Справа № 821/1188/18
Суддя: Попов В.Ф.
Дата ухвалення: 2018-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2018 р.м. ХерсонСправа № 821/1188/18
Херсонський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Попова В.Ф., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Департаменту містобудування та землекористування Херсонської міської ради в особі Управління містобудування та архітектури про визнання рішення протиправним та зобов'язання погодити проекту землеустрою,

встановив:

ОСОБА_1 ОСОБА_2В ОСОБА_3 (далі позивачі) звернулись в суд з адміністративним позовом до Департаменту містобудування Херсонської міської ради Управління містобудування та архітектури (далі відповідач) про визнання протиправною відмову у погоджені проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у спільну сумісну власність для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд та зобов'язати затвердити проект землеустрою.

Справа розглядається в порядку письмового провадження за заявою позивачів.

Відповідач в судові засідання не зявлявся, про дату та час слухання повідомлений належним чином, відзив на позовну заяву не надав.

Відповідно до позовної заяви позивачі зазначили, що мають на праві приватної власності житлові будівлі із господарськими спорудами, що розташовані в м. Херсоні за адресою вул. Потьомкінська 64 (раніше вул. ОСОБА_4), вул. Форштадська (Свердлова) 16 та вул. Потьомкінська 60 (раніше вул. ОСОБА_4). Починаючи з 2015 року відповідач систематично відмовляє, або не реагує на заяви про надання дозволу на розробку проекту землеустрою для відведення земельних ділянок у власність. Рішення про відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою вже було скасовано апеляційним судом Херсонської області, але відповідач не розглядає заяви позивачів та не приймає відповідного рішення. У звязку з цим було виготовлено проекти землеустрою та подано для затвердження міської ради. 11.06.2018 року отримали відмову у затвердженні проекту землеустрою з посиланням на план зонування території м. Херсона, оскільки землі зазначені в проекті землеустрою належать до земель промисловості.

Судом встановлені наступні обставини по справі.

Позивачам, на праві приватної власності належать житлові будинки:

ОСОБА_1 є власником житлового будинку за адресою: м. Херсон, вул. Потьомкінська, 64. (раніше вул. ОСОБА_4)

ОСОБА_2 є власником житлового будинку за адресою: м. Херсон, вул. Форштадська (раніше Свердлова), 16.

ОСОБА_3 є власником житлового будинку за адресою: м. Херсон, вул. Потьомкінська, 60. (раніше вул. ОСОБА_4)

Право власності зазначених осіб підтверджується нотаріально посвідченими договорами купівлі-продажу та витягами з державного реєстру.

В договорах купівлі-продажу зазначено, що домоволодіння знаходяться на земельних ділянках, наданих для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд з відповідним кадастровим номером.

Цільове призначення земельних ділянок підтверджено інформацією, що міститься у витягах з Державного земельного кадастру про земельну ділянку - цільове призначення 02.01 (для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд) та довідкою за формою 6-зем ГУ Держгеокадастру у Херсонській області від 04.05.2018 року.

В 2016 році кожний із позивачів, звернувся до Херсонської міської ради із заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки, на якій розташовані будинки. Рішенням IX сесії Херсонської міської ради VII скликання від 31.08.2016 року № 366 у задоволенні заяв було відмовлено у звязку з невідповідністю містобудівній документації - Плану зонування території міста Херсон, затвердженому рішенням міської ради від 20.02.2015 року № 1724 (земельна ділянка розташована в зоні В-4 зони підприємства 4 класу).

Ця невідповідність містобудівній документації повязана з тим, що належні позивачам будівлі розташовані на земельній ділянці, яка рішеннями виконавчого комітету Херсонської міської ради народних депутатів № 105/5 від 21.05.1987 року та № 374 від 19.10.1993 року виділена в постійне користування Херсонському електромашинобудівному заводу і тому відповідно до затвердженого рішенням Херсонської міської ради № 443 від 26.12.2003 року генерального плану м. Херсона та затвердженого рішенням Херсонської міської ради № 1724 від 20 лютого 2015 року Плану зонування території м. Херсона належить до земель промисловості.

Не погоджуючись з такою позицією Херсонської міської ради позивачі у січні 2017 року звернулись до суду із позовом до Херсонської міської ради, виконавчого комітету Херсонської міської ради, публічного акціонерного товариства «Херсонський електромашинобудівний завод» (далі - ПАТ «Херсонський електромашинобудівний завод»), про визнання незаконними та скасування актів органів місцевого самоврядування.

Рішенням Херсонського міського суду від 20 липня 2017 року у задоволені позову відмовлено повністю.

Рішенням Апеляційного суду Херсонської області від 12 грудня 2017 року у справі № 766/92/17, вищезазначене рішення суду скасовано та визнано незаконними (недійсними) та скасовано пункти 1.1, 1.2,1.3 рішення IX сесії Херсонської міської ради VII скликання від 31 серпня 2016 року № 366 про відмову ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 в дозволі на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельних ділянок. В задоволені інших позовних вимог відмовлено.

19 вересня 2018 року Постановою Верховного Суду рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 20 липня 2017 року та рішення Апеляційного суду Херсонської області від 12 грудня 2017 року у частині вирішення позовних вимог про оскарження пунктів 1.1, 1.2, 1.3 рішення ІХ сесії Херсонської міської ради VІІ скликання від 31 серпня 2016 року № 366 про відмову ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 у дозволі на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельних ділянок, рішення виконавчого комітету Херсонської міської ради народних депутатів № 105/5 від 21 травня 1987 року «Про будівництво житлово-громадських та промислових об'єктів», рішення Херсонської міської ради від 26 грудня 2003 року № 443 «Про затвердження генерального плану міста Херсона та Правил забудови центральної частини міста (1 етап. Загальні положення) і № 1724 від 20 лютого 2015 року «Про затвердження містобудівної документації - «План зонування території міста Херсон (регламент забудови та використання земельних ділянок)» та науково-проектної документації «Історико-архітектурний опорний план, межі і режими використання зон охорони пам'яток та історичних ареалів м. Херсона» - скасовано.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Херсонської міської ради, виконавчого комітету Херсонської міської ради, публічного акціонерного товариства «Херсонський електромашинобудівний завод», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: про визнання незаконними та скасування актів органів місцевого самоврядування у цій частині закрити.

Роз'яснити право звернення до суду з відповідним позовом у порядку адміністративного судочинства.

В іншій частині рішення Апеляційного суду Херсонської області від 12 грудня 2017 року залишено без змін.

Виходячи з вищенаведених рішень судів, слід зробити висновок, що рішення Апеляційного суду Херсонської області від 12 грудня 2017 року у частині відмови у задоволенні позовних вимог про скасування рішення виконавчого комітету Херсонської міської ради народних депутатів № 105/5 від 21.05.1987 року «Про будівництво житлово-громадських та промислових обєктів» та № 374 від 19.10.1993 року «Про надання земельних ділянок Херсонському електромашинобудівному заводу для будівництва виробничої бази по пр.Ушакова, 57 та складських приміщень по вул. Паровозна; Державний акт на право постійного користування землею, виданий виконавчим комітетом Херсонської міської ради народних депутатів 05 січня 1994 року на імя Херсонського електромашинобудівного заводу в частині надання у постійне користування земельних ділянок: площею 0,0888 га, розташованої в м. Херсоні по вул. К.Маркса, 60, площею 0,0386 га, розташованої в м. Херсоні по вул. К.Маркса, 64, і площею 0,0700 га, розташованої в м. Херсоні по вул. Свердлова,16 із відповідними присвоєними їм кадастровими номерами; рішення Херсонської міської ради від 26.12.2003 року № 443 «Про затвердження генерального плану міста Херсона та Правил забудови центральної частини міста (1 етап. Загальні положення) і № 1724 від 20 лютого 2015 року «Про затвердження містобудівної документації «План зонування території міста Херсон (регламент забудови та використання земельних ділянок)» та науково-проектної документації «Історико-архітектурний опорний план, межі і режими використання зон охорони памяток та історичних ареалів м. Херсона» в частині віднесення до земель промислових та комунально-складських підприємств, а звідси віднесення до виробничої зони В-зони підприємств 4 класу шкідливості наведених вище земельних ділянок залишено без змін та вступило в законну силу.

Після прийняття рішення апеляційним судом Херсонської області, 13.01.2018 року позивачі, через центр надання адміністративних послуг м. Херсона, знову звернулись з клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою, а 22.02.18 року, у встановленому законом порядку, повідомили Херсонську міську раду про укладання договору на розроблення проекту землеустрою з посиланням на абз. 3 ч. 7 ст. 118 Земельного Кодексу України.

Виготовлені проекти землеустрою 30.05.2018 року позивачами було подано на затвердження до Управління містобудування та архітектури Департаменту містобудування та землекористування Херсонської міської Ради.

11.06.2018 року позивачами отримано від Департаменту містобудування та землекористування Херсонської міської ради рішення про відмову у погодженні вказаних проектів землеустрою з посиланням на план зонування території м. Херсона, що затверджений рішенням Херсонської міської ради № 1724 від 20 лютого 2015 року та п. 6 ст.186-1 ЗК України, оскільки земельна ділянка належить до земель промисловості. (а.с.13, 49, 68)

Таким чином, відповідач прийняв оскаржувані рішення та відмовив у затвердженні проекту землеустрою з тих же самих підстав, що були зазначені в рішенні ІХ сесії Херсонської міської ради VІІ скликання від 31 серпня 2016 року № 366 про відмову ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 у дозволі на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельних ділянок.

Дослідивши матеріали справи, надані позивачами письмові докази та приписи діючого законодавства суд приходить до наступного.

Як встановлено рішенням Апеляційного суду Херсонської області від 12 грудня 2017 року первісно земельні ділянки по вул. К.Маркса, 60, вул. К.Маркса, 64 та вул.Свердлова, 16 виділялися (були закріплені) рішенням виконкому Херсонської міської ради депутатів трудящих № 811 від 17.09.1955 року для житлового будівництва.

За змістом ст. 377 ЦК України в редакції, що діяла на час придбання будинку, ОСОБА_1 по вул. К. Маркса, 64, до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором.

Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначений, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка є необхідною для їх обслуговування.

Якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, наданій у користування, то у разі їх відчуження до набувача переходить право користування тією частиною земельної ділянки, на якій вони розміщені, та частиною ділянки, яка необхідна для їх обслуговування.

На час придбання житлових будинків, розташованих по вул. К.Маркса, 60 та Свердлова, 16 в м. Херсоні, відповідно ОСОБА_3, ОСОБА_2 статтею 377 ЦК України в редакції Закону № 1702-YI від 05.11.2009 року визначено, що до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного будинку), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача ).

Аналогічні положення станом на липень 2008 року містила ст.120 ЗК України в редакції Закону № 997-Y від 27.04.2007 року, в яку Законом № 1702-YI від 05.11.2009 року внесені зміни, відповідно до яких у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці обєкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці обєкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Аналіз змісту норм ст.377 ЦК України та ст.120 ЗК України дає підстави для висновку про однакову спрямованість їх положень щодо переходу прав на земельну ділянку при виникненні права власності на будівлю та споруди, на якій вони розміщені.

Зазначені норми закріплюють загальний принцип цілісності обєкта нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей обєкт розташований. За цими нормами, визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю та споруду й передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного й цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку в разі набуття права власності на нерухомість.

Таким чином, за загальним правилом, закріпленим у ст.120 ЗК України особа, яка набула право власності на будівлі чи споруди, стає власником земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику, якщо інше не передбачено в договорі відчуження нерухомості.

При цьому при застосуванні положень ст.120 ЗК України в поєднанні з нормою ст.125 цього кодексу слід виходити з того, що в разі переходу права власності на об'єкт нерухомості у встановленому законом порядку право власності на земельну ділянку в набувача нерухомості виникає одночасно з виникненням права власності на зведені на цій ділянці обєкти. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на нерухомість, однак ділянка раніше набула ознак об'єкта права власності.

Такий правовий висновок щодо застосування ст.ст.120, 125 ЗК України висловив Верховний Суд України у постанові від 15 травня 2017 року, справа № 705/6917/14-ц, який має враховуватися судами при застосуванні таких норм права.

У спірних правовідносинах, на думку суду, що стосується прав кожного із позивачів на спірні земельні ділянки, йдеться про захист порушених чи невизнаних прав на придбання земельної ділянки та про подальше оформлення документа, який посвідчує право на землю і є підставою для здійснення державної реєстрації цього права у встановленому законом порядку.

Під наданням земельної ділянки в користування або у власність законодавець розуміє як прийняття органом відповідного рішення про надання землі у власність або в користування, так і подальше оформлення документа, який згідно із ст. 126 ЗК України посвідчує право на землю.

Придбання земельної ділянки у власність це виникнення права на земельну ділянку, яка раніше надавалася і на яку є правовстановлюючі документи, визначені ст.126 ЗК України, на підставі цивільно-правової угоди, або ж у разі виникнення прав на користування земельною ділянкою, що є комунальною власністю в порядку, передбаченому ст.120 ЗК України і тоді документами, які посвідчують право на землю, є відповідні документи, які видавалися при її наданні.

У спірних правовідносинах право позивачів на земельні ділянки підлягає реалізації в порядку, встановленому ст.ст.116, 118 ЗК України.

Так, відповідно до положень ст.116 ЗК України громадяни набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться, зокрема у разі приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян.

Отже, враховуючи, що у кожного із позивачів виникло право користування земельними ділянками з підстав набуття ними у власність обєктів нерухомості, які розташовані на цих земельних ділянках (ст.377 ЦК України та ст.120 ЗК України), вони мають право на приватизацію цих земельних ділянок і обмеження цього права діючим в Україні земельним законодавством не передбачено, крім встановленої ч. 4 ст.116 ЗК України вимоги про те, що передача земельних ділянок у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання.

Порядок приватизації громадянином земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, визначений частинами першою та другою статті 118 ЗК України, відповідно до яких громадянин подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки.

Обгрунтовуючи відмову у затверджені проекту землеустрою, відповідач, як слідує з його листів позивачам посилається на ч. 6. ст.186-1 ЗК України відповідно до якої підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації. У разі якщо проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки підлягає обов'язковій державній експертизі землевпорядної документації, погоджений проект подається замовником або розробником до центрального органу виконавчої влади, що здійснює реалізацію державної політики у сфері земельних відносин, або його територіального органу для здійснення такої експертизи.

Суд критично відноситься до посилань відповідача на зазначену статтю як на підставу для відмови позивачам у затверджені проекту землеустрою щодо відведення у власність спірних земельних ділянок, оскільки застосовано положення частини шостої статті 186-1 ЗК України, яка регулює порядок погодження проектів землеустрою щодо земельних ділянок державної та комунальної власності у власність громадян, зацікавлених в одержанні таких земельних ділянок у власність первісно і не стосується приватизації земельних ділянок, які уже перебувають в користуванні громадян.

Посилання відповідача на генеральний план міста Херсона та План зонування території міста Херсона, якими земельні ділянки під житловими будинками позивачів віднесено до земель промислових та комунально-складських підприємств, що є перешкодою для затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок, суд вважає юридично неспроможними, оскільки відповідно до вимог ст. 50 Закону України «Про землеустрій» проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок складаються у разі зміни цільового призначення земельних ділянок або формування нових земельних ділянок, а згідно із ст.79-1 ЗК України винесення в натуру (на місцевість) меж сформованої земельної ділянки до її державної реєстрації здійснюється за документацією землеустрою, яка стала підставою для її формування.

Відповідно до наданих позивачами доказів земельні ділянки, на яких розташовані належні їм на праві власності обєкти нерухомості, є сформованими земельними ділянками із присвоєнням відповідних кадастрових номерів, як це передбачено ч. 4 ст. 79-1 ЗК України, а згідно із наданою Головним управлінням Держгеокадастру у Херсонській області інформацією за даними Державного земельного кадастру спірні земельні ділянки відносяться до категорії земель землі житлової та громадської забудови із цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (а.с. 25-28, 36-39, 55-58).

Херсонська міська рада не надала суду належних та допустимих доказів про зміну цільового призначення спірних земельних ділянок в порядку, визначеному земельним законодавством, та про встановлення щодо їх використання будь яких обмежень.

Крім того, створення санітарно-захисної зони не позбавляє землекористувачів, землі яких опинилися в межах цієї зони, права користуватися ними з відповідними обмеженнями для цих зон; не змінює цільове призначення земельних ділянок та не припиняє права власності на зведені на них обєкти нерухомості навіть, якщо йдеться про житлові будівлі.

Не змінює цільове призначення земельних ділянок і містобудівна документація, а встановлена ст.114 ЗК України заборона будівництва житлових обєктів у межах санітарно-захисних зон стосується первісного виділення земельних ділянок для цих цілей та зведення нових обєктів.

Враховуючи наведені обставини та положення діючого в Україні законодавства, що регулює спірні правовідносини, суд вважає, що позовні вимоги щодо визнання протиправними відмов у погоджені проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 підлягають повному задоволенню.

Підлягають задоволенню і вимоги викладені в п. 2 позовної заяви, щодо зобовязання відповідача погодити проект землеустрою по зазначеним земельним ділянкам, оскільки Департамент містобудування Херсонської міської ради Управління містобудування та архітектури відмовив у затвердженні проекту землеустрою з підстав яким судом надано правову оцінку та визнано протиправними, що в свою чергу виключає можливість прийняття іншого рішення ніж затвердження проекту землеустрою.

Саме такий спосіб захисту прав буде належним та таким, що у найкоротші терміни поновить порушені права.

Керуючись статтями 242- 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (73003, АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1), ОСОБА_2 (65076, м. Одеса, вул. Радісна, 19, РНОКПП НОМЕР_2), ОСОБА_3 (73003, АДРЕСА_2, РНОКПП НОМЕР_3) до Департаменту містобудування та землекористування Херсонської міської ради Управління містобудування та архітектури (73003, м. Херсон, просп. Ушакова, 37, ) про визнання рішення протиправним та зобов'язання погодити проекту землеустрою, задовольнити у повному обсязі.

Визнати протиправною відмову Управління містобудування та архітектури Департаменту містобудування та землекористування Херсонської міської ради у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у спільну сумісну власність:

- ОСОБА_1 для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд площею 0,0386 га із земель комунальної власності Херсонської міської ради, яка розташована за адресою: м. Херсон, вул. Потьомкінська, 64, кадастровий номер :01:001:0787, зазначену у листі №-367 від 11.06.2018 р.;

- ОСОБА_2 для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд площею 0,0700 га із земель комунальної власності Херсонської міської ради, яка розташована за адресою: м. Херсон, вул. Форштадська (Свердлова), 16, кадастровий номер :01:001:0738, зазначену у листі №-366 від 11.06.2018 р.;

- ОСОБА_3 для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд площею 0,0888 га із земель комунальної власності Херсонської міської ради, яка розташована за адресою: м. Херсон, вул. Потьомкінська, 60, кадастровий номер :01:001:0739, зазначену у листі №-365 від 11.06.2018 р.

Зобов'язати Управління містобудування та архітектури Департаменту містобудування та землекористування Херсонської міської ради погодити проекти землеустрою щодо відведення земельної ділянки у спільну сумісну власність:

- ОСОБА_1 для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд площею 0,0386 га із земель комунальної власності Херсонської міської ради, яка розташована за адресою: м. Херсон, вул. Потьомкінська, 64, кадастровий номер :01:001:0787;

- ОСОБА_2 для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд площею 0,0700 га із земель комунальної власності Херсонської міської ради, яка розташована за адресою: м. Херсон, вул. Форштадська (Свердлова), 16, кадастровий номер :01:001:0738;

- ОСОБА_3 для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд площею 0,0888 га із земель комунальної власності Херсонської міської ради, яка розташована за адресою: м. Херсон, вул. Потьомкінська, 60, кадастровий номер :01:001:0739.

Стягнути з Управління містобудування та архітектури Департаменту містобудування та землекористування Херсонської міської ради за рахунок бюджетних асигнувань судовий збір у розмірі 704,80 грн (сімсот чотири гривні 80 копійок) на користь ОСОБА_1.

Стягнути з Управління містобудування та архітектури Департаменту містобудування та землекористування Херсонської міської ради за рахунок бюджетних асигнувань судовий збір у розмірі 704,80 грн (сімсот чотири гривні 80 копійок) на користь ОСОБА_2.

Стягнути з Управління містобудування та архітектури Департаменту містобудування та землекористування Херсонської міської ради за рахунок бюджетних асигнувань судовий збір у розмірі 704,80 грн (сімсот чотири гривні 80 копійок) на користь ОСОБА_3.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П'ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складення судового рішення, через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Попов В.Ф.

кат. 6.2.1