Справа № 263/11546/17
Суддя: Ястребова Любов Вікторівна
Дата ухвалення: 2018-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2018 року справа №263/11546/17

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Ястребової Л.В., суддів Арабей Т.Г., Компанієць І.Д., розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2, яка діє в інтересах ОСОБА_3 на рішення Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 16 серпня 2018 року (складене в повному обсязі 27 серпня 2018 року в м. Маріуполь Донецької області) у справі № 263/11546/17 (головуючий І інстанції - Кузнецов Д.В.) за позовом ОСОБА_3 до Управління патрульної поліції в місті Маріуполі про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 (надалі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції в місті Маріуполі (надалі - відповідач) про скасування постанови від 02 вересня 2017 року серії АР № 873982, винесеної інспектором роти № 4 батальйону УПП в місті Маріуполі лейтенантом поліції Букіним М.Г., про притягнення до адміністративної відповідальності за частиною 2 статті 122 КУпАП та накладення стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 гривень (арк.справи 1-2).

В обґрунтування позову зазначав, що оскаржувана постанова є протиправною, оскільки винесена з грубим порушенням вимог чинного законодавства України, а саме всупереч статті 254 КУпАП не було складено протокол про адміністративне правопорушення, справу про накладення адміністративного стягнення необхідно було розглядати за місцезнаходженням Управління патрульної поліції в місті Маріуполі, а не на місці зупинки автомобіля. Позивача позбавлено можливості подати пояснення та зауваження і в повному обсязі скористатися правами, передбаченими статтею 268 КУпАП. Не було проведено підготовки справи до розгляду, інспектор поліції виніс постанову без оголошення посадової особи, яка її розглядає, не були вирішені клопотання, не досліджені докази, не заслухані особи, які беруть участь у розгляді справи. Також в постанові допущена помилка в прізвищі позивача.

На підставі зазначеного просив визнати протиправними дії інспектора роти № 4 батальйону УПП в місті Маріуполі лейтенанта поліції Букіна Максима Геннадійовича щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно позивача та скасувати постанову від 02 вересня 2017 року серії АР № 873982 про притягнення його до адміністративної відповідальності за частиною 2 статті 122 КУпАП та накладення стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 гривень.

Рішенням Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 16 серпня 2018 року у справі № 263/11546/17 у задоволенні позову було відмовлено (арк.справи 76-79).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції не встановив будь-яких порушень з боку відповідача, та прийшов до висновку, що дії відповідача при розгляді справи про адміністративне правопорушення та складанні постанови відносно ОСОБА_3 відповідають діючому законодавству.

Представник позивача із таким судовим рішенням не погодився, звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити адміністративний позов у повному обсязі (арк.справи 82-85).

На обгрунтування апеляційної скарги наведено практично ті самі доводи, які були викладені в адміністративному позові та протягом розгляду справи в суді першої інстанції.

Сторони до суду не прибули, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у її відсутність.

Відповідно до вимог частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції встановив наступне.

Як встановлено судами першої, апеляційної інстанції та підтверджується матеріалами справи, 02 вересня 2017 року постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії АР № 873982, винесеною інспектором роти № 4 батальйону Управління патрульної поліції в м. Маріуполі лейтенантом поліції Букіним М.Г., було притягнуто позивача ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 122 КУпАП, зокрема за те, що він 02 вересня 2017 року о 03 год. 35 хв. в Центральному районі міста Маріуполя по вулиці Торговій, 5/7, керуючи транспортним засобом OPEL ASTRA, державний номер НОМЕР_1, не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку перед перестроюванням, чим порушив вимоги пункту 9.2. б ПДР, за що накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 52 Закону України «Про дорожній рух», контроль у сфері безпеки дорожнього руху здійснюється Кабінетом Міністрів України, місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, Національною поліцією, іншими спеціально уповноваженими на те державними органами (державний контроль), а також міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади (відомчий контроль).

Згідно пункту 11 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

Статтею 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено, що органи Національної поліції розглядають справи, в тому числі: про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту (зокрема, частини перша, друга, третя, п'ята і шоста статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга і третя статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1 - 126).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до частини 3 статті 254 КУпАП, протокол не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу.

Згідно частини 2 - 4 статті 258 КУпАП, протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення.

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Законом України «Про Національну поліцію» та «Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» (надалі - Інструкція), затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року N 1395, передбачена можливість застосовувати відеофіксацію обставин правопорушення, в тому числі використовувати відеорегістратори.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджена наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 р. за № 1408/27853 (далі - Інструкція № 1395), визначає процедуру оформлення поліцейськими патрульної поліції матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі (п.1 р. І Інструкції № 1395).

Згідно пункту 4 р. І Інструкції № 1395, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених, зокрема, частинами 2 і 3 статті 122, статті 126 КУпАП.

Відповідно до пункту 1 та 2 р. III Інструкції № 1395 справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення. Постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, частиною 2 статті 122, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

З аналізу вищезазначених норм вбачається, що посадова особа Національної поліції наділена повноваженнями щодо здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками, які реалізуються, зокрема, у разі виявлення правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зокрема, порушень, передбачених ч. 2 ст. 122 КУпАП, розглядати справи про адміністративне правопорушення та винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення, без складення відповідного протоколу про адміністративне правопорушення на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Таким чином, зазначене спростовує посилання позивача про незаконність розгляду справи про адміністративне правопорушення та складання відповідачем постанови на місці вчинення правопорушення.

Згідно частини 1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Крім того, відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Колегією суддів встановлено, що в матеріалах справи наявний диск з відеофайлами з відеореєстратора, закріпленого у службовому автомобілі та з нагрудного відеореєстратора інспектора з фактом вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_3.

Як вбачається з відеозапису, транспортний засіб позивача рухався по вулиці Торговій, проїхав перехрестя з проспектом Миру та продовжував рух в лівій смузі, після цього перестроївся в праву смугу, не ввімкнувши світловий покажчик повороту, при цьому зверху над проїзною частиною після перетину водієм проспект Миру закріплений інформаційно-вказівний знак 5.16, на якому зазначено напрямки руху по двох смугах.

Після цього працівники поліції на службовому автомобілі, увімкнувши проблискові маячки, прослідували за транспортним засобом позивача та одразу його зупинили. Повідомили водію про порушення ним правил дорожнього руху, яке полягало у не подачі світловим покажчиком повороту відповідного напрямку перед перестроюванням. Водій, яким виявився ОСОБА_3, висловив працівникам поліції власні заперечення та незгоду із пред'явленим правопорушенням, відмовився надавати інспектору поліції будь-які документи, після чого зачинився в автомобілі та вимагав приїзду слідчо-оперативної групи. Повідомив, що він громадянин іншої країни та просив надати перекладача, захисника.

Згодом прибула слідчо-оперативна група та інші працівники поліції, які неодноразово роз'яснювали позивачу суть правопорушення та його процесуальні права, передбачені статтею 268 КУпАП, також йому був представлений відеозапис з реєстратора автомобіля з моментом руху водія з порушенням встановлених правил.

Спілкування з позивачем відбувалось протягом тривалого часу та він неодноразово попереджався про наслідки невиконання законних вимог працівників поліції, але категорично відмовлявся надавати документи та виходити із автомобіля. Також були запрошені свідки для фіксації дій працівників поліції. Згодом в присутності позивача була винесена постанова та накладено адміністративне стягнення. В цей же день копія постанови була вручена позивачу, про що він розписався в постанові.

Колегія суддів зазначає, що жодним нормативно-правовим актом України не передбачений обов'язок у даному випадку патрульного поліцейського забезпечувати правопорушнику на місці розгляду адміністративної справи правову допомогою шляхом надання йому фахівця в області права. Можливість реалізації особою своїх прав на участь у розгляді справи, права на захист тощо, передбачена також шляхом оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення до суду, яким позивач скористався.

Стосовно доводів позивача про порушення вимог статті 283 КУпАП та відображення в постанові технічного засобу, яким здійснено фото або відеозапис правопорушення, колегія суддів зазначає наступне.

Частиною 2 статті 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис.

Водночас, процедуру оформлення поліцейськими підрозділів патрульної поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов'язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція, матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, визначає Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, що затверджена Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 № 1395, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 10.11.2015 за № 1408/27853.

За приписами пункту 5 розділу IV Інструкції постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (додаток 5), складається у письмовій формі (заповнюється відповідно до вимог пункту 8 розділу ХІІІ цієї Інструкції) або за наявності технічної можливості в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв, із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, наведеної у додатку 5 до цієї Інструкції.

Зразок постанови про накладення адміністративного стягнення, наведений у додатку 5 до Інструкції, не передбачає внесення до нього відомостей про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис. Тому, колегія суддів приходить до висновку, що такі відомості зазначаються лише у постанові, що виноситься у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі. У зв'язку із цим в даній справі інспектор під час складання постанови не зобов'язаний був вказувати технічний засіб, яким зафіксоване правопорушення, оскільки наявний відеозапис є лише загальним доказом по справі, а відеореєстратор або нагрудна камера не є спеціальним технічним пристроєм, який необхідно вносити до постанови. До аналогічних висновків також дійшов Верховний суд в постанові від 14 лютого 2018 року у справі № 536/583/17.

Таким чином, колегія суддів не вбачає порушення розгляду справи про адміністративне правопорушення з боку відповідача.

Аналіз матеріалів справи свідчить про дотримання працівниками поліції порядку прийняття постанови з роз'ясненням суті скоєних адміністративних правопорушень, наданням (роз'ясненням) позивачу його прав, можливості подання заперечень (клопотань), залучення спеціаліста в галузі права (адвоката).

З урахуванням викладеного, постанова у справі про адміністративне правопорушення складена повноважною особою, за своєю формою і змістом відповідає нормам чинного законодавства, адміністративне стягнення накладено в межах санкції, передбаченої частиною 2 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, так, як відповідачем надано достатньо доказів правомірності своїх дій та підтвердження наявності в діях позивача правопорушення, зокрема, підтверджується постановою, відеозаписом.

Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на наведене, судова колегія дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. У зв'язку з викладеним доводи апеляційної скарги не приймаються до уваги, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Згідно зі ст. 271 КАС України у справах, визначених статтями 273-277, 280-289 цього Кодексу, суд проголошує повне судове рішення.

Копії судових рішень у справах, визначених цією статтею, невідкладно видаються учасникам справи або надсилаються їм, якщо вони не були присутні під час його проголошення.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 272 КАС України судові рішення за наслідками розгляду судами першої інстанції справ, визначених статтями 273, 275-277, 280, 282, пунктами 5 та 6 частини першої статті 283, статтями 286-288 цього Кодексу, набирають законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції. Судові рішення суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду справ, визначених статтями 273-277, 282-286 цього Кодексу, набирають законної сили з моменту проголошення і не можуть бути оскаржені.

Керуючись ст. ст. 23, 33, 271, 272, 286, 292, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд апеляційної інстанції,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, яка діє в інтересах ОСОБА_3 на рішення Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 16 серпня 2018 року у справі № 263/11546/17 - залишити без задоволення.

Рішення Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 16 серпня 2018 року у справі № 263/11546/17 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Л.В. Ястребова

Судді Т.Г. Арабей

І.Д. Компанієць