Справа № 1940/1346/18
Суддя: Баранюк Андрій Зіновійович
Дата ухвалення: 2018-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 1940/1346/18

24 жовтня 2018 рокум.Тернопіль

Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі:

головуючого судді Баранюка А.З.

за участю:

секретаря судового засідання Кухар О.Л.

представників позивача: Гірняка В.М., Гарина С.Ф.;

представника відповідача: Сторчак О.З.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Комунального закладу "Комплексна дитячо-юнацька спортивна школа з футболу та інших ігрових видів спорту" до Управління Держпраці у Тернопільській області про визнання незаконним та скасування припису, -

ВСТАНОВИВ:

13.07.2018 до Тернопільського міськрайонного суду надійшла позовна заява Комунального закладу "Комплексна дитячо-юнацька спортивна школа з футболу та інших ігрових видів спорту" до Управління Держпраці у Тернопільській області у якій позивач просив визнання незаконним та скасувати припис управління Держпраці у Тернопільській області від 04.04.2018 про усунення виявлених порушень ТР768/790/АВ/П.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 05.07.2018 на адресу Комунального закладу "Комплексна дитячо-юнацька спортивна школа з футболу та інших ігрових видів спорту" надійшов припис управління Держпраці у Тернопільській області від 04.07.2018 про усунення виявлених порушень ТР768/790/АВ/П, згідно якого, за результатами інспекційного відділення, відповідно до пункту 27 Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 квітня 2017 року №295 встановлено наявність порушень вимог частини третьої статті 119 Кодексу Законів про працю України щодо звільнення тренера-викладача школи ОСОБА_5

Зазначений припис винесено на підставі акту інспекційного відвідування (невиїзного інспектування) юридичної особи (фізичної особи), яка використовує найману працю від 25.06.2018 ТР768/790/АВ.

На думку позивача "Комплексної дитячо-юнацької спортивної школи з футболу та інших ігрових видів спорту" необхідно зважати на те, що гарантії описані в частині третій статті 119 Кодексу Законів про працю України для тих, хто укладає контракт під час дії особливого періоду на строк до його закінчення або до дня фактичного звільнення. Особливий період охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій . Однак наразі під час укладання контракту ОСОБА_5 мобілізація не була оголошена. Відповідач помилково дійшов висновку щодо наявності у ОСОБА_5 гарантій, передбачених частиною третьою статті 119 Кодексу Законів про працю України, оскільки вона не була призвана до Збройних Сил України та не була військовозобов'язана на час укладання контракту. Так як ОСОБА_5 уклала контракт добровільно за власним бажанням то Позивач правомірно звільнив її з роботи на підставі ст. 36 КЗпП України і у відповідача немає підстав надавати припис про поновлення її на роботі і ОСОБА_5 не має права на отримання середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Таким чином, наявні обґрунтовані підстави для визнання дій відповідача незаконними та скасування прийнятого останнім Припису.

Ухвалою суду від 17.07.2018 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрити провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Призначено у справі судове засідання на 15 серпня 2018 року.

01.08.2018 відповідачем через відділ документального забезпечення Тернопільського окружного адміністративного суду подано відзив на адміністративний позов.

07.08.2018 позивачем через відділ документального забезпечення Тернопільського окружного адміністративного суду подано відзив на заперечення адміністративного позову. При цьому з урахуванням положень статті 163 Кодексу адміністративного судочинства України суд вважає поданий документ як відповідь на відзив.

15.08.2018 розгляд справи відкладено до 05.09.2018.

В судовому засіданні 05.09.2018 розгляд справи відкладено за клопотанням представника відповідача Управління Держпраці у Тернопільській області до 17.09.2018.

17.09.2018 за клопотаннями представників сторін розгляд справи відкладено до 26.09.2018.

24.09.2018 представником відповідача через відділ документального забезпечення Тернопільського окружного адміністративного суду подано додаткові пояснення.

В судовому засіданні 26.09.2018 розгляд справи відкладено за клопотанням представника позивача до 03.10.2018.

03.10.2018 розгляд справи відкладено до 11.10.2018 за клопотанням представника позивача.

11.10.2018 представником позивача через відділ документального забезпечення Тернопільського окружного адміністративного суду подано відповідь на відзив та пояснення в порядку ст.163 КАС України.

В судовому засіданні 11.10.2018 розгляд справи відкладено до 17.10.2018.

17.10.2018 за клопотанням представника позивача розгляд справи відкладено до 24.10.2018.

23.10.2018 представником відповідача через відділ документального забезпечення тернопільського окружного адміністративного суду подано додаткові пояснення.

В судовому засіданні 24.10.2018 представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просить задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечила та просила в позові відмовити.

Заслухавши пояснення представника позивача, представників відповідача, дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд встановив наступне.

Відповідно до положень ст. 259 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП) державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Таким державним органом є Держпраці України, відповідно до покладених на неї завдань.

Положенням про Державну службу України з питань праці, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 96 від 11.02.2015 визначено, що Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.

Згідно з Положенням про управління Держпраці у Тернопільській області, затвердженим наказом Держпраці №75 від 22.06.2017, управління Держпраці у Тернопільській області є територіальним органом Державної служби України з питань праці та відповідно їй підпорядковується.

Підпунктом 5 пункту 4 Положення на управління Держпраці у Тернопільській області, відповідно до покладених на нього завдань, передбачено здійснення державного нагляду (контролю) за дотриманням законодавства про працю юридичними особами, у тому числі їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами, та фізичними особами, які використовують найману працю.

Відповідно до пункту 2 Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.04.2017 р. № 295 (далі - Порядок 295), державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань інспекторами праці: Держпраці та її територіальних органів.

Пунктами 19, 20 Порядку №295 визначено, що за результатами інспекційного відвідування або невиїзного інспектування складаються акт і у разі виявлення порушень законодавства про працю - припис про їх усунення. Акт складається в останній день інспекційного відвідування або невиїзного інспектування у двох примірниках, які підписуються інспектором праці, що його проводив, та керівником об'єкта відвідування або його уповноваженим представником.

Судом встановлено, що Інспектором праці - Бойко Н.Є. за участю головного спеціаліста - інспектора праці управління економіки, промисловості та праці Тернопільської міської ради Маковецької Н.Є. в присутності заступника директора з господарської частини Гарина С.Ф. проведено інспекційне відвідування комунального закладу "Комплексна дитячо - юнацька спортивна школа з футболу та інших ігрових видів спорту", результати якого зафіксовані в акті інспекційного відвідування (невиїзного інспектування) юридичної особи (фізичної особи), яка використовує найману працю №ТР7790/АВ від 25.06.2018.

Серед іншого, перевіркою виявлено, що тренер - викладач ОСОБА_5 була безпідставно звільнена з роботи за ч. 3 ст. 36 КЗпП України, а тому відповідачем, у цьому випадку, не застосовані гарантії, передбачені для військовослужбовців за контрактом.

Так, частиною другою статті 119 Кодексу законів про працю України передбачено, що працівникам, які залучаються до виконання обов'язків, передбачених законами України "Про військовий обов'язок і військову службу" і "Про альтернативну (невійськову) службу", "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", надаються гарантії та пільги відповідно до цих законів.

ОСОБА_5 29.09.2017 року укладено контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб рядового складу. Цей контракт є строковим і укладений на три роки. В ході інспекційного відвідування виявлено, що 27.09.2017 року тренером - викладачем з плавання ОСОБА_5 написано заяву з проханням увільнити її згідно ст. 119 КЗпІІ. Натомість директор КЗ «ДЮСШ з футболу та інших ігрових видів спорту» видав наказ від 27.09.2017 року № 89-к Про звільнення ОСОБА_5 відповідно до пункту 3 статті 36 Кодексу законів про працю України. Відповідний запис внесено у трудову книжку.

Частиною третьою статті 119 Кодексу законів про працю України визначено, що за працівниками, призваними на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або прийнятими на військову службу за контрактом, у тому числі шляхом укладення нового контракту на проходження військової служби, під час дії особливого періоду на строк до його закінчення або до дня фактичного звільнення зберігаються місце роботи, посада і середній заробіток на підприємстві.

Враховуючи вищевикладене, перевіркою встановлено, що звільнення ОСОБА_5 проведено з порушенням вимог частини третьої статті 119 Кодексу законів про працю України, оскільки за нею не зберігається місце роботи, посада і середній заробіток на підприємстві. А тому, відповідачем 04.07.2018 складено припис ТР768/790/АВ про усунення виявлених порушень.

Вирішуючи спір суд погоджується з поясненнями представника відповідача, що ОСОБА_5 була безпідставно звільнена з роботи за ч. 3 ст. 36 Кодексу законів про працю України.

Так, ч. 3 ст. 36 КЗпП України передбачає припинення трудового договору у зв'язку із призовом або вступом працівника на військову службу, направлення на альтернативну (невійськову) службу, крім випадків, коли за працівником зберігаються місце роботи, посада відповідно до частин третьої та четвертої статті 119 цього Кодексу.

Із змісту вказаної вище норми трудового законодавства вбачається, що для вирішення питання про наявність прав на гарантій, передбачених для військовослужбовців, правове значення мають види військової служби, її підстави, терміни дії особливого періоду, початку та завершення мобілізації, демобілізації.

Рішенням Ради національної безпеки та оборони України "Про невідкладні заходи щодо забезпечення національної безпеки, суверенітету і територіальної цілісності України" від 01.03.2014, яке введене в дію Указом Президента України №189/2014 від 02.03.2014, констатовано виникнення кризової ситуації, яка загрожує національній безпеці України та вимагає необхідності вжиття заходів щодо захисту прав та інтересів громадян України, суверенітету, територіальної цілісності та недоторканості державних кордонів України, недопущення втручання в її внутрішні справи.

Особливий період закінчується з прийняттям Президентом України відповідного рішення про переведення усіх інституцій України на функціонування в умовах мирного часу.

Як слідує зі змісту частини третьої статті 119 КЗпП України поширення гарантій щодо збереження місця роботи законодавець не ставить у залежність від виду контракту, а тільки умову, що такі гарантії надаються особі призваній на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або прийнятими на військову службу за контрактом.

Рішень про повну демобілізацію усіх призваних під час мобілізації військовослужбовців та переведення усіх інституцій України на функціонування в умовах мирного часу Президентом України не приймалося.

Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду справа №323/1252/17 від 20.06.2018.

Крім того Верховний Суд у листі від 13.07.2018 р. № 60-1543/0/2-18 повідомив, що особливий період діє в Україні з 17.03.2014, після оприлюднення Указу Президента України від 17.03.2014 № 303/2014 "Про часткову мобілізацію". Президент України рішення про переведення державних інституцій на функціонування в умовах мирного часу не приймав.

А тому, суд приходить до висновку, що ОСОБА_5 повинна була бути увільнена від виконання трудових обов'язків відповідно до положень ст. 119 КЗпП України, згідно поданої нею заяви.

Щодо посилання представників позивача на неможливість виплати середнього заробітку ОСОБА_5 з місцевого бюджету, як на підставу неправомірності оскаржуваного припису, суд зазначає, що згідно із ч. 3 ст. 119 КЗпП України зазначеним працівникам здійснюється виплата грошового забезпечення за рахунок коштів Державного бюджету України відповідно до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Статтею 23 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" передбачено, що фінансове забезпечення витрат, пов'язаних з реалізацією цього Закону, здійснюється за рахунок коштів, що передбачаються в Державному бюджеті України на відповідний рік для Міністерства оборони України, розвідувальних органів України та інших центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні військові формування та правоохоронні органи, інших джерел, передбачених законом.

Пільги, компенсації та гарантії, передбачені цим Законом надаються за рахунок і в межах бюджетних асигнувань на утримання відповідних бюджетних установ.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В ході судового розгляду справи позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження відсутності порушень законодавства про працю, зафіксованих в акті інспекційного відвідування стосовно з вільнення ОСОБА_5

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд вважає, що оскаржуваний припис управління Держпраці у Тернопільській області від 04.07.2018 про усунення виявлених порушень ТР768/790/АВ/П відповідає критеріям, встановленим частиною другою статті 2 КАС України, у зв'язку з чим, позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Підстави для відшкодування судових витрат у справі відповідно до положень статті 139 КАС України відсутні.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову Комунального закладу "Комплексна дитячо-юнацька спортивна школа з футболу та інших ігрових видів спорту" до Управління Держпраці у Тернопільській області про скасування припису від 04 липня 2018 року № ТР768/790/АВ/П - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 26 жовтня 2018 року.

Головуючий суддя Баранюк А.З.

копія вірна

Суддя Баранюк А.З.