Справа № 804/3341/18
Суддя: Кадникова Ганна Володимирівна
Дата ухвалення: 2018-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2018 року Справа №804/3341/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Кадникової Г.В. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Дельта Агро» до Державної фіскальної служби України про визнання протиправними та скасування рішень, зобовязання вчинити певні дії,
У травні 2018 року Товариства з обмеженою відповідальністю «Дельта Агро» (далі ТОВ «Дельта Агро»,позивач) звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом про:
- визнання протиправними та скасування рішенькомісії, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації № 660634/40891213 від 23.04.2018 року про відмову у реєстрації податкової накладної №31 від 21.10.2017 р. в Єдиному реєстрі податкових накладних, №647242/40891213 від 13.04.2018 року про відмову у реєстрації податкової накладної №32 від 21.10.2017 р.в Єдиному реєстрі податкових накладних, №651817/40891213 від 17.04.2018 р. про відмову у реєстрації податкової накладної №61 від 30.10.2017 р. в Єдиному реєстрі податкових накладних, №647237/40891213 від 13.04.2018 р. про відмову у реєстрації податкової накладної №62 від 31.10.2017 р. в Єдиному реєстрі податкових накладних, №625301/40891213 від 02.04.2018 р. про відмову у реєстрації Податкової накладної №41 від 26.10.2017 р. в Єдиному реєстрі податкових накладних;
- визнання протиправною бездіяльностіДержавної фіскальної служби України (далі ДФС України, відповідач) та зобовязання останньої зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні №31 від 21.10.2017 р., №32 від 21.10.2017 р., №61 від 30.10.2017 р., №62 від 31.10.2017 р., №41 від 26.10.2017 р., подані ТОВ «Дельта Агро».
В обґрунтування своїх вимог позивачем зазначено, що ТОВ «Дельта Агро» було подано на реєстрацію до відповідача податкові накладні №31 від 21.10.2017 року, №32 від 21.10.2017 року, №61 від 30.10.2017 року, №62 від 31.10.2017 року, №41 від 26.10.2017 року, які, згідно з квитанціями, отримані, але реєстрацію яких було зупинено. Як причину зупинення реєстрації накладних у кожній квитанції зазначено, що податкова накладна відповідає критеріям оцінки ступеня ризиків, визначеним п.6 Критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації: невідповідність обсягів постачання обсягам придбання.
Позивач вказує, що ним були подані пояснення з усіма належними документами, які відповідають критеріям та підтверджують реальність здійснення господарських операцій. Вказані документи не були взяті контролюючим органом до уваги та ДФС України було прийнято рішення про відмову в реєстрації податкових накладних в ЄРПН. Також в рішенні про відмову в реєстрації податкових накладних №31, №32, №41 як підставу для відмови вказано, що платником податку надано копії документів, які складені з порушенням законодавства. Щодо податкових накладних №61, №62, то причиною відмов у реєстрації вказано, що платником не надано копій документів первинних документів щодо постачання товарів/послуг, зберігання, транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складських документів (інвентаризаційних описів), у тому числі рахунків фактур, інвойсів, актів приймання-передачі товарів (робіт/послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладних.Тобто, за твердженням позивача, не вбачається конкретної підстави відмови, а тому рішення, прийняті відповідачем є протиправними та такими, що підлягають скасуванню.
Ухвалою суду від 14.05.2018 року позовну заяву залишено без руху зі встановленням строку для усунення виявлених недоліків.
18.07.2018 року недоліки позовної заяви усунуті.
Ухвалою суду від 23.07.2018 рокупозов прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі. Справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання, встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позов (у разі заперечення проти позову).
На виконання вимог ухвали суду від 23.07.2018 року відповідач надав до суду 15.08.2018 року відзив на позовну заяву, в якому зазначив наступне.
Позовні вимоги ТОВ «Дельта Агро» про визнання протиправними рішенькомісії, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації № 660634/40891213 від 23.04.2018 року про відмову у реєстрації Податкової накладної №31 від 21.10.2017 в Єдиному реєстрі податкових накладних, №647242/40891213 від 13.04.2018 про відмову у реєстрації Податкової накладної №32 від 21.10.2017 Єдиному реєстрі податкових накладних, №651817/40891213 від 17.04.018 про відмову у реєстрації Податкової накладної №61 від 30.10.2017 Єдиному реєстрі податкових накладних, №647237/40891213 від 13.04.2018 про відмову у реєстрації Податкової накладної №62 від 31.10.2017 Єдиному реєстрі податкових накладних, №625301/40891213 від 02.04.2018 про відмову у реєстрації Податкової накладної №41 від 26.10.2017 Єдиному реєстрі податкових накладних до Державної фіскальної служби України не підлягають задоволенню на підставі того, що ДФС України не вчиняло протиправних дій, що породжують, змінюють або припиняють права та обовязки ТОВ «Дельта Агро», а також, що вимоги позивача про зобов`язання ДФС України зареєструвати податкові накладні є необґрунтованими, оскільки без надання правової оцінки рішенню комісії, зобовязання ДФС України зареєструвати податкові накладні є передчасним.
Ураховуючи положення ст.ст.12, 257, 258, 261, 262 КАС України, суд розглянув адміністративну справу одноособово в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання, за наявними у справі матеріалами.
Суд, дослідивши та оцінивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, в їх сукупності, проаналізувавши норми діючого законодавства, прийшов до наступних висновків.
Відповідно до п.201.10. ст.201 ПК України ТОВ «Дельта Агро» було складено податкові накладні №31 від 21.10.2017 (а.с.19), №32 від 21.10.2017 (а.с.58), №61 від 30.10.2017 (а.с.97), №62 від 31.10.2017 (а.с.124), №41 від 26.10.2017 року (а.с.157) та направлено для реєстрації в Єдиний реєстр податкових накладних.
Згідно з інформацією, зазначеною в отриманих позивачем квитанціях№1:
Позивач, після зупинення реєстрації податкових накладних, на виконання вимог п.п.201.16.1 п.201.16 ст.201 ПКУ (в редакції, чинній на момент виникнення правовідносин) подав повідомленнящодо подачі документів про підтвердження реальності здійснення операцій по відмовленим податковим накладним.
Додатками до цих повідомлень були документи, що підтверджують реальність здійснення господарської діяльності Позивача та реальність операцій по податковим накладним, реєстрація яких зупинена.
У зазначених повідомленнях позивач навів обґрунтовані пояснення щодо здійснення власної господарської діяльності та стосовно господарських операцій по призупинених податкових накладних.
Оплата за товар здійснювалась шляхом безготівкового переказу коштів, згідно з платіжним дорученням №308 від 27.10.2017 року (а.с.44) відповідно до рахунку-фактури №СФ-0000285 від 19.10.2017 року (а.с.40) на суму 831 750грн. 00коп. в т.ч. ПДВ 138 625грн. 00коп. Відповідно до умов Договору купівлі-продажу №ДГ-0808-02 від 08.08.2017 року Продавець зобовязаний поставити товар Покупцеві на умовах СРТ згідно з Інкотермс 2010 автомобільним перевізником - фізичною особою ОСОБА_1, з яким укладено Договір на транспортні послуги від 03.07.2017 року (а.с.45-46).
Оплата за товар здійснювалась шляхом безготівкового переказу коштів, згідно з платіжним дорученням №3287 від 31.10.2017 року (а.с.151) відповідно до рахунку-фактури №СФ-0000335 від 30.10.2017 року на суму 83 250грн. 02коп. в т.ч. ПДВ 13 875грн. 00коп. (а.с.150). Відповідно до умов Договору купівлі-продажу №ДГ-1030-3 від 30.10.2017 року Продавець зобовязаний поставити товар Покупцеві на умовах СРТ згідно з Інкотермс 2010 автомобільним перевізником фізичною особою підприємцем ОСОБА_2, з яким укладено Договір перевезення від 28.02.2017 року.
Оплата за товар здійснювалась шляхом безготівкового переказу коштів, згідно із платіжним дорученням №154 від 26.10.2017 року(а.с.184) відповідно до рахунку-фактури №СФ-0000300 від 24.10.2017 року на суму 485 000грн. 00коп. у т.ч. ПДВ 80 833грн.40коп. (а.с.180). Відповідно до умов Договору поставки на умовах товарного кредиту №ДГ-1024-1 від 24.10.2017 року Продавець зобовязаний поставити товар Покупцеві на умовах СРТ згідно з Інкотермс 2010 автомобільним перевізником фізичною особою підприємцем ОСОБА_1, з якою укладено Договір на транспортні послуги від 03.07.2017 року.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Відповідно до пункту 201.10. статті 201 ПК України передбачено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку продавець товарів/послуг зобовязаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.
Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 1 липня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження.
За приписами пункту 74.2. статті 74 ПК України, в Єдиному реєстрі податкових накладних забезпечується проведення постійного автоматизованого моніторингу відповідності податкових накладних/розрахунків коригування критеріям оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації таких податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Критерії оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.
Зібрана податкова інформація та результати її опрацювання використовуються для виконання покладених на контролюючі органи функцій та завдань, а також центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, для формування та реалізації єдиної державної податкової та митної політики (пункт 74.3. статті 74 ПК України).
Відповідно до пункту 2 Постанови КМУ «Про затвердження Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних» №1246 від 29.12.2010 р. (далі Порядок №1246), податкова накладна електронний документ, який складається платником податку на додану вартість (далі платник податку) відповідно до вимог Податкового кодексу України (далі Кодекс) в електронній формі у затвердженому в установленому порядку форматі (стандарті) та надсилається для реєстрації.
Згідно з пунктом 12 Порядку №1246, після надходження податкової накладної та/або розрахунку коригування до ДФС в автоматизованому режимі здійснюється їх розшифрування та проводяться перевірки: відповідності податкової накладної та/або розрахунку коригування затвердженому формату (стандарту); чинності електронного цифрового підпису, порядку його накладення та наявності права підписання посадовою особою платника податку таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; реєстрації особи, що надіслала на реєстрацію податкову накладну та/або розрахунок коригування, платником податку на момент складення та реєстрації таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; дотримання вимог, установлених пунктом 192.1. статті 192 та пунктом 201.10. статті 201 Кодексу; наявності помилок під час заповнення обовязкових реквізитів відповідно до пункту 201.1. статті 201 Кодексу; наявності суми податку на додану вартість відповідно до пунктів 200-1.3. і 200-1.9. статті 200-1 Кодексу (для податкових накладних та/або розрахунків коригування, що реєструються після 1 липня 2015 р.); наявності в Реєстрі відомостей, що містяться у податковій накладній, яка коригується; факту реєстрації/зупинення реєстрації/відмови в реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування з такими ж реквізитами; відповідності податкових накладних та/або розрахунків коригування критеріям оцінки ступеня ризиків, достатнім для зупинення їх реєстрації відповідно до пункту 201.16. статті 201 Кодексу; дотримання вимог Законів України «Про цифровий підпис», «Про електронні документи та електронний документообіг» та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку.
Відповідно до пункту 13 Порядку №1246, за результатами перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку, формується квитанція про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування (далі - квитанція).
Аналогічні норми містить пункт 201.16. статті 201 ПК України, згідно яких реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, у разі відповідності такої податкової накладної/розрахунку коригування сукупності критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, встановлених відповідно до пункту 74.2. статті 74цього Кодексу.
Відповідно до підпункту 201.16.1. пункту 201.16 статті 201 ПК України, у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних платнику податку протягом операційного дня контролюючий орган в автоматичному режимі надсилає (в електронному вигляді у текстовому форматі) квитанцію про зупинення реєстрації такої податкової накладної/розрахунку коригування. Така квитанція є підтвердженням зупинення такої реєстрації.
У квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування зазначаються: а) порядковий номер та дата складення податкової накладної/розрахунку коригування; б) визначення критерію (їв) оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, на підставі яких було здійснено зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування; в) пропозиція щодо надання платником податку пояснень та/або копії документів (за вичерпним переліком), достатніх для прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію такої податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Зі змісту квитанцій по податковим накладним №31 від 21.10.2017 р., №32 від 21.10.2017 р., №61 від 30.10.2017 р., №62 від 31.10.2017 р., №41 від 26.10.2017 р. вбачається, що контролюючим органом сформовано висновок про відповідність податкової накладної критеріям оцінки ступеня ризиків, визначених пунктом 6 Критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкових накладних в ЄРПН, затверджених Наказом №567.
Суд звертає увагу на те, що відповідачем у квитанції зазначено лише загальне посилання на відповідність податкової накладної вказаним критеріям, натомість, підпункт 201.16.1. пункту 201.16 статті 201 ПК України вимагає від контролюючого органу зазначення конкретного виду критерію.
Так, пункт 6 Критеріїв оцінки ступеня ризиків Наказу №567 містить у собі визначення двох різних критеріїв. Моніторинг податкової накладної/розрахунку коригування здійснюється ДФС за такими критеріями:
1) обсяг постачання товару/послуги, зазначений у податковій накладній/розрахунку коригування, яка подана на реєстрацію в Реєстрі, у 1,5 разу більший за величину, що дорівнює залишку різниці обсягу придбання на митній території України такого товару/послуги (крім обсягу придбання товарів/послуг за операціями, які звільнені від оподаткування та підлягають оподаткуванню за нульовою ставкою) та/або ввезення на митну територію України такого товару, зазначеного з 01 січня 2017 року в отриманих податкових накладних/розрахунках коригування, зареєстрованих в Реєстрі, і митних деклараціях, та обсягу постачання відповідного товару/послуги, зазначеного у податкових накладних/розрахунках коригування, зареєстрованих з 01 січня 2017 року в Реєстрі, і переважання в такому залишку (більше 75% загального такого залишку) товарів з кодами згідно з УКТ ЗЕД, які визначаються ДФС, та відсутність товару/послуги, зазначеного/зазначеної в податковій накладній, яка подана на реєстрацію в Реєстрі, в інформації, поданій платником податку за встановленою формою, як товару/послуги, що на постійній основі постачається (виготовляється);
2) відсутність (анулювання, призупинення) ліцензій, виданих органами ліцензування, які засвідчують право субєкта господарювання на виробництво, експорт, імпорт, оптову і роздрібну торгівлю підакцизними товарами (продукцією), визначеними підпунктами 215.3.1. та 215.3.2. пункту 215.3. статті 215 розділуПодаткового кодексу України (далі - Кодекс), стосовно товарів, які зазначені платником податку у податковій накладній, поданій на реєстрацію в Реєстрі.
Суд зазначає, що визначення фіскальним органом у квитанції конкретного критерію ризику прямо впливає на можливість надання в подальшому платником податків відповідних документів, перелік яких міститься в Наказі №567 Вичерпний перелік документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - Вичерпний перелік документів).
Так, відповідно до пункту 1 Вичерпного переліку документів Наказу №567 вичерпний перелік документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - Перелік), у розрізі Критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 13 червня 2017 року № 567 (далі - Критерії):
- для критерію, зазначеного у підпункті 1 пункту 6 Критеріїв: договори, у тому числі зовнішньоекономічні контракти, з додатками, листування з контрагентами; договори, довіреності, акти керівного органу платника податку, якими оформлені повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для провадження господарської операції; первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання й транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передавання товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні; розрахункові документи, банківські виписки з особових рахунків; документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачена договором та/або законодавством.
З аналізу зазначених норм законодавства вбачається можливість надання платником податків вичерпного переліку документів на підтвердження правомірності формування та подання податкової накладної прямо залежить від чіткого визначення фіскальним органом конкретного виду критерію оцінки ступеня ризиків.
Крім того, зі змісту квитанцій по податковим накладним №31 від 21.10.2017 р., №32 від 21.10.2017 р., №61 від 30.10.2017 р., №62 від 31.10.2017 р., №41 від 26.10.2017 р.вбачається, що фіскальним органом запропоновано платнику податків надати пояснення та/або копії документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкових накладних відповідно до пункту 201.16. статті 201 ПК України, вичерпний перелік яких встановлено Наказом №567.
Таким чином, у квитанції відповідачем, в порушення підпункту 201.16.1. пункту 201.16. статті 201 ПК України, не вказано ані конкретного виду критерію оцінки ступеня ризику (пункт 6 Критеріїв містить визначення двох різних критеріїв), ані конкретного переліку документів, вичерпний перелік яких встановлений Наказом №567 (пункт 1 Вичерпного переліку документів містить два різні переліки, в залежності від визначеного ступеня ризику).
Відповідно до підпункту 201.16.2. пункту 201.16. статті 201 ПК України, письмові пояснення та/або копії документів, зазначені у підпункті в підпункту 201.16.1. цього пункту, платник податку має право подати до контролюючого органу за основним місцем обліку такого платника податку протягом 365 календарних днів, що настають за датою виникнення податкового зобовязання, відображеного у такій податковій накладній/розрахунку коригування. Такі документи передаються контролюючим органом за основним місцем обліку платника податку не пізніше наступного робочого дня з дня їх отримання до комісії центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику.
Пунктом 21 Порядку зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №117, визначено, що підставами для прийняття комісіями контролюючих органів рішення про відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування є: ненадання платником податку письмових пояснень стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній / розрахунку коригування, реєстрацію яких зупинено; ненадання платником податку копій документів відповідно до підпункту 4 пункту 13 цього Порядку; надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства.
Згідно з пунктом 22 Порядку №117, рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі за формою згідно з додатком 2 підлягає реєстрації в окремому Реєстрі податкових накладних/розрахунків коригування, реєстрація яких зупинена. Відповідне рішення набирає чинності після реєстрації його в такому Реєстрі.
Відповідно до пункту 23 Порядку №117, таке рішення приймається комісією регіонального рівня протягом п'яти робочих днів, що настають за днем отримання пояснень та копій документів, поданих відповідно до пункту 15 цього Порядку.
Поряд з цим, форма рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних визначена Порядком зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №117 /додаток 2 до вказаного Порядку/.
Суд наголошує, що будь-які рішення чи дії суб'єкта владних повноважень мають бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, містити конкретні об'єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд, відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС), у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Суд звертає увагу, що рішення комісії № 660634/40891213 від 23.04.2018 р. про відмову у реєстрації податкової накладної №31 від 21.10.2017 р. в Єдиному реєстрі податкових накладних, №647242/40891213 від 13.03.2018 р. про відмову у реєстрації податкової накладної №32 від 21.10.2017 р. в Єдиному реєстрі податкових накладних, №651817/40891213 від 17.04.2018 р. про відмову у реєстрації податкової накладної №61 від 30.10.2017 р. в Єдиному реєстрі податкових накладних, №647237/40891213 від 13.04.2018 р. про відмову у реєстрації податкової накладної №62 від 31.10.2017 р. в Єдиному реєстрі податкових накладних, №625301/40891213 від 02.04.2018 р. про відмову у реєстрації податкової накладної №41 від 26.10.2017 р.в Єдиному реєстрі податкових накладних не містить конкретної інформації, щодо причин та підстав для прийняття таких рішень, а лише містить загальну фразу про те, що причиною його прийняття є: надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства та/або не є достатніми для прийняття комісією ДФС рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування.
Також, в рішеннях не зазначено, які саме документи складені з порушенням законодавства та яких саме документів не вистачає для прийняття рішення про реєстрацію податкових накладних.
Таким чином, оскаржувані рішення є необґрунтованими, оскільки платником податків надано всі необхідні документи, які засвідчують підставу для реєстрації податкових накладних, а отже відповідач не мав правових підстав для відмови позивачу у реєстрації податкових накладних №31 від 21.10.2017 р., №32 від 21.10.2017 р., №61 від 30.10.2017 р., №62 від 31.10.2017 р., №41 від 26.10.2017 р.
Відповідно до частини 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що оскаржувані рішення комісії, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації № 660634/40891213 від 23.04.2018 р., №647242/40891213 від 13.03.2018 р., №651817/40891213 від 17.04.2018 р., №647237/40891213 від 13.04.2018 р., №625301/40891213 від 02.04.2018 р.про відмову у реєстрації податкових накладних №31 від 21.10.2017 р., №32 від 21.10.2017 р., №61 від 30.10.2017 р., №62 від 31.10.2017 р., №41 від 26.10.2017 р. є протиправними та підлягають скасуванню.
Щодо вимоги про покладення на Державну фіскальну службу України обовязку зареєструвати податкові накладні №31 від 21.10.2017 р., №32 від 21.10.2017 р., №61 від 30.10.2017 р., №62 від 31.10.2017 р., №41 від 26.10.2017 р. в Єдиному реєстрі податкових накладних суд зазначає наступне.
Відповідно до п.4 ч.2 ст. 245 КАС України, у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності субєкта владних повноважень протиправною та зобовязання вчинити певні дії.
Згідно з ч.4 ст.245 КАС України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобовязати відповідача - субєкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права субєкта владних повноважень діяти на власний розсуд.
У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право субєкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобовязуєсубєкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Тобто законодавець передбачив обовязок суду змусити субєкта владних повноважень до правомірної поведінки, а не вирішувати питання, які належать до функцій і виключної компетенції останнього (дискреційні повноваження), тому втручання в таку діяльність є формою втручання в дискреційні повноваження наведеного органу та виходить за межі завдань адміністративного судочинства.
Як слідує зі змісту Рекомендації № R (80) 2 Комітету Міністрів державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень від 11.03.1980 р. під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.
Адміністративний суд під час розгляду та вирішення публічно-правових спорів перевіряє, чи рішення субєкта владних повноважень прийняте у межах законної дискреції. При цьому, відповідно до правил правозастосування практики Європейського суду з прав людини, суд не може своїм рішенням підмінити рішення субєкта владних повноважень.
Тобто, дискреційними є повноваження субєкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною. Прикладом таких повноважень є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова «може».
Натомість, у даному випадку суд не вважає повноваження відповідача, як дискреційними, оскільки відповідач не наділений повноваженнями за конкретних фактичних обставин діяти не за законом, а на власний розсуд.
Згідно судової практики Європейського суду з прав людини (рішення по справі «Олссон проти Швеції» від 24 березня 1988 року) запорукою вірного застосування дискреційних повноважень є високий рівень правової культури державних службовців, водночас, суди повинні відновлювати порушене право шляхом зобовязаннясубєкта владних повноважень, у тому числі колегіальний орган, прийняти конкретне рішення про надання можливості, якщо відмова визнана неправомірною, а інших підстав для відмови не вбачається.
Також, суд враховує правову позицію, висловлену в рішенні Європейського Суду з прав людини від 20.10.2011 р. у справі «Рисовський проти України», в якому суд зазначив, що принцип «належного урядування», зокрема передбачає, що державні органи повинні діяти в належний і якомога послідовний спосіб. При цьому, на них покладено обовязок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах. Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість уникати виконання своїх обовязків.
Суд зазначає, що відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» практика ЄСПЛ підлягає застосуванню судами як джерело права.
В даному випадку, задоволення позовної вимоги щодо зобов`язання ДФС зареєструвати в Єдиному реєстрі податкові накладні№31 від 21.10.2017 р., №32 від 21.10.2017 р., №61 від 30.10.2017 р., №62 від 31.10.2017 р., №41 від 26.10.2017 р., є дотриманням судом гарантій на те, що спір між сторонами буде остаточно вирішений.
Таким чином, для відновлення порушених прав позивача, суд вважає за необхіднезобовязати відповідача зареєструвати податкові накладні №31 від 21.10.2017 р., №32 від 21.10.2017 р., №61 від 30.10.2017 р., №62 від 31.10.2017 р., №41 від 26.10.2017 р., в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Відповідно до п.2 ч.2 та ч.3 ст.245 КАС України, у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень. У разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов'язати суб'єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.
Згідно з ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Керуючись ст.ст.90, 139, 241-246, 255, 258, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Дельта Агро» до Державної фіскальної служби України про визнання протиправними та скасування рішень, зобовязання вчинити певні дії задовольнити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Текст рішення у повному обсязі складено 21.09.2018 року.

Суддя ОСОБА_3