребувано у Виконавчого комітету Сарненської міської ради: посвідчену копію облікової справи ОСОБА_2 - для долучення до матеріалів справи; книгу обліку осіб, які перебувають па черзі на одержання жилих приміщень та 2000-2018 роки - для огляду в судовому засіданні та посвідчену копію тих аркушів, на яких міститься інформація про позивача - для долучення до матеріалів справи; посвідчену копію списків черговості громадян, які потребують поліпшення житлових умов, віднесених до категорії І та сімей з дітьми, інвалідність яких виникла внаслідок Чорнобильської катастрофи станом на 01.01.2007 - для долучення до матеріалів справи; інформацію про те, як за рішеннями міськвиконкому здійснювався розподіл жилої площі згідно списку черговості громадян, які потребують поліпшення житлових умов, віднесених до категорії І та сімей з дітьми, інвалідність яких виникла внаслідок Чорнобильської катастрофи, зокрема, в будинку №1 по вул.Грушевського в 2007 році. Судове засідання відкладено на 30.10.2018.

09.10.2018 через відділ документального забезпечення надійшло клопотання позивача про витребування доказів.

Ухвалою від 12.10.2018 клопотання позивача в частині витребування у Виконавчого комітету Сарненської міської ради: оригіналу облікової справи ОСОБА_2; оригіналу списків черговості громадян, які потребують поліпшення житлових умов, віднесених до категорії І та сімей з дітьми, інвалідність яких виникла внаслідок Чорнобильської катастрофи станом на 01.01.2007; оригіналів всіх рішення міськвиконкому про розподіл жилої площі, включаючи розподіл в м.Костопіль, згідно списку черговості громадян, які потребують поліпшення житлових умов, віднесених до категорії І та сімей з дітьми, інвалідність яких виникла внаслідок Чорнобильської катастрофи з часу розподілу жилої площі в будинку №1 по вул.Грушевського в 2007 році, - залишено без розгляду з урахуванням того, що відповідне клопотання позивача вже вирішено судом ухвалою від 02.10.2018. В частині клопотання про витребування у Виконавчого комітету Сарненської міської ради оригіналу накладної та опису направлення ОСОБА_1 відзиву на позов, а у ВПЗ №5 міста Сарни ПАТ «Укрпошта» оригіналів документів про відправлення і вручення ОСОБА_1 поштового відправлення №040 відмовлено з огляду на те, що відповідні докази не стосуються предмету доказування.

22.10.2018 через відділ документального забезпечення надійшло клопотання позивача у справі №1740/2162/18 про витребування доказів, у якому він повторно порушував ті питання, які вже вирішено судом ухвалою від 12.10.2018.

Ухвалою від 12.10.2018 клопотання позивача залишено без розгляду на підставі статей 45, 166, 167 Кодексу адміністративного судочинства України.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (статті 72-75 КАС України).

За приписами частини першої статті 76 КАС України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (частина друга статті 76 КАС України).

Відтак, вирішуючи питання щодо необхідності витребування доказів, суд самостійно визначає їх обсяг, що достатній для встановлення обставин в межах предмета спору.

Процесуальні рішення суду щодо питання витребування доказів в порядку статті 80 КАС України, окремо не оскаржуються, а заперечення проти таких ухвал можуть бути включені учасником справі до апеляційної скарги на кінцеве рішення суду.

Таким чином, якщо учасник справи не погоджується по суті з прийнятим судом рішенням (ухвалами з питань витребування доказів), він наділений правом оскаржити кінцеве рішення про вирішення спору по суті в апеляційному порядку із зазначенням в скарзі про незгоду з процесуальними рішеннями (ухвалами) суду щодо витребування доказів.

Частиною четвертою статті 36 КАС України встановлено, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Відтак, вказана підстава для відводу головуючого судді є безпідставною та необґрунтованою.

Окрім того, абзацом першим частини третьої статті 39 КАС України, відвід (самовідвід) повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Заявляти відвід (самовідвід) після цього дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів з дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

Відповідно до частини першої статті 45 КАС України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.

За правилами частини другої статті 45 КАС України, з урахуванням конкретних обставин справи суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню адміністративного судочинства, зокрема, подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, які спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення.

Учасники справи зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов'язки (частина друга статті 44 КАС України).

Зловживання процесуальними правами різко дисонує з проголошеними законодавцем цілями і завданнями адміністративного судочинства. Правильний і своєчасний розгляд і вирішення адміністративних справ в умовах процесуальної недобросовісної стає скрутним, оскільки дії суб'єкта правопорушника перешкоджають вирішенню цих завдань. Не дивлячись на те, що завдання правильного і своєчасного розгляду і вирішення адміністративної справи ставиться не перед сторонами процесу, а перед органом судової влади (судом), вказана обставина жодною мірою не виправдовує поведінку осіб, які беруть участь в справі.

Особи, які беруть участь у справі, не мають прямого юридичного обов'язку сприяти суду в правильному і своєчасному розгляді і вирішенні адміністративної справи, проте за ними закріплений обов'язок утримуватися від дій, здатних перешкоджати досягненню названих завдань.

Під зловживанням процесуальними правами слід розуміти особливу форму адміністративного процесуального правопорушення, тобто умисні недобросовісні дії учасників адміністративного процесу, що супроводжуються порушенням умов здійснення суб'єктивних процесуальних прав і здійснювані лише з видимістю реалізації таких прав.

З огляду на викладене, вказані у заяві про відвід головуючого судді обставини, не свідчать та не можуть свідчити про наявність упередженості головуючого судді Друзенко Н.В. та її необ'єктивності при розгляді адміністративної справи №1740/2162/18.

Заява про відвід головуючого судді є безпідставною, необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Враховуючи наведене та керуючись статтями 36-40, 241, 243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 про відвід головуючого судді Друзенко Наталії Василівни у справі №1740/2162/18 - залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала окремо не оскаржується. Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Повну ухвалу складено 26.10.2018.

Суддя Недашківська К.М.