Справа № 813/3250/18
Суддя: Качур Роксолана Петрівна
Дата ухвалення: 2018-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №813/3250/18
У Х В А Л А

з питань забезпечення позову

25 жовтня 2018 року м. Львів

13 год. 08 хв.

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Качур Р.П., за участю секретаря судового засідання Кушика Й.-Д.М., без повідомлення учасників справи, розглянув у відкритому судовому засіданні заяву про забезпечення позову в адміністративній справі за позовом Фермерського господарства «Газда» Добродія ОСОБА_1С.» до Дрогобицької міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: Головне управління Держгеокадастру у Львівській області, про скасування рішення, зобовязання вчинити дії , -

у с т а н о в и в:

Фермерське господарство «Газда» Добродія ОСОБА_1С.» звернулося до Львівського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Дрогобицької міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: Головне управління Держгеокадастру у Львівській області, про скасування Рішення сесії Дрогобицької міської ради № 1212 від 15.05.2018 «Про відмову у погодженні технічної документації із землеустрою, щодо встановлення (відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості)»; зобовязання відповідача розглянути заяви позивача, як правонаступника с/г кооперативу «Газда», що зареєстровані у Дрогобицькій міській раді за вх. №139/3-21 від 19.01.2018 та вх. №259/3-21 від 01.02.2018, з питань підписання Акту встановлення та узгодження меж земельної ділянки прощею 18,9 га наданої позивачу в постійне користування земельної ділянки площею 18,9 га по вул. Самбірській, що межує з вулицями Грабовського, заводом «Граніт» і автодромом ДТСО України, відповідно до рішень судів, що набрали законної сили: Рішення Арбітражного суду Львівської області від 02.02.1993 у справі № 3 /61 з наступними розясненнями викладеними в ухвалах суду, яке було виконано в передбачений законом метод та спосіб, відповідно до Акту виконання судового рішення № 3/61 від 18.12.1993, Постановами Дрогобицького міськрайонного суду 10.04.2017 у справі № 442/6355/16а та Львівського апеляційного адміністративного суду від 27.09.2017 у справі № 876/8075/17.

Підставою позову зазначено протиправність рішення № 1212 від 15.08.2018, оскільки таке винесено не по суті поданих позивачем заяв. Незаконність цього рішення полягає у тому, що таке не стосується вирішення вимог позивача щодо розгляду питань, викладених у листах за вх. № 139/3-21 від 19.01.2018 та вх. № 259/3-21 від 01.02.2018, а саме: питань підписання акта встановлення та узгодження меж земельної ділянки 18,9 га наданої позивачу у постійне користування. У самому рішенні не зазначено мотивів відмови щодо підписання вищезазначеного акту погодження меж Дрогобицької міською радою, як сусіднім землекористувачем. Зауважено, що позивач просив не затверджувати технічну документацію, а узгодити межі, як сусіднього землекористувача. Вказане рішення від 15.05.2018 порушило права позивача, а відтак, Він звернувся із цим позовом до суду.

Ухвалою суду від 15.08.2018 провадження у справі відкрито за правилами загального позовного провадження.

23.10.2018 за вх. № 33658 подано заяву про забезпечення позову у цій справі шляхом: 1) зупинення рішення сесії Дрогобицької міської ради № 769 від 09.11.2012 про затвердження містобудівної документації «Коригування Генплану (внесення змін) м. Дрогобича» та призупинення рішення № 70 Виконавчого Комітету Дрогобицької міської ради від 15.03.2018, яким затверджено розроблений проект містобудівної документації «Детальний план території в районі провулків Тепличного та Квітневого в м. Дрогобичі»; 2) заборони відповідачу виносити нові рішення про надання дозволів на розроблення проектів землеустрою та надання у власність земельних ділянок в м. Дрогобичі, в районі вул. Самбірської, вул. Грабовського, вул. Менцинського, вул. Зеленої, вул. Твердохліба, провулків Тепличний та Квітневий, на території земельної ділянки пл. 18, га, що є у постійному користуванні позивача.

В обґрунтування цього клопотання позивач покликався на те, що за даними, відомими позивачу, станом на даний час, відповідач у двадцяти двох випадках порушив судові рішення, зокрема, рішення № 3/61 від 02.02.1993 та ухвали, винесені судами про розяснення цього судового рішення. Відповідачем всупереч такому у період з 2012 2018 рішеннями сесій передав у власність громадянам двадцять дві земельні ділянки, в районі вулиці Грабовського, у приватну власність для будівництва та садівництва. Разом з тим, з 19.01.2018 відповідач, як сусідній землекористувач, не погоджує позивачу межі, згідно з наданою технічною документацією, земельної ділянки 18,9 га, що є у постійному користуванні позивача, виносить необґрунтоване та протиправне рішення про відмову у такому погодженні. Позивач стверджує про здійснення безпосередньо за участю керівництва Дрогобицької міської ради відповідача та громадян, рейдерського захоплення частини земельної ділянки сільськогосподарського призначення пл. 18,9 га, що є у постійному користуванні позивача, де розміщений фруктовий сад, який є його приватною власністю. Крім вказаного, позивач покликається на матеріали перевірки ГУ Держгеокадастру у Львівській області від 22.08.2018. На переконання позивача, існує реальна небезпека і подальшого вчинення незаконних дій відповідачем щодо подальшого виділення нових земельних ділянок та перепродажу таких третім особам. З врахуванням викладеного, існує необхідність вжити відповідні заходи забезпечення позову у порядку, передбаченому ст. 150 Цивільного процесуального кодексу України, задля збереження впродовж розгляду цієї справи можливості безперешкодного виконання рішення суду, у разі задоволення позову.

Згідно з ч. 1 ст. 154. Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

При вирішенні заяви про забезпечення позову суд керується ч. 1 ст. 2 КАС України відповідно до якої завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Забезпечення позову згідно з ч. 2 ст. 150 КАС України допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності субєкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання судового рішення в разі задоволення позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні відповідати і бути співрозмірними заявленим позовним вимогам, мають бути безпосередньо пов'язаними з предметом спору, необхідними і достатніми для забезпечення виконання судового рішення.

Відповідно до роз'яснень постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 та постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 2 «Про практику застосування адміністративним судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства під час розгляду адміністративних справ» від 06.03.2008, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Згідно з ч. 1 ст. 151 КАС України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обовязку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

При розгляді заяви про вжиття заходів забезпечення позову суд оцінює обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості й адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників процесу; наявності зв'язку між конкретним видом, що застосовується для забезпечення позову, і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий вид забезпечення забезпечити фактичне виконання рішення суду у разі його задоволення; імовірності виникнення утруднень для виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; необхідності у зв'язку із вжиттям заходів запобігти порушенню прав та інтересів інших осіб, в тому числі, й осіб, які не приймають участь у розгляді справи.

Заявник обов'язково повинен обґрунтувати своє клопотання і з цією метою подати докази наявності фактичних обставин, з якими пов'язує застосування певного заходу забезпечення позову. Доказами у даному випадку вважатимуться будь-які відомості, що вказують на ймовірне порушення чиїхось прав (свобод, інтересів) під час провадження у справі. При цьому тягар доказування при розгляді клопотання покладається виключно на заявника.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Суд згідно ч. 1 ст. 90 КАС України оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.

Однак, суд не встановив, а позивачем не надано жодних доказів на підтвердження наявності обставин, на які позивач покликається в обґрунтування клопотання про забезпечення позову.

Слід зауважити, що забезпечуючи позов шляхом зупинення дії рішення до вирішення справи по суті, і якому ще не надано офіційну правову оцінку в межах оскарження та без застосування принципів адміністративного судочинства, зокрема, таких як гласності і відкритості, змагальності тощо, суд фактично ухвалює рішення без розгляду справи по суті, що не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову.

Крім того, для можливості застосування судом вищезазначених форм забезпечення позову необхідна наявність певних підстав, передбачених чинним законодавством України.

Суд зважає на покликання на виділення земельних ділянок відповідачем громадянам на території, прилеглій до земельної ділянки позивача площею 18,9 га, разом з тим, факти перешкоджання позивачу у користуванні його земельною ділянкою жодним чином не підтверджені. Наведені у заяві мотиви щодо рейдерського захоплення відповідачем та громадянами належної позивачу земельної ділянки на праві постійного користування, та у звязку з цим необхідність вжиття відповідних заходів забезпечення позову, є непідтвердженими долученими до матеріалів справи доказами.

Крім цього, заявником не підтверджено неможливості захисту прав, свобод та інтересів позивача після набрання законної сили рішенням в адміністративній справі без вжиття таких заходів; необхідність докладання значних зусиль та витрат для відновлення прав позивача у майбутньому; очевидність ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень та порушення у звязку із цим прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду із цією заявою.

Судом, дослідивши подану позивачем заяву та додані на її підтвердження документів, а також позовної заяви та доданих до неї документів, станом на момент розгляду цієї заяви не встановлено підстав, за існуванням яких, невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист та поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача буде неможливим.

Окрім цього, слід зазначити, що сам факт подання адміністративного позову не може бути підставою для забезпечення адміністративного позову, а при розгляді відповідної заяви, питання про законність або обґрунтованість позовних вимог по суті не вирішується.

Суд звертає увагу позивачу, що оцінку зазначеним, у заяві, діям та оскаржуваному рішенню відповідача надаватиметься при розгляді справи по суті заявлених позовних вимог, а не на стадії розгляду заяви про забезпечення позову.

При цьому, якщо таке порушення прав позивача буде встановлене при розгляді справи по суті, порушене право позивача буде відновлене з моменту його порушення

Таким чином, задоволення заяви позивача про забезпечення позову не відповідає критеріям обґрунтованості, збалансованості інтересів учасників спірних правовідносин та не відповідає інституту забезпечення позову, а відтак, таке задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 150, 153, 154, 243, 248, пп.15.5 п. 15 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

у х в а л и в:

1. У задоволенні заяви про забезпечення позову Фермерського господарства «Газда» Добродія ОСОБА_1С.» до Дрогобицької міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: Головне управління Держгеокадастру у Львівській області, про скасування рішення, зобовязання вчинити дії, шляхом: 1) зупинення рішення сесії Дрогобицької міської ради № 769 від 09.11.2012 про затвердження містобудівної документації «Коригування Генплану (внесення змін) м. Дрогобича» та призупинення рішення № 70 Виконавчого Комітету Дрогобицької міської ради від 15.03.2018, яким затверджено розроблений проект містобудівної документації «Детальний план території в районі провулків Тепличного та Квітневого в м. Дрогобичі»; 2) заборони відповідачу виносити нові рішення про надання дозволів на розроблення проектів землеустрою та надання у власність земельних ділянок в м. Дрогобичі, в районі вул. Самбірської, вул. Грабовського, вул. Менцинського, вул. Зеленої, вул. Твердохліба, провулків Тепличний та Квітневий, на території земельної ділянки пл. 18, га, що є у постійному користуванні позивача відмовити.

2. Копію ухвали надіслати учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги через Львівський окружний адміністративний суд протягом пятнадцяти днів з дня її складання (підписання).

Суддя Качур Р.П.